Справа № 371/810/21
Суддя: Поліщук А. С.
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

25.07.2022 Єдиний унікальний № 371/810/21
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 2-а /371/22/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2022 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поліщука А.С.,

при секретарі Овчаренко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: інспектор БЗС бат. 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві сержант поліції Кобилинський Олег Володимирович, Департамент патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

У С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із даним позовом та просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4549580 від 28 липня 2021 року винесену інспектором БЗС бат. 2 роки Управління патрульної поліції у м. Києві сержантом поліції Кобилинським Олегом Володимировичем, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та закрити провадження в даній справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Позов обґрунтовував наступним:

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4549580 від 28 липня 2021 року, винесеною інспектором БЗС бат. 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві сержантом поліції Кобилинським Олегом Володимировичем позивача ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Вказану постанову від 28 липня 2021 року вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, в п. 5 оскаржуваної постанови інспектора зазначено, про те що позивач буцімто порушив п. 2.1 а ПДР, зокрема керував транспортним засобом за відсутності права керування транспортним засобом, а саме FORD TRANSIT державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого являється позивач.

Та обставина, що позивач не має права керування вказаним транспортним засобом не відповідає дійсності та є упередженим ставленням до нього як зі сторони зазначеного інспектора як до особи азербайджанської національності та громадянина Азербайджанської Республіки.

Позивач є громадянином Азербайджанської Республіки та із 16 серпня 2016 року має постійне проживання в Україні, на території Азербайджанської Республіки компетентним органом 24 листопада 2016 року позивачу видане посвідчення водія на міжнародні категорії «В» та «С».

Крім того позивач вказав, що транспортним засобом у м. Києві він не керував. Інспектор Кобилинський О.В. звернувся до позивача з метою перевірки документів та поверхневого огляду його транспортного засобу. Надане посвідчення позивачем інспектора не задовольнило, останній зазначив, буцімто позивач повинен був отримати «українські права», а по азербайджанському посвідченню, щоб позивач їздив в країні видачі такого. На аргументи про те що, він автомобілем не керував інспектор уваги не звернув та вручив позивачеві оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення від 28 липня 2021 року.

Позивач заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не надав.

Поштові листи відповідачу та третім особам не вручено під час доставки у зв`язку з тим, що адресати відсутні за вказаною адресою, оскільки ухвали про відкриття спрощеного провадження, копія позовної заяви з додатками відповідачу та третім особам направлялися двічі. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому вони заперечують проти задоволення позовних вимог, мотивуючи тим, що позивачем викладені в позовній заяві твердження є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Положеннями пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 Закону України «Про національну поліцію», встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобі фото і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Стаття 245 КУпАП передбачає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Із аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що поліцейський може розглянути справу про адміністративне правопорушення та винести постанову про притягнення особи до адміністративно відповідальності виключно на підставі доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, які він у відповідності до ст. 252 КУпАП оцінив під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність у вигляді штрафу в розмірі двухсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 28 липня 2021 року серії ЕАО №4549580, винесеною інспектором БЗС бат. 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві сержантом поліції Кобилинським Олегом Володимировичем вбачається, що позивача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, у звязку із керуванням ним 28 липня 2021 року о 04 годині 47 хвилин по Столичному Шоссеавтомобілем в м. Києві автомобілем «Ford Transit», державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування даним транспортним засобом.

У позовній заяві позивач заперечує той факт, що він керував автомобілем, як це зазначено в оскаржуваній постанові.

За нормою ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто під час розгляду даної справи, відповідач зобов`язаний надати докази не лише відсутності у позивача права керування автомобілем Ford Transit», державний номерний знак НОМЕР_2 а й сам факт керування ним у зазначений в постанові час та місці.

Відповідач в супереч норм ст. 255 КУпАП та ч. 2 ст. 77 КАС України не надав жодного доказу, передбаченого ст. 251 КУпАП, який свідчить про те, що позивач 28 липня 2021 року керував автомобілем «Ford Transit», державний номерний знак НОМЕР_2 .

У відповідності до ст. ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд повинен бути безстороннім та не може перебирати на себе тягар доказування, про що Європейський суд з прав людини констатував у справах «Малофєєва проти Росії» від 30 травня 2013 року (заява №36673/04) «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року (заява №926/08), «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року (заява № 10644/08).

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням та дією принципу верховенства права.

Виходячи з принципу верховенства права, конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про безпідставність та протиправність винесення 28 липня 2021 року інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві сержантом поліції Кобилинським Олегом Володимировичем оскаржуваної постанови серії АО №4549580, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 3400 гривень, як наслідок необхідності її скасування, та у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України закриття справи про адміністративне правопорушення.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно з ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу міжсторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч. ч.1, 7, 9 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зазначеної в рішенні від 26 лютого 2015 року в справі Баришевський проти України, рішенні від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, рішенні від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, рішенні від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Шостого апеляційного адміністративний суд від 31 травня 2022 року по справі №371/849/21.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені (правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

Витрати на правничу допомогу в даній адміністративній справі для позивача були неминучими, оскільки він не є достатньо обізнаним щоб захищати свої права самостійно.

Позивачем понесено в даній справі витрати на правничу допомогу в загальній сумі 16 500 гривень, що підтверджується договором про надання правничої допомоги № 1 від 07 серпня 2021 року, додатком №1 до Договору про надання правничої допомоги № 01 від 08 серпня 2021 року про вартість правничої допомоги, детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, квитанцією до прибуткового касового ордеру № 01 від 08 серпня 2021 року.

Суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судові витрати в загальному розмірі 10000 гривень (16500-4000-2500=10000), яка складається із витрат на правничу допомогу, виключивши із неї оплату за представництво адвокатом в Миронівському районному суді у розмірі 4 000 гривень, оскільки справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, та зменшивши до 5 000 гривень витрати на підготовку позовної заяви із пакетом документів для їх подачі до суду з огляду на незначний рівень складності справи.

Управління патрульної поліції у м. Києві не є юридичною особою, а є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції, а тому витрати на правничу допомогу підлягають стягненню із останнього суб`єкта владних повноважень за рахунок його бюджетних асигнувань.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статями 2, 8, 9, 19, 90, 159, 189, 241-243, 246, 251, 255 України, суд,-

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити.

2.Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечнення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕОА № 4549580 від 28 липня 2021 року, винесену інспектором БЗС бат. 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві сержантом поліції Кобилинським Олегом Володимировичем, якою ОСОБА_1 визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн., та закрити провадження в даній справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу в його діях такого адміністративного правопорушення.

3.Стягнути із Департаменту патрульної поліції, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень.

4.Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

5.Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя підпис А.С. Поліщук

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя А.С. Поліщук