Справа № 160/27362/21
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви від 03.03.2022, позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 о/р № НОМЕР_1 від 19.07.2021, прийняте відділом перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок призначеної пенсії шляхом переведення позивача з пенсії за віком, обчисленої відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ.
Позовна заява не відповідала вимогам, установленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), тому ухвалою суду від 04.01.2022 була залишена без руху, з наданням позивачу строку для усунення недоліків.
На виконання вимог ухвали суду від 04.01.2022, від позивача 26.01.2022 до суду надійшов уточнений позов, з якого вбачається, що позивачем недоліки позовної заяви були виправлені.
Ухвалою суду від 31.01.2022 прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження в адміністративній справі; призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
17.03.2022 через підсистему «Електронний суд» від Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що управлінням пенсійного забезпечення відділу перерахунків пенсій №2 Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області відмовлено позивачу в переході з пенсії за віком на пенсію державного службовця та прийнято відповідне рішення від 19.07.2021. Відповідач-1 зазначає, що для зарахування до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, періодів роботи позивача в Головному управління ДПС у Дніпропетровській області немає підстав. Також, за доводами Відповідача-2, до стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723, зараховано період роботи позивача з 12.12.2013 ( з дня присвоєння рангу державному службовцю) по 08.01.2014 (по день присвоєння спеціального звання), що становить 28 днів. Згідно з наданими до заяви документами, у позивача відсутнє право на перехід з пенсії за віком на пенсію державного службовця. З огляду на викладене, Відповідач-2 просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
23.02.2022 разом з відзивом на позовну заяву Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області надало до суду копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
12.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про переведення його з пенсії за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про державну службу».
19.07.2021 Відповідачем-1: Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії гр. ОСОБА_1 о/р № НОМЕР_1 .
У цьому рішенні зазначено таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (м. Дніпро) та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 11.07.2019.
Призначення пенсій державним службовцям регламентовано Законом України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу», який набув чинності 01.05.2016 року (далі - Закон №889-VIII) та постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», якою затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб.
Відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цього Закону займають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців.
За пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 зазначеного Закону в порядку, визначеному для осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців.
Статтею 25 Закону №3723-ХІІ визначено сім категорій посад державної служби, а також посади, які належать до кожної із цих категорій. Також цією статтею зазначено, що віднесення посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.
Статтею 3 Закону №889-VIII визначено органи, на які поширюється дія Закону №889 та посади, на які його дія не поширюється, зокрема, на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено законом.
Закон №3723-ХІІ набрав чинності 28 грудня 1993 року. Відповідно із значеної дати були віднесені посади державних службовців до відповідних категорій.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року №503-р «Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців» були віднесені до відповідних категорій посад державних службовців посади працівників державних податкових адміністрацій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі і державних податкових інспекцій у районах, містах, районах у містах, які не мали спеціальних звань.
Додатком 24 до постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2013 року №703 «Про віднесення деяких посад працівників органів державної влади, інших державних органів, установ до відповідних категорій посад державних службовців та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України», яка набрала чинність 03 жовтня 2013 року, були віднесені до відповідних категорій посад державних службовців посади працівників апарату міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та територіальних органів.
Законом України від 04 липня 2013 року №404-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи», який набрав чинності 11 серпня 2013 року, доповнено Податковий кодекс України новим розділом ХVIII-1 «Посадові особи контролюючих органів та їх правовий і соціальний захист», відповідно до якого посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.
Отже, посади працівників органів державної податкової служби не були віднесені до відповідних категорій посад державних службовців до 03 жовтня 2013 року.
Враховуючи положення статті 342 Податкового кодексу України та статті 25 Закону №3723-ХІІ, зазначені посади з 11 серпня 2013 року можна прирівняти до відповідних категорій посад державних службовців, застосувавши співвідношення з посадами, передбаченими статтею 25 Закону №3723-ХІІ та Додатком 24 до постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2013 року.
Враховуючи зазначене, Відповідач-1 у оскаржуваному рішенні зазначив, що до стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723, зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 12.12.2013 (з дня присвоєння рангу державному службовцю) по 08.01.2014 (по день присвоєння спеціального звання), що становить 28 днів.
Для визначення підстав щодо зарахування до стажу державної служби періоду, за який відсутня в трудовій книжці інформація про присвоєння рангу державного службовця чи спеціального звання, заявнику необхідно звернутися до органів податкової служби за місцем роботи.
За таких обставин прийнято рішення: ОСОБА_1 відмовити в перерахунку пенсії відповідно до заяви №8504 від 12.07.2021 року за наданими документами у зв`язку з відсутністю підстав для перерахунку.
У цьому рішенні також зазначено про право позивача на оскарження цього рішення.
У подальшому відділом застосування пенсійного законодавства управління Пенсійного забезпечення Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 30.08.2021 №0400-010304-8/114714 надано відповідь на звернення позивача від 20.08.2021 про те, що відділом перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області було прийнято рішення від 19.07.2021 про відмову позивачу в перерахунку пенсії згідно з заявою від 12.07.2021, у зв`язку з відсутністю підстав для перерахунку.
14.09.2021 ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою з приводу переведення його з пенсії за віком на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та роз`яснення деяких питань, що стосуються призначення йому пенсії.
Таким чином, позивач знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 11.07.2019 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
12.07.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про переведення його з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». За результатами розгляду цієї заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області відмовило позивачу у такому переведенні.
Незгода позивача з прийнятим рішенням про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», яке за доводами позивача, є протиправним, і стала підставою для звернення до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), який набрав законної сили з 01.01.2004.
Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
При цьому, згідно з ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку №637).
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, виходячи з наведених вище законодавчих актів, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Так, трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_2 підтверджуються періоди роботи ОСОБА_1 на посадах в органах державної податкової служби Дніпропетровської області, а саме:
29.06.1990 призначений в порядку переведення з 26 червня 1990 року начальником державної податкової інспекції Міністерства фінансів УРСР по Криничанському району;
11.11.1992 присвоєно персональне звання радник податкової служби II рангу;
16.05.1994 прийняв присягу державного службовця;
15.01.1997 звільнений у зв`язку з переведенням на роботу в державну податкову адміністрацію за згодою керівників, відповідно до п.5 ст. 36 КЗпП України;
16.01.1997 призначений на посаду виконуючого обов`язки голови Державної податкової адміністрації у Криничанському районі;
20.05.1997 звільнений у зв`язку з переведенням на роботу в Дніпродзержинську державну податкову адміністрацію відповідно до п.5 ст.36 КЗпП України;
20.05.1997 Дніпродзержинська державна податкова адміністрація. Призначений на посаду головного державного податкового інспектора відділу по контролю за валютними операціями управління валютного контролю по переводу з державної податкової адміністрації у Криничанському районі за результатами конкурсу;
14.02.1998 Дніпродзержинська державна податкова адміністрація перейменована в державну податкову інспекцію м. Дніпродзержинську;
01.04.1998 переведений на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу валютного контролю управління контролю у сфері ЗЕД та оподаткування нерезидентів;
22.10.1998 звільнений у зв`язку з переводом його на роботу в державну податкову інспекцію у Кіровському районі м. Дніпропетровська, відповідно до п.5 ст.36 КЗпП України;
23.10.1998 прийнятий по переводу із державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську на посаду старшого державного податкового ревізора - інспектора відділення податкових розслідувань, відділу податкової міліції за результатами конкурсу;
27.07.1998 переведений за результатами конкурсу на посаду виконуючого обов`язки начальника відділу примусового стягнення податків і зборів;
14.12.1998 призначений на посаду начальника відділу примусового стягнення податків і зборів за результатами конкурсу;
03.07.2000 у зв`язку із змінами організаційної структури відділ перейменовано у відділ стягнення платежів до бюджету;
15.09.2000 у зв`язку із змінами організаційної структури відділ перейменовано у відділ стягнення податкової заборгованості;
15.05.2001 призначений на посаду заступника начальника інспекції - начальника відділу стягнення податкової заборгованості за результатами конкурсу;
21.04.2005 звільнений з посади за угодою сторін, відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України;
30.05.2005 призначений на конкурсній основі на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу забезпечення податкових зобов`язань;
22.06.2005 переведений на конкурсній основі на посаду виконуючого обов`язки начальника відділу забезпечення податкових зобов`язань до узгодження з обл. ДПА;
20.07.2005 призначений на посаду начальника відділу забезпечення податкових зобов`язань державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська;
17.08.2005 у зв`язку із змінами у структурі та штатному розписі призначений в порядку переведення на посаду виконуючого обов`язки начальника відділу погашення прострочених податкових зобов`язань до узгодження з обл. ДПА;
28.10.2005 призначений на посаду начальника відділу погашення прострочених податкових зобов`язань;
03.06.2008 переведений на посаду завідувача сектору роботи з безхазяйним майном відділу погашення прострочених податкових зобов`язань;
05.06.2008 звільнений з займаної посади по переводу до ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська відповідно до п.6 ст.5 КЗпІІ України;
06.06.2008 прийнятий на посаду начальника відділу погашення прострочених податкових зобов`язань по переводу з ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська, як такий, що пройшов за конкурсом;
14.03.2012 у зв`язку з реорганізацією та скороченням штатної чисельності звільнено з займаної посади згідно п.1 ст.40 КЗпП України;
12.12.2013 прийнятий на посаду начальника відділу обслуговування платників податків, як такий, що прийшов за конкурсом;
12.12.2013 присвоєно 11 (одинадцятий) ранг державного службовця;
08.01.2014 присвоєно спеціальне звання радник податкової та митної справи ІІ (другого) рангу; 31.12.2014 у зв`язку з реорганізацією, зміною структури та штатного розпису переведений на посаду заступника начальника відділу реєстрації платників та електронних сервісів, згідно ч.4 ст. 36 КЗпП України, звільнивши з ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області;
09.02.2016 у зв`язку з необхідністю оптимізації чисельності територіальних органів ДФС України, зміною організаційної структури та штатного розпису переведений на посаду головного державного інспектора відділу обслуговування платників;
02.02.2017 здійснено перейменування у Державну податкову інспекцію у Новокодацькому районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області;
23.05.2017 звільнено з займаної посади по переводу до Дніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, згідно п.5 ст.36 КЗпП України, ст. 41 ЗУ «Про державну службу», спеціаліст по роботі з персоналом;
25.05.2017 призначено в порядку переведення з ДПІ у Новокодацькому районі м. Дніпра на посаду головного державного інспектора відділу обслуговування працівників;
20.06.2017 у зв`язку із змінами структури та штатного розпису призначено на посаду головного державного інспектора відділу обслуговування платників на період відпустки по догляду за дитиною до трьох років основного працівника;
25.05.2017 записи №51 та №52 зроблено помилково. Призначено в порядку переведення з ДПІ у Новокодацькому районі м. Дніпра на посаду головного державного інспектора відділу обслуговування платників;
20.06.2017 у зв`язку із зміною структури та штатного розпису призначено на посаду головного державного інспектора відділу обслуговування платників на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років основного працівника;
03.10.2018 звільнено із займаної посади в порядку переведення до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області п.5 ст.36 КЗпП України та п. 2 ч. 1 ст.41 Закону України від 10 грудня 2015 року №889 «Про державну службу»;
03.10.2018 призначений на посаду старшого державного інспектора Дніпровської державної податкової інспекції Лівобережного управління на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника, в порядку переведення з Дніпровської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області;
04.10.2018 призначений на посаду старшого державного інспектора Дніпровської державної податкової інспекції Лівобережного управління на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника в порядку переведення з Дніпровської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області;
31.07.2019 припинив державну службу та звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, згідно з ч.2 ст.86 Закону України «Про державну службу» та ст. 38 КЗпП України.
Отже, позивач з 29.06.1990 по 31.07.2019 обіймав посади в органах державної податкової служби Дніпропетровської області.
Відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ (далі Закон №889-VІІІ, який набрав чинності з 01.05.2016, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі - Закон №3723-XII) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Так, згідно з частиною першою статті 37 Закону №3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Статтею 37 Закону №3723-XII встановлено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 18.03.2021 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 500/5183/17.
З матеріалів справи вбачається, що підставою для відмови у переведенні позивача на пенсію за нормами Закону України «Про державну службу» є недостатній стаж державної служби, який полягає в незарахуванні трудового стажу позивача на посадах в органах державної податкової служби, оскільки на думку відповідачів ці посади не були віднесені до відповідних категорій посад державних службовців до 03 жовтня 2013 року.
Відповідно до статті 1 Закону №889-VIII, державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.
Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Як зазначено вище, пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Станом на час перебування позивача на посадах в органах державної податкової служби діяв Закон України від 4 грудня 1990 року №509-XII «Про державну податкову службу в Україні», який був спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності (далі - Закон № 509-XII).
Згідно з частиною першою статті 4 цього Закону, Державна податкова адміністрація України, якій за змістом частин другої, третьої цієї статті підпорядковані державні податкові адміністрації в областях, а їм, у свою чергу, - відповідні державні податкові інспекції, є центральним органом виконавчої влади та відповідно до Положення про Державну податкову адміністрацію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2007 року № 778 (чинного на час виникнення спірних відносин), забезпечує реалізацію єдиної державної податкової політики, державної політики у сфері контролю за виробництвом і обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, здійснює міжгалузеву координацію у цій сфері та здійснює свої повноваження, зокрема, через державні податкові інспекції.
Посадовою особою органу державної податкової служби за правилами частини першої статті 15 Закону №509-XII може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Державною податковою адміністрацією України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (частини п`ята, шоста статті 15 цього Закону).
Зазначеною статтею Закону № 509-XII також установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються із вимогами статей 5, 12 Закону №3723-ХІІ щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.
Статтею 6 цього Закону визначено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.
Таким чином, посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже, перебувають на державній службі та є державними службовцями.
Законом №509-XII не врегульовано питання пенсійного забезпечення посадових осіб державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, тому при вирішенні таких питань підлягають застосуванню положення Закону №3723-ХІІ, зокрема стаття 37, за правилами якої на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.
Абзацами другим та третім пункту другого Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року №283, передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби, а також на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.
Виходячи з наведеного суд дійшов висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.
Такий же висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах сформулював Верховний Суд України у постанові від 08 жовтня 2013 року у справі № 21-275а13.
На цю ж позицію Верховного Суду України посилається і Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 18.03.2021 у справі №500/5183/17.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Водночас суд зазначає, що Закон №3723-ХІІ втратив чинність на підставі Закону №889-VIII від 10.12.2015, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII.
Отже, ст.37 Закону №3723-ХІІ, якою врегульовані питання пенсійного забезпечення державних службовців, є чинною.
При цьому, ст.37 Закону №3723-ХІІ містить норму про те, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Відповідно до пп.41.1.1. п.41.1. ст.41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Відповідно до норм, закріплених у Податковому кодексі України, посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.
Згідно з п.344.1. ст.344 Податкового кодексу України, пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Як установлено судом, трудовою книжкою позивача підтверджується період роботи позивача на посадах в органах державної податкової служби Дніпропетровської області з 29.06.1990 по 31.07.2019. Підтверджено й те, що 11.11.1992 ОСОБА_1 присвоєно персональне звання радник податкової служби ІІ (другого) рангу. 16.05.1994 ОСОБА_1 прийняв Присягу державного службовця. 08.01.2014 ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання радник податкової та митної справи ІІ (другого) рангу.
Таким чином, зазначені вище норми чинного законодавства, а також наведені обставини свідчать про те, що позивач має право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».
Таке право виникло у позивача з дати звернення з заявою від 12.07.2021 про перехід на таку пенсію відповідно до положень частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).
Враховуючи викладене, суд уважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн.
Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладене, суд зазначає про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області судового збору у розмірі 454,00 грн і Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судового збору у розмірі 454,00 грн.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 90, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 о/р № НОМЕР_1 від 19.07.2021, прийняте відділом перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. 28 Армії, буд. 6, м. Херсон, 73036, ).

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ).

Суддя Н.В. Кучугурна