Справа № 127/13032/22
Суддя: Гриневич В. С.
Дата ухвалення: 2022-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/124/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 липня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гриневича В.С.,

секретар судового засідання: Щербатюк І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу №127/13032/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, який мотивований тим, що 15.06.2022 інспектором поліції УПП у Вінницькій області старшим сержантом Магалясом А.В. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії БАБ №761797 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. 00 коп. Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 15.06.2022 о 15 год. 45 хв. на А/Д Могилів-Подільський, керував транспортним засобом Renault Clio, д.н.з. НОМЕР_1 , що підлягає обов`язковому технічному контролю, без проходження такого, чим порушив п. 30.2, 31.3 (б) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Вищевказану постанову позивач вважає ухваленою безпідставно та з істотним порушенням прав ОСОБА_1 , яка не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню.

Так, у зазначеній постанові вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Clio, д.н.з. НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, без проходження такого.

Однак, транспортний засіб Renault Clio, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував позивач є легковим транспортним засобом категорії В, який не підлягає обов`язковому технічному контролю, оскільки є легковим автомобілем, а також не використовується для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

Позивач зазначив, що він надав відповідні пояснення інспектору поліції, однак вони не були взяті до уваги.

Зі змісту положень ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» вбачається, що обов`язковому технічному контролю підлягають автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

Автомобіль, яким керував позивач є службовим автомобілем, а тому його не слід вважати автомобілем, що здійснює перевезення пасажирів з метою отримання прибутку.

Отже, в діях ОСОБА_1 відсутня протиправність та винність, що не утворює складу адміністративного правопорушення, як передбачено ст. 9 КУпАП.

На підставі вищевикладеного позивач просив позовні вимоги задовольнити та скасувати постанову серії БАБ №761797 від 15.06.2022 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.07.2022 замінено неналежного відповідача у адміністративній справі №127/13032/22 - Управління патрульної поліції у Вінницькій області, на належного відповідача - Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Театральна, 10).

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність, зазначивши, що позовну заяву підтримує у повному обсязі. В той же час, в судовому засіданні 21.07.2022 ОСОБА_1 зазначив, що автомобіль Renault Clio, д.н.з. НОМЕР_1 не використовується для перевезення пасажирів чи вантажів, а лише використовується як засіб пересування для позивача.

Представник відповідач в судове засідання не з`явився, однак у відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні 21.07.2022 представник відповідача Бешлей І.В. заперечував, щодо позову, посилаючись на правомірність дій інспектора при прийнятті оскаржуваного рішення.

Згідно частиною третьою статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини статті 268 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Частиною четвертою статті 229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається, що 15.06.2022 інспектором сектору реагування патрульної поліції Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області старшим сержантом Магалясом А.В. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії БАБ №761797 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП, якою визнано винним ОСОБА_1 в тому, що він 15.06.2022 о 15 год. 45 хв. на А/Д Могилів-Подільський, керував транспортним засобом Renault Clio, д.н.з. НОМЕР_1 , що підлягає обов`язковому технічному контролю, без проходження такого, чим порушив п. 30.2, 31.3 (б) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень.

Відповідно до статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Частиною другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ст. ст. 121 КУпАП). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Частиною 5 статті 258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення.

Аналогічне положення міститься і в підпунктах 1, 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Отже, у разі скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься відразу на місці вчинення правопорушення, що і було вчинено інспектором поліції УПП у Вінницькій області старшим сержантом Магалясом А.В.

Згідно з частиною третьою статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач керуючи транспортним засобом порушив вимоги пунктів 30.2, 31.3 (б) ПДР України.

Відповідно пункту 30.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР) на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка, а в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, закріплюється самоклейна мітка радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом (крім причепів і напівпричепів).

На трамваях і тролейбусах наносяться реєстраційні номери, що надаються відповідними уповноваженими на те органами.

Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.

Пунктом 31.3 (б) ПДР України визначено наступне - забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно зі статтею 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації.

Відповідно до Державного стандарту України ДСТУ 3649-97 «Засоби транспортні дорожні», ТЗ вагою до 3500 кг і кількістю сидячих місць, крім сидіння водія, не більше восьми відносяться лише до категорії «В», тобто до легкових автомобілів.

В позовній заяві позивач зазначає про те, що він дійсно керував транспортним засобом Renault Clio, д.н.з. НОМЕР_1 , який є легковим транспортним засобом категорії В, та який не підлягає обов`язковому технічному контролю, оскільки є легковим автомобілем, а також не використовується для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

Крім того, як вбачається з наданих суду документів, транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , є легковим автомобілем. Так, згідно наказу про прийняття на роботу №32-к від 30 липня 2021 року, виданого Приватним акціонерним товариством «САВ 92» Філія ПрАТ «САВ 92» в м. Вінниця, ОСОБА_1 працює на посаді представника торговельного відділу продажу РG, з 02 серпня 2021 року.

Відповідно до наказу про закріплення автомобіля №32-к від 16 серпня 2021 року, виданого Приватним акціонерним товариством «САВ 92» Філія ПрАТ «САВ 92» в м. Вінниця, прийнято рішення про закріплення з 16 серпня 2021 року службового автомобіля Renault Clio, д.н.з. НОМЕР_1 , за працівником ПрАТ «САВ 92» філія у м. Вінниця ОСОБА_1 . В даному наказі зазначено, що транспортний засіб передається працівнику виключно з метою швидкого та зручного переміщення працівника для виконання його особистих трудових обов`язків, без мети отримання прибутку. Зазначений автомобіль не експлуатується під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, не використовується для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

Отже, транспортний засіб Renault Clio, д.н.з. НОМЕР_1 належить підприємству та наданий ОСОБА_1 виключно для службового використання, без мети отримання прибутку, не використовується для перевезення вантажів та пасажирів, і тому не підлягає в обов`язковому технічному контролю.

Дана обставина не була спростована відповідачем.

До такого ж висновку в аналогічних правовідносинах дійшов Касаційний адміністративний суд у складі Верховного суду (Постанова по справі №678/483/17 від 17.10.2019) та вказав, що аналіз положень ст. 35 Закону "Про дорожній рух" дає підстави для висновку про те, що обов`язковому технічному контролю підлягають тільки ті автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

Оскільки автомобіль, яким керує водій, є службовим автомобілем, а тому його не слід вважати автомобілем, що здійснює перевезення пасажирів з метою отримання прибутку. Тобто, визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля перевезення пасажирів з метою отримання прибутку.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідач, як посадова особа ГУНП у Вінницькій області вважав доведеними обставини вчинення даного правопорушення, однак доказів на підтвердження викладеного у постанові до справи не долучив та суду не надав.

При цьому, обов`язок, щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП. (ч. 2 ст. 251 КУпАП)

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

За правилами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Посилання на жоден із доказів, які передбачені статтею 251 КУпАП, у винесеній постанові відсутні.

Оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що водій ОСОБА_1 допустив вказане правопорушення, а тому притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 121 КУпАП не може бути здійснено, за відсутності доказів вчинення такого правопорушення.

Єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення. Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність свого рішення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне скасувати постанову серії БАБ №761797 від 15 червня 2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень за порушення ч. 3 ст. 121 КУпАП, винесену інспектором поліції УПП у Вінницькій області старшим сержантом Магалясом А.В. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином на користь позивача підлягають стягненню, за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 132-1, 247, 293 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 139, 243-244, 246, 262, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Постанову серії БАБ №761797 від 15 червня 2022 року, винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області старшим сержантом Магалясом А.В., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 340 гривень скасувати та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість грн. двадцять коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, адреса: 21010, м. Вінниця, вул. Театральна, 10.

Суддя: