Справа № 260/4299/21
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 260/4299/21 пров. № А/857/7678/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Глушка І.В.,

з участю секретаря судового засідання - Дутки І.Р.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Радь І.І.;

від відповідача - Шкіря І.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській обл. на додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.03.2022р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській обл., третя особа без самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби в Закарпатській обл., про визнання дій протиправними, зобов`язання провести перерахунок суддівської винагороди (суддя суду І інстанції: Іванчулинець Д.В., час та місце ухвалення додаткового рішення суду І інстанції: 09 год. 00 хв. 18.03.2022р., м.Ужгород; дата складання повного тексту додаткового рішення суду І інстанції: 28.03.2022р.),-

В С Т А Н О В И В:

21.09.2021р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській обл. щодо нарахування та виплати судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської обл. ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18.04.2020р. по 28.08.2020р. (за винятком днів відпустки) із застосуванням ст.29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», а саме: із застуванням обмеження нарахування у сумі 47320 грн.; зобов`язати Державну судову адміністрацію України, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській обл. провести перерахунок суддівської винагороди, нарахування та виплату судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської обл. ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18.04.2020р. по 28.08.2020р. на підставі ч.ч.2, 3 5, 6 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2020р., з урахуванням доплати за вислугу років за наявності стажу більше 15 років - 40 відсотків посадового окладу, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 18.04.2020р. по 28.08.2020р. у загальній сумі 156070 грн. 97 коп., без застосування будь-яких обмежень, передбачених ч.3 ст.29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», із змінами та доповненнями, внесеними Законом України № 553-ІХ від 13.04.2020р.; допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць; зобов`язати Державну судову адміністрацію України, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській обл. як суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у десятиденний строк звіт про виконання судового рішення; стягнути з Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській обл. на користь позивача суму витрат на професійну правничу допомогу (Т.1, а.с.1-14).

Розгляд справи проведено судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження із повідомленням (викликом) учасників справи (Т.1, а.с.34-36).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.12.2021р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській обл. щодо нарахування та виплати судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської обл. ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18.04.2020р. по 28.08.2020р. (за винятком днів відпустки) із застосуванням ст.29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», а саме, із застуванням обмеження нарахування у сумі 47320 грн.; зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській обл. провести перерахунок суддівської винагороди, нарахувати та виплатити судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської обл. ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 18.04.2020р. по 28.08.2020р. на підставі ч.ч.2, 3, 5, 6 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2020р., з урахуванням доплати за вислугу років за наявності стажу більше 15 років - 40 відсотків посадового окладу, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 18.04.2020р. по 28.08.2020р. у загальній сумі 156070 грн. 97 коп., без застосування будь-яких обмежень, передбачених ч.3 ст.29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», із змінами та доповненнями, внесеними Законом України № 553-ІХ від 13.04.2020р.; у задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено (а.с.88-100).

04.03.2022р. на адресу суду першої інстанції надійшла заява представника адвоката Радь І.І., діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просив стягнути з відповідачів Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській обл. його користь судові витрати (витрати на професійну правничу допомогу) в розмірі 25000 грн. (Т.1, а.с.108-109).

Відповідно до додаткового рішення суду від 18.03.2022р. клопотання представника позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково; стягнуто солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Державної судової адміністрації України та Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській обл. на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну (правничу) правову допомогу в розмірі 10000 грн. (Т.1, а.с.139-136).

Не погодившись з винесеним додатковим судовим рішенням, його оскаржив відповідач Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, просить скасувати додаткове рішення суду та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заяви про розподіл судових витрат відмовити (Т.1, а.с.181-185).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, відноситься до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Судова практика сформувала широкий перелік доказів, які можуть слугувати підтвердженням заявленого розміру витрат. Такими доказами можуть бути договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт, протокол наданих послуг, рахунки на оплату, банківські документи про оплату послуг.

Відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Представником позивача не надано жодного доказу у вигляді акту прийому-передачі виконаних доручень, платіжних доручень, які б свідчили про фактично понесені позивачем витрати на правову допомогу.

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Апелянтом Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Закарпатській обл. оскаржується додаткове рішення суду щодо розподілу судових витрат, зокрема, про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача понесених витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн.

Приймаючи додаткове рішення, суд першої інстанції керувався тим, що долученими до матеріалів справи доказами доведено факт надання адвокатом позивачу ОСОБА_1 правничої допомоги в межах розгляду цієї справи.

Водночас, понесені витрати підлягають стягненню на користь позивача частково лише в розмірі 10000 грн.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо стягнення витрат на правову допомогу адвоката такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Згідно 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому ст.134 КАС України.

За змістом п.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З наведеного слідує, що в підтвердження здійсненої правової допомоги необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування зазначених витрат.

Позивачем заявлено до відшкодування витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою, отриманою в суді першої інстанції від адвоката, в загальному розмірі 25000 грн.

На підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом позивачем представлено наступні письмові докази (в копіях/оригіналах):

договір № б/н від 15.09.2021р. про надання правової допомоги, за яким правничу допомогу позивачу надано адвокатом Радь І.І. (Т.1, а.с.110-111);

додаткову угоду від 15.09.2021р. (додаток № 1) до договору № б/н від 15.09.2021р. про надання правової допомоги (Т.1, а.с.112);

ордер серії АО № 1042758 від 25.10.2021р., оформлений адвокатом Радь І.І. (Т.1, зворот а.с.81);

розрахунок розміру винагороди (гонорару, виконаних робіт) від 02.03.2022р. за договором № б/н від 15.09.2021р. про надання правової допомоги, з описом робіт (попередня співбесіда 1 год., вивчення документів 1 год.; формування позовної заяви 15 год., подання позовної заяви до суду 30 хв., формування і подання до суду заяви про судові витрати 1 год., формування і подання до суду заяви про видачу судового рішення 1 год., формування розрахунку щодо розміру судових витрат 2 год., формування заяви про ухвалення додаткового рішення суду 2 год., подання до суду розрахунку судових витрат та заяви про ухвалення додаткового рішення суду 30 хв.; участь в судових засідання 1 год.) (Т.1, а.с.113).

Отже, надані суду матеріали доводять факт надання позивачу правової допомоги адвокатом Радь І.І. в суді першої інстанції.

В цілях з`ясування суми витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає сплаті позивачем, в аспекті норми ст.134 КАС України, колегія суддів здійснює правовий аналіз договору № б/н від 15.09.2021р. про надання правової допомоги, умовами яких визначено порядок розрахунків між сторонами.

Відповідно до п.2.3 розділу 2 договору № б/н від 15.09.2021р. про надання правової допомоги клієнт несе обов`язки, зокрема, сплатити гонорар адвокату чи його заступнику в розмірі та в строк згідно цього договору.

Розділ 4 договору регулює питання гонорару адвоката. Згідно із п.п.4.1 та 4.2 розділу 4 вказаного договору на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначені обґрунтованого розміру гонорару. Гонорар адвоката визначається сторонами в додатковій угоді, що є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п.п.6.1 та 6.4 розділу 6 зазначеного договору якщо протягом 10-ти днів після відправлення звіту про виконання доручення, в адресу клієнта або іншу адресу(и), яку(і) вказано(і) клієнтом, не одержані мотивовані заперечення у прийнятті виконаного доручення, (бажаного результату клієнта згідно доручення), доручення вважається виконаним та підлягає оплаті згідно умов цього договору. Зміни, доповнення до цього договору можуть вноситися тільки у письмовому вигляді.

