Справа № 420/10459/20
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2022 р.м. ОдесаСправа № 420/10459/20
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

22.11.2021 року;

Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Крусяна А.В.

- Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_2 та Військової частини НОМЕР_3 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2, Військової частини НОМЕР_3, Військової частини НОМЕР_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_5 нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно в сумі 86054 гривні 90 копійок із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року;

визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_4 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 20.07.2018 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 20.07.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) березень 2018 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

В обґрунтування позову зазначено, що у період з 23.07.2013 року по 20.07.2018 року позивач проходив військову службу у військові частині НОМЕР_4, в період до 01.03.2018 року був зарахований на грошове забезпечення до військової частини НОМЕР_2. За вказаний період проходження військової служби позивачу не у повному обсязі проводились нарахування та виплата індексації грошового забезпечення, гарантованої Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 06.02.2003 року №491-ІV, Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Посилаючись на положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Закону України «Про індексацію грошових доходів», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, роз`яснення міністерств і відомств центральних органів виконавчої влади, позивач вказує, що не виплата протягом проходження служби і під час проведення розрахунків повного грошового забезпечення порушує його права та соціальні гарантії як військовослужбовця.

Зазначає, що належним та ефективним способом поновлення його прав є саме встановлення обов`язку відповідачу здійснити обчислення та виплату сум індексації, у тому числі із визначенням конкретного розміру заборгованості, порядку її обрахунку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд визнав протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця - січень 2008 року).

Зобов`язав Військову частину НОМЕР_3 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Проаналізувавши положення ст.ст. 1, 1-2, 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ та ст.ст. 2, 4, 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-XII, п.п. 1-1, 2, 4, 5, 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення від 17.07.2003 року №1078, суд першої інстанції виходив з того, що індексація доходів громадян, зокрема грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних соціальних гарантій, а проведення індексації у зв`язку із зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

На підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації. Відсутність фінансування для виплати індексації не може бути обґрунтованої підставою для зупинення таких виплат, оскільки держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, у тому числі шляхом не виділення бюджетних асигнувань на такі цілі, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо соціальних стандартів і нормативів.

Посилаючись на положення п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення від 17.07.2003 року №1078, суд першої інстанції визначив, що з 01.12.2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку обіймає працівник, у тому числі військовослужбовець. Місяць, в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Разом з тим, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то базовий період не змінюється, а сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Врахувавши приписи постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007 року, яка набрала чинності 01.01.2008 року, та постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року, яка набрала чинності 01.03.2018 року, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що для визначення суми індексації грошового забезпечення військовослужбовцю за спірний період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. слід розраховувати із застосуванням базового місяця січень 2008 року, а за період з 01.03.2018 р. по 20.07.2018 р. - березень 2018 року.

Водночас, з посиланням на офіційні дані, що містяться на сайті Державної служби статистики України щодо індексу споживчих цін (індекс інфляції), а також ту обставину, що нарахування конкретної суми індексації грошового забезпечення належить до повноважень військової частини, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з березня 2018 року по липень 2018 року, у тому числі - для зобов`язання відповідача нарахувати за оспорюваний за цим позовом період індексацію в конкретному розмірі.

В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-XII і помилково не враховано ту обставину, що індексація грошового забезпечення здійснюється у межах фінансових ресурсів усіх рівнів на відповідний рік. Відсутність фінансової можливості забезпечити виплату індексації грошового забезпечення спростовує обґрунтованість доводів позивача про порушення його соціальних гарантій як військовослужбовця. Наведене, а також те, що нарахування індексації є дискреційними повноваженнями військової частини, свідчить про відсутність правових підстав для часткового задоволення позову.

Також, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, Військова частина НОМЕР_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвали нове про відмову у задоволенні позову або залишення позовної заяви без розгляду.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що висновки суду першої інстанції про обчислення позивачу індексації грошового забезпечення з посиланням на факт прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 не є достатньою правовою підставою для застосування базового місяця - січень 2008 року, оскільки ретроспективно положення п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення від 17.07.2003 року №1078 не можуть поширюватись на спірні правовідносини. У тому числі, не врахувавши положення ст. 5 КАС України, суд першої інстанції помилково залишив поза увагою передчасність вимог позивача щодо визначення базового місяця для обчислення індексації та, відповідно, відсутність порушення прав позивача в цій частині.

Помилковість висновків суду першої інстанції, на думку апелянта, щодо встановленого обов`язку військової частини нарахувати індексацію полягає і в тому, що в період з 01.07.2018 року по 01.07.2019 року Військова частина НОМЕР_4 не перебувала на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_3.

