Справа № 240/18814/20
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2022-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року

м. Київ

справа №240/18814/20

адміністративне провадження № К/990/11346/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Кашпур О.В.,

суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу № 240/18814/20

за позовом ОСОБА_1 до Житомирського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2022 року, прийняту в складі головуючого судді: Шидловського В.Б., суддів Курка О.П., Боровицького О.А.

УСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

1. У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Житомирського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо невиплати всіх сум належних йому у день звільнення в загальній сумі 64147,26 грн (невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учасника бойових дій у сумі 32361,68 грн, та індексації грошового забезпечення в сумі 31785,58 грн);

- стягнути з Житомирського зонального відділу Військової служби правопорядку на його користь середній заробіток у розмірі 312972,53 грн за весь час затримки виплати належних сум (грошової компенсації за календарні дні додаткової відпустки, як учасника бойових дій, у сумі 32361,68 грн та індексації грошового забезпечення в сумі 31785,58 грн при звільненні 26 червня 2019 року до дня фактичного розрахунку 28 січня 2020 року.

ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення

2. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії Житомирського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо невиплати всіх сум належних ОСОБА_1 у день звільнення; зобов`язано Житомирський зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.06.2019 по 28.01.2020 у сумі 64 138,01 грн; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

3. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2022 року скасовано рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року, прийнято нову постанову якою позов залишено без розгляду.

4. Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду, встановлений частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). При цьому, позивачем не наведено поважних підстав, які б унеможливили його звернення до суду в межах встановленого строку. У зв`язку з цим суд апеляційної інстанції уважав, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду та дійшов помилкового висновку про незастосування до спірних правовідносин строків звернення до суду.

ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погоджуючись із постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2022 року, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

6. Касаційна скарга обґрунтована тим, що позивач у суді першої інстанції зазначав причини, які підтверджували поважність пропуску строку звернення до суду із позовом, і суд першої інстанції, переглянувши обставини справи та доводи, викладені в клопотанні про поновлення строку, вирішив, що вказані позивачем причини пропуску строку свідчать про поважність пропуску такого строку. У свою чергу відповідач не заявляв вимогу про залишення адміністративного позову без розгляду. Отже, касатор посилається на те, що суд апеляційної інстанції, приймаючи постанову про залишення позову без розгляду, вийшов за межі перегляду судом апеляційної інстанції, що визначені статтею 308 КАС України.

7. При цьому, судом апеляційної інстанції не було враховано висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 23 лютого 2021 року у справі № 420/1927/20.

IV. Позиція інших учасників справи

8. Відповідач надав до суду відзив на касаційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні касаційної скарги, а постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

V. Рух справи в суді касаційної інстанції

9. Ухвалою Верховного Суду від 20 червня 2022 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2022 року.

10. Підставою відкриття касаційного провадження є наявність підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктом 1 частини четвертої та підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

11. Ухвалою Верховного Суду від 19 липня 2022 року справу призначено до попереднього розгляду у суді касаційної інстанції за наявними у справі матеріалами на 21 липня 2022 року.

VI. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції

12. Спірні правовідносини у справі склались з приводу стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, відповідно до статей 116, 117 КЗпП України.

13. Суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції та залишив позов без розгляду на підставі частини першої статті 319, пункту 8 частини першої статті 240, частини третьої статті 123 КАС України.

14. Перевіряючи правильність застосування судом апеляційної інстанції меж перегляду, установлених статтею 308 КАС України та норм процесуального права в частині дотримання позивачем строку звернення до суду з позовною вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, колегія суддів Верховного Суду зазначає таке.

15. Відповідно до частини першої статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

16. Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

17. Стаття 123 КАС України встановлює наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, зокрема, частиною третьою цієї статті визначено, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

18. Так, частиною першою статті 308 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

19. Як вбачається зі змісту апеляційної скарги відповідача, у ній містяться доводи щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, про що було зазначено судом апеляційної інстанції у своїй постанові від 17 січня 2022 року.

20. Наведене свідчить про дотримання судом апеляційної інстанції меж перегляду рішення суду першої інстанції, установлених приписами статті 308 КАС України.

21. Стосовно доводів касаційної скарги про ухвалення судом апеляційної інстанції оскаржуваного судового рішення без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 23 лютого 2021 року у справі № 420/1927/20, колегія суддів Верховного Суду зазначає наступне.

22. Так, Велика Палата Верховного Суду неодноразово надавала роз`яснення як треба розуміти подібність правовідносин.

23. Розглядаючи це питання, Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (пункт 32 постанови від 27 березня 2018 року у справі № 910/17999/16; пункт 38 постанови від 25 квітня 2018 року у справі № 925/3/7, пункт 40 постанов від 25 квітня 2018 року у справі № 910/24257/16).

24. Так, у справі № 420/1927/20, на яку посилається позивач, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що суд апеляційної інстанції, ухвалюючи постанову про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, вийшов за межі перегляду судом апеляційної інстанції, визначених статтею 308 КАС України, оскільки апеляційна скарга відповідача не містила доводів щодо порушення позивачем строків звернення до суду і відповідно порушення судом першої інстанції норм процесуального права з цього питання. Натомість у цій справі судом було встановлено, що апеляційна скарга відповідача містила такі доводи, а тому суд апеляційної інстанції дотримався вимог, установлених статтею 308 КАС України.

25. Колегія суддів зауважує, що висновки, викладені у постановах Верховного Суду, перебувають у нерозривному зв`язку із обсягом встановлених у кожній конкретній справі окремо. Тому адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки, викладені у постановах Верховного Суду, здійснені на підставі відмінних фактичних обставин справи.

26. З огляду на наведене, колегія суддів Верховного Суду констатує, що обставини справи, та, відповідно, спірні правовідносини у справах № 420/1927/20 та № 240/18814/20 не є подібними, а відтак викладена Верховним Судом у постанові від 28 квітня 2020 року у справі № 420/1927/20 правова позиція не є релевантною до спірних правовідносин у цій справі та, відповідно, не повинна була застосовуватися судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

27. Таким чином, доводи, викладені у касаційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час касаційного розгляду справи.

28. Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

29. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

30. Як було встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, сума невиплаченої позивачу індексації та грошової компенсації була перерахована йому 28 січня 2020 року в порядку виконання рішення суду.

31. Отже, перебіг строку звернення до суду з позовом у цій справі розпочався 29 січня 2020 року на наступний день за днем остаточного розрахунку, а сплив указаний строк 29 лютого 2020 року.

32. Оскільки позивач звернувся до суду з цим позовом 29 жовтня 2020 року, тому він пропустив місячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений частиною 5 статті 122 КАС України.

33. Ураховуючи, що оскаржуване судове рішення, переглянуто судом касаційної інстанції в межах доводів та вимог, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, ухвалено з додержанням норм процесуального права, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

34. Згідно із статтею 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

ІХ. Судові витрати

35. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на залишити без задоволення.

2. Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2022 року у справі № 240/18814/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О. В. Кашпур

Судді: О.Р. Радишевська

С.А. Уханенко