Справа № 360/930/22
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

20 липня 2022 року Справа № 360/930/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного 04 лютого 2022 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі - відповідач, ГУНП в Луганській області) з такими вимогами:

визнати протиправною відмову відповідача, оформлену листом від 04 січня 2022 року № 8/111/22-2022, щодо перерахунку (донарахування) та виплати різниці розміру одноразової допомоги при звільненні з урахуванням одноразової премії та індексації грошового забезпечення;

зобов`язати відповідача провести перерахунок (донарахування) та виплатити різницю розміру одноразової допомоги при звільненні, виходячи з розрахунку 50 % фактичного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням одноразової премії та індексації грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 30 липня 1994 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 07 листопада 2015 року в ГУНП в Луганській області.

Наказом від 28 серпня 2017 року № 590 о/с позивача за пунктом 2 (через хворобу) частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» звільнено зі служби в поліції.

Позивач 04 листопада 2021 року звернувся до відповідача із заявою про отримання інформації щодо найменування складових грошового забезпечення, з якого складається сплачена позивачеві одноразова грошова допомога при звільненні, та вирішення питання щодо включення при здійсненні розрахунку одноразової грошової допомоги при звільнені індексації грошового забезпечення та одноразової премії. Листом від 01 грудня 2021 року № 1898/1/111/22-2021 відповідач повідомив, що індексація грошового забезпечення та одноразова премія не враховані у розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні.

Позивачем 14 грудня 2021 року надіслано відповідачу лист з вимогою зробити перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні та врахувати в її розрахунок індексацію грошового забезпечення, яка нарахована відповідно до рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року по справі № 360/3964/21 та одноразову премію. Однак, відповідачем відмовлено в перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення та одноразової премії.

Згідно з довідкою ГУНП в Луганській області від 23 лютого 2021 року № 216/111/22-2021 за період з грудня 2015 року по липень 2017 року позивачу виплачено одноразову щомісячну премію в сумі 75584,00 грн.

Згідно з розрахунковим листом за вересень 2021, наданим листом ГУНП в Луганській області від 23 жовтня 2021 року № 1659/111/22-2021, за період з червня 2016 року по липень 2017 року позивачу виплачена індексація грошового забезпечення в сумі 2558,00 грн.

Позивач не згоден з відмовою відповідача в перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, оскільки вищевказані виплати мали реальний та постійний характер, виплачувалися позивачу щомісячно та з них сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З посиланням на положення постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», наказу МВС України від 06.04.2016 № 260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських» позивач зазначає, що у вказаних нормативно-правових актах премії не поділяються на одноразові та багаторазові, а мають цілісну назву, яка є окремою складовою грошового забезпечення поліцейського. Премії ніяким чином не відносяться до таких складових грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення, або одноразові додаткові види забезпечення. Законодавець свідомо виокремив дану складову в окремий вид грошового забезпечення задля уникнення колізій при нарахуванні відповідних виплат, зокрема, спірної одноразової грошової допомоги при звільненні. Тому при нарахуванні одноразової грошової допомоги при звільненні відповідачем мали враховуватися всі премії, які виплачувались позивачу при проходженні служби.

Щодо неврахування індексації грошового забезпечення позивачем зазначено, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення поліцейських, тому здійснення індексації врегульовано окремим законом, до якого відсилає стаття 94 Закону України «Про Національну поліцію». Таким чином механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення при обрахуванні одноразової грошової допомоги при звільненні не регулюється положеннями Закону № 2011-XII або Законом України «Про Національну поліцію». Саме тому індексація має бути врахована у складі грошового забезпечення поліцейських для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, що забезпечує дотримання соціальних прав осіб, звільнених зі служби в поліції, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку спірної виплати призвело б до застосування для визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні знеціненого грошового забезпечення.

З вище наведених підстав позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою від 08 лютого 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від ГУНП в Луганській області 23 лютого 2022 року надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

З посиланням на положення Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію», постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністра внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29 квітня 2016 року за № 669/28799, представник відповідача зазначає, що ГУНП в Луганській області під час обрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні позивача дотримано вимог вказаних нормативно-правових актів та включено до такого обрахунку встановлену на день звільненні зі служби премію у розмірі 44 % грошового забезпечення в сумі 3515,60 грн.

Щодо включення до обрахунку одноразової грошової допомоги індексації грошового забезпечення, представник відповідача зазначив, що, по перше, індексація грошового забезпечення не входить до встановленого переліку видів грошового забезпечення поліцейського. По друге, індексація відноситься до фонду додаткової заробітної плати як компенсаційні виплати. По третє, індексація нараховується та виплачується за певних умов, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка на підставі даних Держстату. Пункт 23 розділу І Порядку № 260 визначає, що нарахування допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення. Таким чином у відповідача відсутні підстави для включення до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні індексації грошового забезпечення. Більш того, позивачу в місяці звільнення зі служби індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась.

Також представник відповідача звертає увагу суду на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 16 листопада 2021 року в справі № 280/6154/19, згідно з якою положення Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не регулюють питань виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, а стосуються питання призначення пенсії. Крім того, зазначено, що з урахуванням непостійного характеру виплати індексації заробітної плати не мають бути включені до місячного грошового забезпечення поліцейського та, відповідно, взяті при обчисленні розміру одноразової грошової допомоги при звільненні.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Від ГУНП в Луганській області 23 лютого 2022 року надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в задоволення якого відмовлено ухвалою від 20 липня 2022 року.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в період з 07 листопада 2015 року по 28 серпня 2017 року проходив службу в Національній поліції України, є учасником бойових дій, що підтверджено копіями наявних в матеріалах справи довідки про проходження служби в Національній поліції України, посвідчення від 05 листопада 2015 року серії НОМЕР_2 .

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії витягу з наказу ГУНП в Луганській області від 28 серпня 2017 року № 590 о/с ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції за пунктом 2 (через хворобу) частини першої статті 77 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» з 28 серпня 2017 року, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 23 роки 00 місяців 27 днів, у пільговому обчисленні: 29 років 00 місяців 27 днів, з виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати складає 23 роки 00 місяців 27 днів, з виплатою за невикористану в році звільнення відпустку у кількості 05 діб.

За наявною в матеріалах справи довідкою Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Луганській області від 23 лютого 2021 року № 216/111/22-2021 про доходи, грошове забезпечення ОСОБА_1 складало:

за липень 2017 року: посадовий оклад 3000,00 грн, оклад за спеціальним званням 2200,00 грн, надбавка за вислугу років (45 %) 2340,00 грн, премія (44 %) 3515,60 грн, надбавка за таємність (15 %) 450,00 грн, одноразова премія 1500,00 грн, одноразова винагорода за участь в АТО 1200,00 грн, разом 14205,60 грн;

за серпень 2017 року: посадовий оклад 2709,68 грн, оклад за спеціальним званням 1987,10 грн, надбавка за вислугу років (45 %) 2113,55 грн, премія (44 %) 3175,38 грн, надбавка за таємність (15 %) 406,45 грн, одноразова премія 3650,00 грн, одноразова винагорода за участь в АТО 425,81 грн, разом 14467,98 грн;

одноразова грошова допомога при звільненні нарахована та виплачена в сумі 132314,52 грн.

Позивач звернувся до ГУНП в Луганській області із заявою від 04 листопада 2021 року про отримання інформації щодо нарахованої ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні із зазначенням складових грошового забезпечення, з якого здійснено розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні. Одночасно ОСОБА_1 повідомлено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року в справі № 360/3964/21 зобов`язано ГУНП в Луганській області нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 червня 2016 року по 28 серпня 2017 року включно із застосуванням базового місяця листопад 2015 року. У разі неврахування до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, позивач просив ГУНП в Луганській області здійснити її перерахунок з урахуванням індексації грошового забезпечення.

У відповідь на заяву позивача ГУНП в Луганській області листом від 01 грудня 2021 року № 1898/1/111/22-2021 повідомило, що індексація грошового забезпечення не врахована у розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні тому, що така виплата не входить до переліку складових грошового забезпечення, з якого обраховується одноразова грошова допомога при звільненні; одноразова премія також не врахована, оскільки зазначена виплата носить одноразовий характер.

ОСОБА_1 звернувся до ГУНП в Луганській області із заявою від 14 грудня 2021 року про перерахунок виплаченої йому одноразової грошової допомоги при звільненні із включенням до складових грошового забезпечення, з якого проведено відповідний розрахунок, індексації грошового забезпечення, нарахованої на виконання рішення суду від 09 вересня 2021 року в справі № 360/3964/21, та одноразової премії, вказаної у довідці про доходи позивача.

Листом від 04 січня 2022 року № 8/111/22-2022 ГУНП в Луганській області повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для здійснення відповідного перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.

Згідно з наявною в матеріалах справи копією довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Луганській області від 15 лютого 2022 року № 310/111/22-2022 щодо нарахування одноразової грошової винагороди при звільненні ОСОБА_1 з розрахунку грошового забезпечення на день звільнення 28 серпня 2017 року, позивачу нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні за 23 роки, відсоток для нарахування одноразової грошової допомоги, відповідно до статті звільнення 50 %, в розмірі 132314,40 грн. Розрахунок здійснений з таких складових грошового забезпечення позивача: посадовий оклад 3000,00 грн, оклад за спеціальним званням 2200,00 грн, надбавка за вислугу років (45 %) 2340,00 грн, надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15 %) 450,00 грн, премія у місяці звільнення (44 %) 3515,00 грн, всього нараховане грошове забезпечення 11505,60 грн. З нарахованої суми утримано 1,5 % військового збору в сумі 2012,43 грн. До виплати на картковий рахунок у вересні 2017 року 130301,97 грн.

За даними грошового атестата від 31 серпня 2017 року № 69 підполковник поліції ОСОБА_1 мав: посадовий оклад 3000,00 грн, оклад за спеціальним званням 2200,00 грн, надбавку за стаж служби у розмірі 45 %; надбавка за роботу в умовах режимних обмежень (15 %) 450,00 грн, премія (44 %) 3515,60 грн; задоволений такими видами грошового забезпечення по 28 серпня 2017 року: посадовий оклад 2709,68 грн, оклад за спеціальним званням 1987,10 грн, надбавку за стаж служби у розмірі 45 % - 2113,55 грн; надбавка за роботу в умовах режимних обмежень (15 %) 406,45 грн, премія (44 %) 3175,38 грн, всього 10392,16 грн.

Також судом з`ясовано, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року в справі № 360/3964/21, яке набрало законної сили 12 жовтня 2021 року, зобов`язано ГУНП в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 червня 2016 року по 28 серпня 2017 року включно із застосуванням базового місяця листопад 2015 року.

Згідно з розрахунковим листом ОСОБА_1 за вересень 2021 року, копія якого наявна в матеріалах справи, відповідачем на виконання вказаного рішення суду нараховано позивачу індексацію грошового забезпечення за період з червня 2016 року по серпень 2017 року в загальній сумі 2597,16 грн, у тому числі за липень 2017 року 313,22 грн, за серпень 2017 року 282,91 грн. З нарахованої індексації відповідачем утримано військовий збір в сумі 38,96 грн. Виплату нарахованої індексації в сумі 2558,20 грн здійснено на картковий рахунок позивача 27 вересня 2021 року.

З заяв по суті справи судом встановлено, що право позивача на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 % грошового забезпечення за 23 календарних роки служби в поліції сторонами не оспорюються, тому не входять до предмету доказування по даній справі.

Спірним є правильність здійсненого відповідачем розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні без врахування до складових грошового забезпечення позивача, з якого здійснено такий розрахунок, індексації та одноразової премії, яка встановлена позивачу на день звільнення зі служби.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII).

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Відповідно до статті 102 Закону № 580-VIII пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 2262-ХІІ особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України «Про Національну поліцію» проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України «Про державну службу», а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України «Про розвідку», а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону № 2262-XII виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їхнє утримання.

Відповідно до частини п`ятої статті 9 Закону № 2262-XII поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

Відповідно до статті 18 Закону України від 05.10.2000 № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» індексацію доходів населення віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього ж Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

За визначенням статті 1 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон № 1282-XII) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, і які не мають разового характеру, у тому числі й оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі Порядок № 260).

Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 11 розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Виплата одноразових додаткових видів грошового забезпечення здійснюється, якщо звернення про їх отримання надійшли до закінчення трьох років з дня виникнення права на їх отримання.

Згідно з абзацами першим, третім, сьомим та восьмим пункту 12 розділу ІІ Порядку № 260 керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та в межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції України.

Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення.

Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції.

Виплата премії проводиться щомісяця за поточний місяць разом з виплатою грошового забезпечення.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 розділу VI Порядку № 260 поліцейським, які звільняються із служби через хворобу (за станом здоров`я), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Абзацом першим пункту 6 розділу VI Порядку № 260 визначено, що нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення.

На час звільнення позивача зі служби в поліції питання виплати одноразової грошової допомоги при звільненні було врегульовано пунктом 23 розділу І Порядку № 260, яким визначено, що поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.

При цьому до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не включається винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, антитерористичних операціях та інших заходах в умовах особливого періоду.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

День звільнення вважається останнім днем служби.

Аналізуючи вищенаведені положення законодавства та обставини справи, суд зазначає, що індексація має спеціальний статус виплати у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною грошового забезпечення.

Таким чином, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, вона підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом, зокрема, в справах № 400/3196/20 (постанова від 04 березня 2021 року), № 805/532/17-а (постанова від 24 травня 2019 року), № 816/3303/14 (постанова від 28 листопада 2019 року).

Також правовий висновок щодо включення до складу грошового забезпечення, з якого розраховується одноразова грошова допомога при звільненні, індексації грошового забезпечення висловлений Верховним Судом у постанові від 30 квітня 2021 року в справі № 620/561/20.

За таких обставин, при застосуванні розміру грошового забезпечення як облікової величини для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільнені мають бути враховані всі його обов`язкові складові.

З матеріалів справи судом встановлено, що ГУНП в Луганській області нарахувало та виплатило позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні в сумі 132314,40 грн (після утримання військового збору в сумі 2012,43 грн, зарахування на картковий рахунок позивача 130301,97 грн). При цьому до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не включено індексацію грошового забезпечення.

Як стверджує відповідач, позивачу в місяці звільнення зі служби індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась, що підтверджено довідкою Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Луганській області від 23 лютого 2021 року № 216/111/22-2021 про доходи позивача.

Проте відповідач не враховує ту обставину, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року в справі № 360/3964/21 встановлено, що ГУНП в Луганській області протиправно не нарахувало та не виплатило позивачу в період з 01 червня 2016 року по 28 серпня 2017 року включно індексацію грошового забезпечення, у зв`язку з чим зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 червня 2016 року по 28 серпня 2017 року включно із застосуванням базового місяця листопад 2015 року.

На виконання рішення суду ГУНП в Луганській області 27 вересня 2021 року нарахувало та виплатило ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з червня 2016 року по серпень 2017 року в загальній сумі 2597,16 грн, у тому числі за липень 2017 року 313,22 грн, за серпень 2017 року 282,91 грн (місяць звільнення зі служби), що підтверджено вищеописаним розрахунковим листом за вересень 2021 року.

Вказані обставини свідчать, що позивачу у місяці звільнення зі служби мала бути виплачена індексація грошового забезпечення.

Крім того, дослідженням розрахункового листа встановлено, що в період з червня 2016 року по серпень 2018 року індексація мала здійснюватися щомісяця, тобто мала постійний характер.

За таких обставин суд дійшов висновку, що при застосуванні розміру грошового забезпечення як облікової величини для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні мають бути враховані всі його обов`язкові складові.

Відповідно позивач має право на обрахунок його одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації, як обов`язкової складової грошового забезпечення позивача.

Щодо посилань позивача на правові висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 16 листопада 2021 року в справі № 280/6154/19, у подібних, на думку відповідача, правовідносинах, суд зазначає, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними, схожими) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). До того ж зміст правовідносин з метою з`ясування їхньої подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

В свою чергу вивченням постанови Верховного Суду з`ясовано, що суб`єктний склад учасників відносин не є тотожнім, матеріально-правове регулювання спірних правовідносин також є відмінним, встановлені Верховним Судом фактичні обставини також є відмінними від встановлених в цій справі обставин.

За таких обставин суд не враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 16 листопада 2021 року в справі № 280/6154/19, на яку посилається відповідач.

Підсумовуючи викладене, суд погоджується з твердженнями позивача, що відповідач безпідставно відмовляє позивачу в перерахунку його одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення за серпень 2017 року.

Відповідно в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо тверджень позивача про включення до його грошового забезпечення, з якого здійснено розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні, такої складової як одноразова премія, суд зазначає таке.

Як вже вище вказано, пунктом 23 розділу І Порядку № 260 (який був чинним на час звільнення позивача зі служби) було передбачено, що нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.

З довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Луганській області від 23 лютого 2021 року № 216/111/22-2021 судом встановлено, що на день звільнення позивача зі служби йому було встановлено премію у розмірі 44 % грошового забезпечення в сумі 3515,60 грн та одноразову премію 3650,00 грн.

Встановлення та виплату позивачу одноразової премії в серпні 2017 року в сумі 3650,00 грн також підтверджено довідками Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Луганській області про грошове забезпечення по видам доходу за період проходження служби в ГУНП в Луганській області за період з 01 січня 2017 року по 28 серпня 2017 року ОСОБА_1 від 19 вересня 2017 року № 750/111/22-2017 та від 15 січня 2018 року № 80/111/22-2018.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» надано право керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення здійснювати преміювання поліцейських відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби. При цьому вказана Постанова не визначає види премій, що виплачуються поліцейським.

Відсутнє розмежування премій поліцейських в залежності від характеру їх виплати й у пункті 12 розділу ІІ Порядку № 260.

Також суд звертає увагу, що пункт 23 розділу І Порядку № 260 (який був чинним на час звільнення позивача) та пункт 6 розділу VI Порядку № 260 (який є чинним на час вирішення спору) не визначають обов`язок включення премії, встановленої на день звільнення, до місячного грошового забезпечення, з якого здійснюється розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні під умову її щомісячної виплати.

На думку суду, вказане свідчить, що до грошового забезпечення, з якого здійснюється розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні, мають включатися всі премії, які встановлені поліцейському на день звільнення.

За таких обставин суд погоджується з твердженнями позивача, що відповідач мав включити до грошового забезпечення позивача, з якого здійснено розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні, те тільки щомісячну премію, а й одноразову премію в сумі 3650,00 грн, яку також було встановлено позивачу на день його звільнення зі служби.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо обраного позивачем способу захисту його порушених прав, суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Згідно з пунктами 2, 3 та 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:

визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

За встановлених в цій справі обставин, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача, який у повній мірі сприятиме їх відновленню, є:

визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування індексації грошового забезпечення та одноразової премії, встановленої позивачу на день звільнення;

зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення та одноразової премії, встановленої позивачу на день звільнення, враховуючи раніше виплачені суми.

Саме такий спосіб захисту є ефективним та сприятиме повному відновленню порушених прав позивача.

Заважаючи на встановлені судом обставин та нормативне врегулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з обранням належного способу захисту порушених прав позивача.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (місцезнаходження: 93406, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Вілєсова, будинок 1, код за ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування індексації грошового забезпечення та одноразової премії, встановленої ОСОБА_1 на день звільнення.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення та одноразової премії, встановленої ОСОБА_1 на день звільнення, враховуючи раніше виплачені суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова