Справа № 300/5559/21
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/5559/21 пров. № А/857/7843/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2022 року (головуючого судді Матуляка Я.П., ухвалене в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Івано-Франківськ) у справі №300/5559/21 за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці про визнання протиправними та скасування наказу і результатів конкурсу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25.08.2021 звернулася в суд з позовом до Івано-Франківської митниці в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ від 28.08.2021 за №93 «Про оголошення конкурсу на зайняття посади державної служби» і визнати протиправним та скасувати результати конкурсу на зайняття посади головного державного інспектора організаційно-розпорядчого відділу Івано-Франківської митниці, винести окрему ухвалу щодо вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню законодавства, а також про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2022 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Вказує, що відсутні посилання суду на будь-які рекомендації Національного агентства з питань державної служби або іншого центрального органу виконавчої влади щодо спеціальних вимог до освіти осіб, оскільки до осіб які претендують на зайняття ідентичних посад в Організаційно-розпорядчому департаменті Державної митної служби України такі відсутні. Судом не надано жодної аргументації необхідності наявності юридичної або економічної освіти для виконання обов`язків, передбачених посадовою інструкцією головного державного інспектора організаційно-розпорядчого відділу Івано-Франківської митниці. Пунктами 2 та 4 Розділу І Порядку розроблення посадових інструкцій державних службовців категорій «Б» та «В», затвердженого наказом Національного агентства України з питань державної служби від 11 вересня 2019 року № 172-19, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2019 року за № 1977/34048, передбачено, що посадова інструкція - документ, що містить інформацію про посаду державної служби, мету посади, визначає посадові обов`язки, права державного службовця, перелік суб`єктів зовнішньої службової комунікації, вимоги до компетентності та умови служби на відповідній посаді. Згідно з пунктами 1 та 4 розділу III вказаного Порядку посадова інструкція розробляється відповідно до Форми посадової інструкції державних службовців категорії «Б» та «В» на основі: 1. Пріоритетів діяльності, завдань і функцій відповідного державного органу та структурного підрозділу; 2. Актів законодавства, що передбачають загальні та спеціальні вимоги для зайняття посади державної служби. Рішення суду не містить аналізу законодавства, яке передбачає спеціальні вимоги щодо освіти на посаді головного державного інспектора організаційно-розпорядчого відділу Івано-Франківської митниці. Не аналізуючи функції головного державного інспектора організаційно-розпорядчого відділу Івано-Франківської митниці, суд, не наводячи будь-яких аргументів, приходить до переконання, що «кваліфікаційні вимоги до осіб, які претендували на зайняття посади категорії «В» - головного державного інспектора організаційно-розпорядчого відділу Івано-Франківської митниці узгоджуються з посадовими обов`язками головного державного інспектора організаційно-розпорядчого відділу Івано-Франківської митниці та жодним чином не є завищеними». Таким чином суд визнав встановленими обставини та зробив висновки, що не корелюються з вимогами законодавства про державну службу. Стверджуючи, що системний аналіз норм законодавства дозволяє державному органу визначати спеціальні вимоги до осіб, які претендують на зайняття посад державної служби категорії «В», суд не вдається до суті вимоги наявності юридичної освіти, що є, наприклад, необхідною кваліфікаційною вимогою для суддів, але не може бути обов`язковою умовою для роботи на посаді головного державного інспектора організаційно-розпорядчого відділу Івано-Франківської митниці. Не аргументована й необхідність мати економічну освіту на вказаній посаді, адже зазначена посада не вимагає дослідження, планування і управління господарською діяльністю митниці. Судом не взято до уваги той факт, що Івано-Франківською митницею спеціальні вимоги до освіти встановлюються вибірково. Так, в умовах конкурсу на посади головного державного інспектора спеціаліста з питань внутрішньої безпеки, завідувача сектору митної статистики, державного інспектора митного поста «Коломия», начальника відділу провадження у справах про порушення митних правил управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил відсутні спеціальні вимоги до освіти, а копії наказів про оголошення вказаних конкурсів були долучені до матеріалів справи 08.02.2022. Крім того, суд стверджує, що наявність досвіду роботи позивача на цій же посаді, але з іншою назвою, ніяк не впливає на результати конкурсу. Доводи про те, що при проведенні конкурсів на ідентичні посади в інших органах Державної митної служби, спеціальних кваліфікаційних вимог щодо освіти не встановлено, суд оцінив як безпідставні.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Згідно статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.06.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №300/5559/21 та ухвалою суду від 06.06.2022 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що наказом Івано-Франківської митниці від 28.08.2021 за №93 «Про оголошення конкурсу на зайняття посади державної служби» оголошено конкурс на посаду державної служби категорії «В» - головного державного інспектора організаційно-розпорядчого відділу Івано-Франківської митниці, яким також затверджено умови проведення конкурсу на зайняття вказаної посади (аркуш справи 14).

Умовами проведення конкурсу на зайняття посади державної служби категорії «В» - головного державного інспектора організаційно-розпорядчого відділу Івано-Франківської митниці, встановлені кваліфікаційні вимоги щодо кандидатів, а саме вища освіта за освітнім ступенем не нижче бакалавра, молодшого бакалавра (економічного чи юридичного спрямування) (аркуші справи 15-16).

На подані позивачем документи для участі у вищевказаному конкурсі, відповідач листом повідомив, що освіта ОСОБА_1 не відповідає встановленим вимогам, у зв`язку з чим до участі у конкурсі її не допущено (аркуш справи 13).

Позивач, вважаючи вищевказані наказ і результати конкурсу протиправними та такими, що порушують її права, звернулася до суду за захистом своїх прав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції погодився із правомірністю дій відповідача у справі.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII) визначено, що він регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Як встановлено частиною 2 статті 5 Закону № 889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону № 889-VIII вимогами до осіб, які претендують на вступ на державну службу, є вимоги до їхньої професійної компетентності, які складаються із загальних та спеціальних вимог.

Пункту 5 частини 2 статті 20 Закону № 889-VIII встановлює, що особа, яка претендує на зайняття посади державної служби категорії «В», повинна відповідати таким загальним вимогам - наявність вищої освіти ступеня не нижче молодшого бакалавра або бакалавра за рішенням суб`єкта призначення, вільне володіння державною мовою.

Частиною 3 статті 20 Закону №889-VІІІ встановлено, що спеціальні вимоги до осіб, які претендують на зайняття посад державної служби категорій «Б» і «В», визначаються суб`єктом призначення з урахуванням рекомендацій, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

З метою добору осіб, здатних професійно виконувати посадові обов`язки, проводиться конкурс на зайняття посади державної служби відповідно до Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, що затверджується Кабінетом Міністрів України (частина 1 статті 22 Закону №889-VІІІ).

Згідно частини 3 статті 22 Закону №889-VІІІ порядок проведення конкурсу визначає зокрема: 1) умови проведення конкурсу; 2) вимоги щодо оприлюднення інформації про посади державної служби та оголошення про проведення конкурсу; 3) склад, порядок формування та повноваження конкурсної комісії; 4) порядок прийняття та розгляду інформації для участі в конкурсі; 5) етапи оцінювання кандидатів на зайняття посад державної служби та порядок їх проведення; 6) методи оцінювання кандидатів на зайняття посад державної служби.

Статтею 25 Закону № 889-VIII передбачено, що особа, яка бажає взяти участь у конкурсі, подає в установленому порядку до конкурсної комісії таку інформацію: 1) реквізити документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України; 2) заяву про участь у конкурсі із зазначенням основних мотивів щодо зайняття посади державної служби, до якої додається резюме за формою, визначеною Кабінетом Міністрів України; 3) заяву, в якій повідомляє, що до неї не застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», та надає згоду на проходження перевірки та на оприлюднення відомостей стосовно неї відповідно до зазначеного Закону; 4) підтвердження наявності відповідного ступеня вищої освіти; 5) копію Державного сертифіката про рівень володіння державною мовою (витяг з реєстру Державних сертифікатів про рівень володіння державною мовою), що підтверджує рівень володіння державною мовою, визначений Національною комісією зі стандартів державної мови; 6) відомості про стаж роботи, стаж державної служби (за наявності), досвід роботи на відповідних посадах згідно з вимогами, передбаченими статтею 20 цього Закону, та іншими умовами конкурсу;

Згідно частин 1, 2 статті 28 Закону № 889-VIII рішенням Комісії або конкурсної комісії визначаються кандидатури на зайняття посад державної служби, які набрали найбільшу загальну кількість балів за результатами складання загального рейтингу кандидатів (не більше трьох на одну посаду), для вибору суб`єктом призначення або керівником державної служби переможця конкурсу. Результатами конкурсу є визначення суб`єктом призначення або керівником державної служби переможця (переможців) конкурсу. Рішення конкурсної комісії оформляється протоколом, який підписується присутніми на засіданні членами комісії, не пізніше ніж протягом трьох календарних днів після його проведення і зберігається в державному органі, в якому проводився конкурс, протягом трьох років.

Порядок проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 246 від 25.03.2016 (далі - Порядок № 246).

Відповідно до пункту 2 Порядку №246 проведення конкурсу здійснюється відповідно до визначених в установленому законом порядку вимог до професійної компетентності кандидата на зайняття вакантної посади державної служби за результатами оцінювання його особистих досягнень, знань, умінь і навичок, моральних і ділових якостей для належного виконання посадових обов`язків. Вимоги до професійної компетентності кандидата на зайняття посади включають кваліфікаційні вимоги, вимоги до компетентності та вимоги до професійних знань.

Згідно пункту 5 Порядку №246 рішення про оголошення конкурсу на зайняття посади категорії «В» приймає керівник державної служби в державному органі.

Умови проведення конкурсу затверджуються наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення або керівника державної служби (пункт 11 Порядку №246).

З системного аналізу наведених норм слідує, суб`єкт призначення конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби має право визначати спеціальні вимоги до осіб, які претендують на зайняття посад державної служби категорії «В».

Судом встановлено, що наказом Івано-Франківської митниці від 28.08.2021 за №93 оголошено конкурс на посаду державної служби категорії «В» - головного державного інспектора організаційно-розпорядчого відділу Івано-Франківської митниці. Даним наказом також затверджено умови проведення конкурсу на зайняття вказаної посади, якими встановлені кваліфікаційні вимоги щодо кандидатів, а саме вища освіта за освітнім ступенем не нижче бакалавра, молодшого бакалавра економічної чи юридичної спеціальності.

Таким чином, Івано-Франківською митницею правомірно визначено кваліфікаційні вимоги до осіб, які претендували на зайняття посади державної служби категорії «В» - головного державного інспектора організаційно-розпорядчого відділу Івано-Франківської митниці і такі вимоги узгоджуються з посадовими обов`язками головного державного інспектора організаційно-розпорядчого відділу та жодним чином не є завищеними.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 25 Закону №889-VІІІ особа, яка бажає взяти участь у конкурсі, подає в установленому порядку до конкурсної комісії інформацію підтвердження наявності відповідного ступеня вищої освіти.

Згідно пункту 19 Порядку №246 особа, яка бажає взяти участь у конкурсі, подає Комісії або конкурсній комісії через Єдиний портал вакансій державної служби серед іншого інформацію підтвердження наявності відповідного ступеня вищої освіти.

У відповідності до пункту 20-1 Порядку №246 спеціальний структурний підрозділ НАДС або служба управління персоналом державного органу, в якому проводиться конкурс, розглядає інформацію, подану кандидатами для участі у конкурсі.

У разі неподання кандидатом необхідної інформації, передбаченої пунктом 19 цього Порядку, виявлення невідповідності поданої кандидатом інформації щодо кваліфікаційних вимог до освіти та/або досвіду роботи, неправильності заповнення заяви або резюме такий кандидат не допускається до проходження конкурсу.

Як встановлено судом та не заперечується апелянтом, її освіта (Івано-Франківський інститут нафти і газу за спеціальністю спорудження газонафтопроводів, кваліфікація інженер-механік та Івано-Франківський державний університет нафти і газу, спеціальність програмне забезпечення обчислювальної техніки, кваліфікація інженер-програміст) не відповідає кваліфікаційним вимогам визначених Івано-Франківською митницею до осіб, які претендували на зайняття посади державної служби категорії «В» - головного державного інспектора організаційно-розпорядчого відділу Івано-Франківської митниці, а тому відповідачем правомірно не допущено ОСОБА_1 до участі в конкурсі на зайняття даної посади. При цьому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що перебування на вищевказаній посаді на спірні правовідносини жодним чином не впливають.

Доводи апелянта, що при проведенні інших конкурсів Державною митною службою, спеціальних кваліфікаційних вимог щодо освіти не встановлено є необґрунтованими та не є предметом розгляду у даній справі, оскільки як Порядком №246, так і Законом України «Про державну службу» суб`єкту призначення конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби, в даному випадку Івано-Франківській митниці, надано право визначати спеціальні вимоги до осіб, які претендують на зайняття посад державної служби категорії «В».

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення про результати конкурсу на зайняття посади головного державного інспектора організаційно-розпорядчого відділу Івано-Франківської митниці, то апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси та просити про їх захист.

Згідно частини 6 статті 28 Закону № 889-VIII кандидат, якого не визначено переможцем конкурсу, має право оскаржити рішення Комісії або конкурсної комісії до суду з підстав порушення умов або порядку проведення конкурсу, що могло істотно вплинути на його результати.

Відповідно до пункту 8 Порядку №246, кандидатами на зайняття посади є особи, які подали необхідну інформацію для участі у конкурсі.

Колегія суддів враховує, що позивач, як особа, яку не допущено до проходження конкурсу, не є кандидатом на зайняття посади, не має права оскаржувати рішення конкурсної комісії до суду з підстав порушення умов або порядку проведення конкурсу, що могло істотно вплинути на його результати.

Відповідно, так як позивач, як особа, яку не допущено до проходження конкурсу, не є кандидатом на зайняття посади, конкурсна комісія не приймала рішення щодо позбавлення позивача можливості конкурувати із переможцями конкурсного відбору.

Аналізуючи вищевикладене, апеляційний суд зазначає, що підставою для звернення до адміністративного суду є наявність у позивача порушених прав, свобод або інтересів зі сторони суб`єкта владних повноважень. В такому випадку порушені права підлягають захисту судом у спосіб, що дозволить відновити таке порушене право.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи все вищенаведене, апеляційний суд вважає, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому у задоволенні позовних вимог відмовлено правомірно, суд першої інстанції вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2022 року у справі №300/5559/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль