Справа № 214/3476/21
Суддя: Ткаченко А. В.
Дата ухвалення: 2022-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/3476/21
2-а/214/13/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 липня 2022 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Кушнерук Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №214/3476/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора батальйону №4 роти №2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Чухно Максима Вікторовича, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративною позовною заявою, в якій просив суд: поновити строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі; скасувати постанову серії ЕАН №4062534 від 13 квітня 2021 року.

В обґрунтування пред`явлених вимог ОСОБА_1 вказав, що 13 квітня 2021 року інспектор ПП ОСОБА_2 виніс відносно нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП із накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за начебто порушення п.8.7.3 «у» ПДР України проїзд перехрестя на забороняючий рух червоний сигнал світлофору. Будучи незгодним з постановою суб`єкта владних повноважень, позивач в позасудовому порядку оскаржив її до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, що виявилось марним та призвело до пропуску строку звернення до суду з позовом, який він просить поновити. Зазначив, що оскаржувана постанова винесена з допущенням грубих порушень закону, без дослідження усіх обставин справи. ОСОБА_1 підтвердив, що того дня він дійсно керував транспортним засобом в м. Запоріжжя, де був вперше, а тому погано орієнтувався на місцевості. Здійснюючи випередження великогабаритного транспортного засобу, що знаходився справа від нього, він фізично не міг бачити світлофор, який був повністю закритий кузовом цього транспортного засобу. На червоний сигнал світлофору він через перехрестя не рухався, адже на той момент транспортні засоби з інших напрямків стояли, а попутні транспортні засоби поруч з ним рухались через перехрестя. Крім того, розглядаючи справу, інспектор не надав жодних доказів на підтвердження факту проїзду перехрестя на забороняючий рух червоний сигнал світлофору. Під час розгляду справи інспектор не роз`яснив йому процесуальних прав, допустив порушення його права на захист, залишивши без розгляду клопотання про звернення за правовою допомогою. Загалом, на думку позивача, інспектор провів розгляд справи формально, що призвело до винесення постанови без законних на те підстав.

Ухвалою суду від 16 лютого 2022 року позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

З огляду на наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду з позовом, пов`язані з його зверненням зі скаргою на постанову суб`єкта владних повноважень до керівництва УПП в Запорізькій області ДПП, суд вважає такі причини поважними, а тому строк слід поновити. Приймаючи таке рішення суд зауважує, що законом передбачено право вибору особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, порядку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення. При цьому звернення позивача до вищого органу зі скаргою не є визначеним досудовим порядком вирішення спору, а альтернативним способом захисту своїх прав. Використання такого способу захисту прав не може ставитись у взаємозалежність з правом звернення до суду чи обмежувати його реалізацію. Правова позиція з цього приводу висловлена Верховим Судом у постанові від 30 січня 2018 року у справі №210/3915/17.

Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за відсутності сторін, які про свою участь у справі не заявили.

Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, будучи повідомленими належним чином, заяв про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило. У встановлений судом 15-денний строк з дня отримання позову та ухвали про відкриття провадження відзив на позов не подали, додаткового строку для цього не потребували.

З огляду на неподання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, керуючись ч.2 ст.175 КАС України, суд вважає за можливе вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, судом встановлено наступне.

13 квітня 2021 року о 13.02 год. інспектором УПП в Запорізькій області Чухно М.В. винесено постанову серії ЕАН №4062534 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП у зв`язку з порушенням п.8.7.3 «е» ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. в дохід держави.

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 13 квітня 2021 року о 12.56 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Kia Sportage, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі на перехресті вул. Українська та Набережна у м. Запоріжжя, проїхав перехрестя на заборонний червоний сигнал світлофору, чим порушив п.8.7.3 «е» ПДР України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.2 ст.122 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення інспектором ПП ОСОБА_2 як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст.276 КУпАП. Відомості про попереднє роз`яснення ОСОБА_1 як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, його процесуальних прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, в матеріалах справи відсутні, оскільки підпис позивача у відповідній графі оскаржуваної постанови (п.8) відсутній. Відеодокази з місця розгляду справи відповідачем на підтвердження правомірності дій та винесеного рішення як суб`єктом владних повноважень суду не надано, посилання на наявність таких доказів в п.7 постанови відсутні.

Оскільки предметом оскарження є постанова по справі про адміністративне правопорушення, перевіряючи правомірність її винесення суб`єктом владних повноважень, суд зобов`язаний перевірити наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.245 КУАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.5 ст. 14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за проїзд на заборонний сигнал світлофору.

Згідно з п.п.8.1, 8.7 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою, зокрема, світлофорів. Світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально.

Відповідно до п.8.7.3 «е» ПДР України, червоний сигнал світлофору, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Вважаючи неправомірною постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, позивач посилався на те, що рух через перехрестя він здійснював на дозволяючий рух сигнал світлофору, оскільки хоча й сам світлофор він не бачив з огляду на обмеженість бачення через великогабаритний транспортний засіб, що знаходився справа від нього, однак рух через перехрестя він здійснював у потоці з попутними транспортними засобами, які також проїжджали перехрестя.

Такі доводи позивача суд вважає доречними та приймає до уваги, оскільки вони не спростовані жодними належними, допустимими та достатніми в їх сукупності доказами з боку відповідача, який не довів дійсність факту допущеного позивачем порушення п.8.7.3 «е» ПДР України під час проїзду перехрестя.

Як визначено ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У КУпАП та КАС України визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та її перегляду судом у випадку оскарження, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. В даній категорії справ відповідач як суб`єкт владних повноважень, повинен зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача та його заперечення проти пред`явленого йому обвинувачення, адже в силу ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч.3 ст.79 КАС України зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Так, ухвалою суду від 16 лютого 2022 року відповідачам було встановлено 15-денний строк з дня отримання ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідачі мали право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.162 КАС України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч.1 ст.175 КАС України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи. Копію ухвали суду від 16 лютого 2022 року відповідачі отримали 18 квітня 2022 року, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення їм судових та позасудових документів. Станом на 21 липня 2022 року відзив на позов від них не надійшов, заяв про продовження строку на подання відзиву вони не подавали.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

На час розгляду справи відповідачами не було надано відзиву та доказів, що підтверджували б їх заперечення проти позову. Відтак відповідач інспектор Чухно М.В., як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 .

Таким чином, суд приходить до переконання, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідачами не підтверджений належними та допустимими доказами, як і правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови ст.ст.248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відтак, враховуючи встановлені судом обставини та беручи до уваги вищенаведені норми, суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, вважає, що позовні вимоги належить задовольнити повністю.

Оскільки позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 454 грн. за подання позовної заяви (квитанція №30923 від 05 травня 2021 року, а.с.8), тому за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 грн. Приймаючи таке рішення суд зауважує, що Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції без статусу юридичної особи та відповідно до бюджетного законодавства не отримує та не являється розпорядником бюджетних коштів, у зв`язку з чим судові витрати підлягають стягненню саме з Департаменту патрульної поліції України Національної поліції України. Cтягнення судових витрат із суб`єкта владних повноважень, посадова особа якого була відповідачем у справі, прямо передбачено ч.1 ст.139 КАС України. При цьому, імперативної вимоги щодо залучення відповідного суб`єкта владних повноважень, посадова особа якого є відповідачем у справі, для вирішення питання про розподіл судових витрат КАС України не передбачено.

Аналогічна правова позиція щодо суб`єкта, за рахунок якого слід стягувати витрати зі сплати судового збору в даній категорії справ викладена у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №757/52466/18-а.

Підстави, визначені ст.371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293 КАС України суд,-

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на звернення до суду з позовною заявою.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора батальйону №4 роти №2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Чухно Максима Вікторовича, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Постанову серії ЕАН №4062534 від 13 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, винесену інспектором батальйону №4 роти №2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Чухно Максимом Вікторовичем скасувати, а справу закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 454 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його підписання безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Інспектор батальйону №4 роти №2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Чухно Максим Вікторович, РНОКПП невідомий, адреса робочого місця: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд.96.

Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, , юридична адреса: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд.96.

Рішення суду складено та підписано 21 липня 2022 року.

Суддя А.В. Ткаченко