Згідно додаткової угоди від 15.09.2021р. (додаток № 1) до договору № б/н від 15.09.2021р. про надання правової допомоги клієнт за надання професійної правничої допомоги сплачує адвокату гонорар (фіксований) у розмірі 25000 грн., із розрахунку 1000 грн. за 1 годину роботи. Гонорар зазначений в п.3 даної Додаткової угоди сплачується Клієнтам авансово на підставі виставленого рахунку адвоката у строк 30 (тридцяти) днів.

Відповідно до розрахунку розміру винагороди (гонорару, виконаних робіт) від 02.03.2022р. за договором № б/н від 15.09.2021р. про надання правової допомоги останній є підставою для проведення оплати клієнтом у відповідності до договору.

Таким чином, сторонами визначено порядок оплати гонорару адвоката авансово на підставі виставленого рахунку адвоката у строк 30 (тридцять) днів.

В заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача зазначив про те, що витрати на професійну правничу допомогу сплачені позивачем в розмірі 25000 грн.

Отже, як погоджений сторонами порядок оплати витрат на правову допомогу адвоката, так й заява про ухвалення додаткового рішення свідчить про те, що на гонорар адвоката виплачується клієнтом авансового; на момент звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення суду гонорар сплачений позивачем.

Між тим, будь-яких доказів понесення таких витрат (фактичної сплати коштів на рахунок/в касу адвоката) позивачем не представлено, що свідчить про відсутність реального понесення позивачем таких витрат.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями).

Як відзначено у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява N 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

За таких умов апеляційний суд вважає, що позивачем не доведено фактичне понесення витрат на правову допомогу в заявленому розмірі 25000 грн.

В частині доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

На час апеляційного розгляду справи погоджений договірними сторонами строк оплати сплив, однак доказів здійснення належних платежів на користь адвоката апеляційному суду не надано.

Звідси, позивачем документально не підтверджено факт понесення витрат на правову допомогу в заявленому розмірі, через що суд першої інстанції помилково задовольнив заяву про стягнення витрат на правову допомогу.

При вирішенні наведеного питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду по наведеній категорії справ, яка викладена у постанові Великої Палати від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16, в постановах Касаційного адміністративного суду від 05.09.2019р. у справі № 826/841/17, від 19.09.2019р. у справі № 826/8890/18, постанові Касаційного господарського суду від 922/445/19 у справі № 922/445/19, які в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковими під час вирішення наведеного спору.

Додатково колегія суддів звертає увагу на те, що із змісту представлених позивачем документів не видається за можливе встановити реальний час, який фактично був затрачений адвокатом для надання правової допомоги у справі.

Аналізуючи обсяг наданих послуг, колегія суддів зауважує, що визначення часу, який був затрачений адвокатом, носить завищений характер, при цьому такий обраховувався не лише за надання правової допомоги.

Зокрема, на складання позовної заяви витрачено 15 год., формування розрахунку розміру судових витрат 2 год., формування заяви про ухвалення додаткового рішення 2 год., формування та подання заяви про видачу судового рішення 1 год.

Згідно зі ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами.

Разом з тим, витрачений адвокатом час охоплює проведення співбесіди, вивчення документів, подання до суду позовної заяви та розрахунку витрат на правову допомогу.

Аналізуючи обсяг наданих послуг, колегія суддів зауважує, що певні дії та документи пов`язані між собою, частково повторюють зміст інших, як-от формування та подання до суду позовної заяви, розрахунку розміру судових витрат.

За таких обставин та відповідно до вимог ст.139 КАС України понесені позивачем ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката не підлягають відшкодуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що у задоволенні заяви про винесення додаткового судового рішення стосовно стягнення судових витрат (понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката) слід відмовити, із вищевикладених підстав.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового винесення додаткового судового рішення та стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката, через що додаткове рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській обл. задовольнити.

Додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.03.2022р. в адміністративній справі № 260/4299/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заяви представника адвоката Радь Івана Івановича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , про винесення додаткового рішення та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
І. В. Глушко
Дата складання повного тексту судового рішення: 21.07.2022р.