Апелюючи проти висновків суду першої інстанції, апелянт також наголошує на не належному наданні судом правової оцінки положенням п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ст.ст. 169, 240 КАС України і помилковому залишенні поза увагою тієї обставини, що звернення із цим позовом не ґрунтується на захисті прав учасника бойових дій, передбачених ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», чим підтверджується невідповідність позовної заяви вимогам КАС України та наявність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 з 23.07.2013 року по 20.07.2018 року проходив військову службу у військові частині НОМЕР_4, в період до 01.03.2018 року був зарахований на грошове забезпечення до військової частини НОМЕР_2, наділений правом на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, про що свідчить посвідчення Серії НОМЕР_1 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_4 від 20.07.2018 року №98 капітана ОСОБА_1 , начальника групи роботи в соціальних мережах загону підготовки та проведення інформаційних заходів військової частини НОМЕР_4, звільненого наказом начальника Головного управління персоналу - заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 04.05.2018 року №116 у запас за п. «а» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту), визначено таким, що справи та посаду здав, з 20.07.2018 року виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Також, у наказі визначено виплатити військовослужбовцю щомісячну спеціальну надбавку 70% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, щомісячну надбавку за особливості проходження служби у розмірі 13,5% посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, щомісячну премію у розмірі 89%, надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10% до посадового окладу за період з 01 по 20.07.2018 року.

Відповідно до абз. 4 п. 14 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захисту військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити грошову компенсацію за 18 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2018 рік у розмірі 8947,6 грн.

Виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у розмірі 77048,8 грн.

Грошову допомогу на оздоровлення за 2018 рік - отримав.

Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань не отримав.

Також, учасниками не заперечується, індексація грошового забезпечення за період служби з 01.12.2015 року позивачу не виплачувалась.

10.06.2020 року позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_2 (на фінансовому забезпеченні якої перебуває військова частина НОМЕР_4) із заявою, в якій просив, у тому числі:

нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року;

провести перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення (враховуючи фіксовану суму індексації за березень 2018 року) за період з 01.03.2018 року по 20.07.2018 року.

04.08.2021 року Військова частина НОМЕР_2 у листі за вих. №544 за результатом розгляду звернення повідомила про те, що військову службу у військовій частині НОМЕР_2 позивач не проходив та відомостей щодо нього у відповідача відсутні.

На аналогічну заяву до Військової частини НОМЕР_4 відповідь не надано.

Посилаючись на порушення відповідачем гарантій на належне грошове забезпечення військовослужбовця, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів в судовому порядку.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

У ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Вказані положення ч. 3 ст. 9 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII кореспондуються із приписами ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-ХІІ, згідно яких індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 Закону України від 03.07.1991 року №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ч. 2 ст. 5 Закону України від 03.07.1991 року №1282-ХІІ підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

За правилами ч. 6 вказаної статті Закону України від 03.07.1991 року №1282-ХІІ індексація виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших видів соціальної допомоги проводиться відповідно за рахунок фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також за рахунок коштів Державного бюджету України..

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України від 03.07.1991 року №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Положення вказаного Закону кореспондуються із приписами Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року №2017-III законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Слід враховувати, що відповідно до положень п.п. 2, 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.

Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи.

Початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця.

При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Згідно із п. 10-2 Порядку від 17.07.2003 року №1078 для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.

Аналіз наведених норм законодавства України, дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін і в обов`язковому порядку нараховується роботодавцями незалежно від форми власності та виду.

Сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і нараховується у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади.

Будь-яких застережень чи виключних випадків, за яких індексація доходу не проводиться, законодавство, що регулює спірні правовідносини, не містить.

Отже, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що не індексування доходу позивача вплинуло на належне грошове забезпечення позивача, а встановлені обставини свідчить про протиправну бездіяльність відповідача та наявність правових обставин для його зобов`язання вчинити ці дії в судовому порядку.

У тому числі, місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Так, постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 року №1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.

Відповідно до пункту 13 вказана постанова набрала чинності з 01 січня 2008 року.

З січня 2008 року по 28 лютого 2018 року посадовий оклад за посадою позивача не змінювався.

Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме: до 01 березня 2018 року.

Отже, відповідно до положень Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 30.05.2017 року по 28.02.2018 року.

Стосовно дискреційних повноважень, слід зазначити, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Повноваження ж державних органів щодо визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 103 відсотки.

Наведене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року по справі №400/1118/21 та, з огляду на типовість спірних правовідносин, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України підлягає застосуванню у цій справі.

Доводи апелянта про помилковість висновків суду в частині визначення базового місяця - січень 2008 року без дослідження офіційно опублікованих відомостей про індекс споживчих цін у відповідному періоді не мають правового значення для вирішення спору у цій частині, оскільки конкретний розрахунок сум індексації не визначався.

Також, колегія суддів враховує ту обставину, що звернення із цим позовом відбулось на захист порушених прав та інтересів позивача, який наділений правами та пільгами учасника бойових дій, а відтак підстав для оплати судового збору відповідно до положень п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не виникло.

У тому числі, як свідчать обставини справи, у період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року (тобто, період задоволених вимог) Військова частина НОМЕР_4 перебувала на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_3, чим додаткового спростовуються доводи апелянта про порушення судом норм процесуального права під час покладення відповідного обов`язку з нарахування сум індексації на відповідного відповідача.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень норм матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_2 та Військової частини НОМЕР_3 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв