Справа № 400/1726/22
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2022-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2022 р. справа № 400/1726/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаПівденного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті, вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056,

провизнання протиправною та скасування постанови від 04.11.2021 року № 306675

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач або ФОП ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Миколаївська область) від 04.11.2021 року № 306675.

Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки прийнята з численними порушеннями. Так, позивач зазначає, що відповідач не складав акту пiд час події 28.09.2021 року, повiдомлення про розгляд справи про порушення не направляв, про результати розгляду справи не повідомив, оскаржуваної постанови також не направив. Позивач наголошує, що при перевищенні вагових параметрів транспортних засобів із подільними вантажами, застосування адміністративно-господарських штрафів законодавством взагалі не передбачена, а може бути застосована лише відповідальність у вигляді плати за проїзд.

Відповідач подав відзив на позов, в якому проти позову заперечує та зазначає, що згідно акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, позивачем допущено перевищення вагових норм транспортного засобу. Дозвіл на проїзд великовагового транспорту автомобільними дорогами загального користування був відсутній. На думку відповідача, постанову винесено з додержанням вимог чинного законодавства, оскільки позивачу направлялось запрошення на розгляд справи рекомендованим листом, а зважування транспортного засобу проводилось належною вимірювальною технікою, яка перебувала у робочому стані.

Судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

28.09.2021 року посадовими особами Південного міжрегіональгого управління Укртрансбезпеки проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, про що складено акт № 316559. В акті зафіксовано, що 28.09.2021 року на автодорозі Р-55 (М-14) 51 км + 640 м проведено перевірку транспортного засобу марки VOLVO державний номер НОМЕР_1 . Перевіркою виявлено порушення вимог ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме перевезення вантажу без відповідного дозволу та вимог ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме надання послуг з перевезення вантажу без оформлених документів (відсутня товарно-транспортна накладна або інший документ на вантаж).

28.09.2021 року складено довідку № 0055925 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0057986 та розрахунок плати за проїзд великовагового транспорту автомобільними дорогами загального користування.

Відповідачем направлено позивачу запрошення на розгляд справи на 04.11.2021 року, яке згідно рекомендованого повідомлення про вручення повернулось до відповідача з відміткою поштової установи "за закінченням терміну зберігання".

За результатами перевірки відповідачем винесено постанову від 04.11.2021 року № 306675 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу за порушення абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Вказаною постановою вирішено стягнути з позивача 17 000,0 грн. штрафу.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 8 вказаного Положення).

У відповідності до ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

З оскаржуваної постанови від 04.11.2021 року № 306675 вбачається, що адміністративно-господарська санкція застосована до позивача в зв`язку з порушенням Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (надалі - Порядок № 879).

Відповідно пп. 4 п. 2 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Пунктом 21 Порядку № 879 визначено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Відповідно до п. 22 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

При цьому, п. 22.5 Правил дорожнього руху визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Також, положеннями ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30 з метою забезпечення безпеки руху великовагових та великогабаритних транспортних засобів затверджено Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (надалі - Правила № 30).

Згідно з п. 3 Правил № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 4 Правил № 30 визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Отже, з наведеного слідує, що перевищення вагових параметрів транспортного засобу порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху дозволяється не більше ніж на 2 %.

З акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 28.09.2021 року вбачається, що транспортним засобом перевищено нормативи вагових параметрів, а саме: повна фактична маса 44,840 т (нормативно допустима - 44 т); осьові навантаження: 6,68 т, 12,32 т, 25,84 т (нормативно допустиме 11 т, 11 т, 24 т відповідно).

Отже, в ході проведення габаритно-вагового контролю встановлено:

1) загальне перевищення вагових обмежень 44,840 т замість допустимих 44 т, тобто на 0,840 т більше дозволеної;

2) перевищення нормативно допустимого навантаження на одиночну вісь - 12,32 т при нормативно допустимих 11 т, тобто на 1,32 т більше дозволеної.

3) перевищення нормативно допустимого навантаження на строєну вісь - 25,840 т, при нормативно допустимих 24 т, тобто на 1,840 т більше дозволеної.

Відтак, матеріалами справи підтверджено перевищення позивачем габаритно-вагових норм, що є складом правопорушення, за який абз. 15 ч. 1 ст. 60 Законом України "Про автомобільний транспорт" передбачена відповідальність у вигляді штрафу.

Верховний Суд у постанові від 01.07.2020 року у справі № 803/50/17 дійшов наступного висновку: " ... У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків. При цьому, обов`язок отримати дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, а також внести плату за проїзд такого великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування покладається на перевізника. За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи."

Дозвіл або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів у водія автомобіля, під час проведення перевірки, були відсутні, що не заперечується.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 05.09.2005 року № 2862-IV регламентовано, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні вимоги встановлені у ч. 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух".

У цих положеннях законодавець не встановив жодних виключень щодо обов`язковості наявності дозволу на рух в залежності від виду вантажу, який перевозиться (подільний, неподільний вантаж, сипучий вантаж, рідини тощо).

Натомість, обов`язок отримати дозвіл на участь у дорожньому русі виникає у разі перевищення транспортним засобом вагових та габаритних параметрів над нормативними.

Також суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до уповноважених органів з метою отримання дозволу на рух з перевищенням вагових обмежень чи інформації про відмову від видачі вказаного дозволу уповноваженим органом зважаючи на специфіку вантажу.

Суд наголошує на тому, що завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.

Стосовно доводів позивача, що вантаж, який перевозиться (соняшник) є сипучим і його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, то суд зазначає, що такі доводи є безпідставними, оскільки автомобіль на ваги (під час зважування) заїжджає повільно, що не може призвести до значного зміщення вантажу.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду № 803/1540/16 від 24.07.2019 року.

Відповідно до пп. 6 п. 2 Порядку № 879, вимірювальне і зважувальне обладнання - це технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики.

За вимогами п. 12 вказаного Порядку вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Згідно з п. 13 Порядку № 879, під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Суд враховує, що на підтвердження відповідності приладу для зважування транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь, відповідачем надано свідоцтво про повірку № П 40 М 255049 20 зі строком чинності до 15.11.2021 року, згідно якого встановлено, що засіб вимірювальної техніки 030Т-AS2-PWIA (номер приладу 406, номер платформи 806, 805), відповідають вимогам ДСТУ OIML R134-1:2010 "Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь. Загальні технічні вимоги та методи випробування".

Відтак, суд дійшов висновку щодо правомірності дій працівників управління Укртрансбезпеки при проведенні габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача, оскільки вони діяли правомірно, в межах своїх повноважень та у відповідності з наведеними нормативно-правовими актами.

Щодо твердження позивача про те, що відповідач не складав акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 316559, суд зазначає, що згідно зазначеного акту водій ОСОБА_2 з актом ознайомився, при цьому від його підписання та пояснень відмовився.

Відтак, твердження позивача не підтверджено.

Щодо повідомлення позивача про дату проведення розгляду справи суд вважає належним доказом надане відповідачем повідомлення про вручення поштового відправлення, в якому зазначено про направлення запрошення на адресу позивача. Як вбачається із запрошення та рекомендованого повідомлення, запрошення направлено завчасно, а саме 20.10.2021 року, однак позивачу не вручено, оскільки повернулось до відповідача "за закінченням терміну зберігання".

Оскаржувана постанова також направлялась на адресу позивача, але повернулось до відповідача з відміткою поштової установи "за закінченням терміну зберігання".

Враховуючи встановлений під час перевірки факт перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та відсутність дозволу, який би давав право на рух автомобільними дорогами України або документів про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, суд дійшов висновку про обґрунтованість прийняття відповідачем постанови від 04.11.2021 року № 306675 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Щодо розміру судового збору сплаченого позивачем, суд зазначає наступне.

При поданні позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 481,0 грн.

Позивачем заявлено одну вимогу майнового характеру - скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Згідно Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2022 року становить 2 481,0 грн.

Відтак, розмір судового збору за подачу даного позову становить 992,40 грн.

За таких обставин, позивач зайво сплатив 1 488,60 грн. судового збору.

За приписами ст. 7 ч. 1 п. 1 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Суд роз`яснює позивачу його право подати клопотання про повернення сплаченого судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом в сумі 1 488,60 грн.

Так як у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати у виді судового збору в розмірі 992,40 грн. позивачу не присуджуються.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056, ) - відмовити.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз