Справа № 826/15447/15
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Грибан І.О,

за участю

секретаря судового засідання Вітчинкіної К.О.,

представника позивача не з`явився,

представника відповідача Демченка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віст групп Лімітед» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Віст групп Лімітед» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.02.2015 №.

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 19.04.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2016, у задоволенні позову відмовив.

Постановою Верховного Суду від 12.01.2021 наведені вище судові рішення скасовано, а адміністративну справу №826/15447/15 передано на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.09.2021 позовну заяву задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління ДФС у м. Києві № від 17 лютого 2015 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ГУ ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС подав апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.09.2021 та ухвалити нову постановою, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Оскільки функції та повноваження ГУ ДПС у місті Києва (), перейшли до його правонаступника - ГУ ДПС у місті Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України (код ЄДРПОУ ВП: 44116011), отже податковий орган звертається до суду з заявою про заміну сторони по справі, а саме: ГУ ДПС у м. Києві () замінити на Головне управління ДПС у місті Києві, як відокремлений підрозділ ДПС (код ЄДРПОУ ВП: 44116011).

ГУ ДПС у місті Києві, як відокремлений підрозділ ДПС щодо відносин з ТОВ «Де Ля Понт» звертає увагу, що позивач надав не засвідчені банком копії платіжних доручень та лише на суму 9 000 000 грн., замість загальної суми поставок 15 563 501,59 грн.

Апелянт вважає, що У ТОВ «Де Ля Понт» відсутні умови для проведення господарської діяльності, оскільки під час податкової перевірки відповідачем не встановлено фактів придбання чи імпорту ТОВ «Де Ля Понт» товару, продаж ним якого був предметом угоди з позивачем.

Крім того, основним видом господарської діяльності ТОВ «Де Ля Понт», за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, є діяльність у сфері телевізійного мовлення. Відтак, залишається необгрунтованою економічна доцільність взаємовідносин позивача із контрагентом щодо придбання-продажу будівельних матеріалів та інструментів у підприємства, до звичайних видів діяльності якого не відносяться такі господарські операції.

Апелянт вважає, що позивачем належно не підтверджено факту використання у власній господарській діяльності відповідного товару. Позивач стверджує, що товар було доставлено на орендований ним у ТОВ «Віст Групп» склад за адресою: Київська область, Бородянський район, с. Блиставиця, вул. Нова, 23. Однак, доказів отримання в оренду нежитлових приміщень за цією адресою позивачем не надано. Умови договору аутсорсингу від 20.02.2012 також не передбачають передачі прав користування будь-якими нерухомими об`єктами виконавцем клієнту. Пояснення позивача щодо подальшої реалізації, тобто використання у власній господарській діяльності, придбаного у ТОВ «Де Ля Понт» товару, є суперечливими, адже зі змісту позову та листа ТОВ «Віст Груп» від 11.09.2015, який міститься в матеріалах справи, слідує, що реалізацією товару споживачам та іншим господарюючим суб`єктам займалось ТОВ «Віст Груп» за обумовлену договором аутсорсингу винагороду. Однак, у той же час, позивач надає докази безпосереднього продажу даного товару контрагенту - ТОВ «Віст Групп ЛТД».

Апелянт вважає, що документи, надані на підтвердження взаємовідносин ТОВ «Віст Групп ЛТД» з іншими господарюючими суб`єктами не стосуються спірних господарських операцій, адже ці господарські операції не є підставою для формування податкового кредиту позивача. Тобто, позивачем належно не підтверджено факту використання у власній господарській діяльності відповідного товару та ділової мети спірних господарських операцій.

Також, позивач не надав належних доказів, з яких можливо було б установити учасників транспортування, навантаження й розвантаження, перевірки товару в місцях його розміщення (на вказаних в документах складах позивача і ТОВ «Де Ля Понт») при спірних поставках.

Таким чином, позивачем не підтверджено руху активів та реальних змін його майнового стану внаслідок спірних господарських операцій, а також об`єктивної спроможності їх фактичного здійснення учасниками.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду на 16.03.2022.

Відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.

Судове засідання, призначене на 16.03.2022 не проводилось, у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та відповідно до рекомендацій Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених 02.03.2022 і наказу голови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2022 №16 «Про встановлення особливого режиму роботи Шостого апеляційного адміністративного суду в умовах воєнного стану».

Повісткою-повідомленням Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2022 призначено судове засідання на 15.06.2022 та запропоновано, у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану подати заяви про проведення розгляду справи у порядку письмового провадження або у режимі відео конференції.

В судове засідання, призначене на 15.06.2022 з`явився представник відповідача та таке було відкладено на 06.07.2022 у зв`язку з неявкою представника позивача.

06.07.2022 до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшло клопотання про проведення розгляду справи у письмовому провадженні.

В судове засідання, призначене на 06.07.2022 з`явився представник відповідача, представник позивача не з`явився. Представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, надав пояснення та колегія суддів постановила оголосити перерву у розгляді даної справи до 20.07.2022 у зв`язку з необхідністю надати додаткові письмові пояснення.

13.07.2022 до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшли додаткові пояснення.

15.07.2022 до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшло клопотання про проведення розгляду справи у письмовому провадженні.

В судове засідання, призначене на 20.07.2022 з`явився представник відповідача, представник позивача не з`явився. Представник відповідача вважав за можливе розглядати справу за даної явки, підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, надав додаткові пояснення, виступив в судових дебатах.

Керуючись частинами 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів зазначає про таке.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач провів позапланову документальну виїзну перевірку позивача щодо дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Де Ля Понт» за період з 01.08.2014 по 31.08.2014, результати якої оформлені актом від 02.02.2015 № 318/26-58-22-02-18/38050901, у висновках якого вказано, що ТОВ «Віст Групп ЛТД» були порушені вимоги п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, пунктів 201.1 та 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за серпень 2014 року на загальну суму 1 411 215 грн.

Зокрема, в Акті перевірки вказано, що позивач неправомірно включив до складу податкового кредиту серпня 2014 року податок на додану вартість по господарських операціях з ТОВ «Де Ля Понт» згідно договору поставки №08-14 від 01.08.2014 (щодо придбання будівельної техніки, матеріалів, знаряддя, пристроїв), оскільки: за результатами аналізу даних Системи співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів було встановлено:

основним постачальником ТОВ «Де Ля Понт» було ПП «Інтертекст», яке виписувало податкові накладні на користь ТОВ «Де Ля Понт» в один день на суму податку на додану вартість до 10 000 грн., що відображено в податковій звітності, а ТОВ «Де Ля Понт», відповідно, включало до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість по податкових накладних, виписаних постачальником до 10 000 грн. та не зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим порушило вимоги п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до маніпулювання ТОВ «Де Ля Понт» податковою звітністю;

податкова декларація ПП «Інтертекст» з податку на додану вартість за серпень 2014 року прийнята до відома; згідно АРМ «Митниця» ПП «Інтертекст» не є імпортером; отже, ПП «Інтертекст» формує «вигоду» контрагентам-покупцям, маніпулюючи звітними даними та уникаючи наявності розбіжностей із завищення податкового кредиту в Системі співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів;

аналізом задекларованих показників ТОВ «Де Ля Понт» встановлено, що придбання реалізованих товарно-матеріальних цінностей (наявні коди УКТ ЗЕД) не відбувалось відповідно до інформації, що міститься в Єдиному реєстрі податкових накладних, оскільки відповідно до п. 11 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України з 01.01.2012 підлягають включенню в Єдиний реєстр податкових накладних податкові накладні, виписані при поставці товарів, ввезених на митну територію України, незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладнійна кожному етапі перепродажу імпортованих товарів.

На акт перевірки позивач подав заперечення, які були залишені відповідачем без розгляду.

На підставі висновків акта перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № від 17.02.2015, яким збільшив ТОВ «Віст Групп ЛТД» суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 1 411 215 грн. - за основним платежем, 705 608 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2016 у справі №826/15447/15, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2016 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Віст групп Лімітед» відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суди виходили з того, що господарські операції між позивачем та ТОВ «Де Ля Понт» фактично не мали реального характеру, оформлені лише документально та не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені укладеним договором, оскільки ТОВ «Де Ля Понт» не має ані основних засобів (у тому числі складських приміщень та транспортних засобів), ані достатніх трудових ресурсів для виконання поставки протягом однієї доби у такому об`ємі та кількості товару, щодо якого між позивачем та ТОВ «Де Ля Понт» складені первинні бухгалтерські документи, з урахуванням того, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців основним видом діяльності ТОВ «Де Ля Понт» є діяльність у сфері телевізійного мовлення.

Постановою Верховного Суду від 12.01.2021 наведені вище судові рішення скасовано, а адміністративну справу №826/15447/15 передано на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

У постанові Верховного Суду від 12.01.2021 вказано, що погоджуючись з доводами податкового органу про нездійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Де Ля Понт», суди: не надали будь-якої правової оцінки:

наявній у матеріалах справи нотаріальній заяві Коломійця Г.Г. який на час здійснення господарських операцій з ТОВ «Віст Групп ЛТД» був директором ТОВ «Де Ля Понт», у якій він з посиланням на первинні бухгалтерські документи підтвердив факт здійснення господарських операцій;

наявному у матеріалах справи податковому розрахунку ТОВ «Де Ля Понт» за формою №1-ДВ за 3 квартал 2014 року;

обставинам щодо наявності у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців інших видів діяльності, які здійснювало ТОВ «Де Ля Понт»;

не перевірили обставин щодо можливості придбання ТОВ «Де Ля Понт» товару, в подальшому реалізованого ТОВ «Віст Групп ЛТД», у інші податкові періоди (окрім серпня 2014 року) та у інших суб`єктів господарювання, крім ПП «Інтертекст».

За наслідком нового розгляду даної справи, Окружний адміністративний суд міста Києва від 30.09.2021 позовну заяву задовольнив: визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві № від 17.02.2015.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що аналіз поданих документів дає підстави дійти висновку, що придбаний позивачем товар у його контрагента - ТОВ «Де Ля Понт» мав реальний характер, адже наявні первинні документи щодо його подальшої реалізації, тобто підтверджує наявність обставин зміни майнового стану ТОВ «Віст групп Лімітед» та контрагентів, яким такий товар був реалізований.

Окрім цього, під час розгляду даної адміністративної справи відповідач не надав до суду жодних належних та достатніх доказів щодо обставин здійснення зустрічної звірки ТОВ «Де Ля Понт», не підтвердив обставини щодо можливості придбання ТОВ «Де Ля Понт» товару, в подальшому реалізованого позивачу, у інші податкові періоди (окрім серпня 2014 року) та у інших суб`єктів господарювання, крім ПП «Інтертекст».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Розглянувши клопотання апелянта про заміну відповідача правонаступником, колегія суддів приходить до висновку про його обґрунтованість, а отже необхідність задоволення такого клопотання з огляду на таке.

Відповідно до Переліку територіальних органів Державної податкової служби, що утворюються, утворено Головне управління ДПС у м. Києві, а відповідно до Переліку територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються, до Головного управління ДПС у м. Києві приєднано Головне управління ДФС у м. Києві.

До Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис №1 086626 від 30.07.2019 про державну реєстрацію Головного управління ДПС у м. Києві.

Згідно із розпорядженням Кабінету Міністрів України №682-р від 21.08.2019 функції і повноваження Державної фіскальної служби з реалізації державної податкової політики, державної політики із адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби із правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань припинено, а контроль за дотриманням таких функцій та повноважень покладено на Державну податкову службу згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» (Офіційний вісник України, 2019 р., №26, ст. 900).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Постанова №893) Кабінет Міністрів України постановив ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у м. Києві.

Згідно абз. 3 п. 2 Постанови №893 територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються.

Права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи (п. 3 Постанови №893).

Наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020 №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Наказ №529) утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у м. Києві.

Згідно наказу Державної податкової служби України від 24.12.2020 №755 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій» здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 №529, повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до п. 1 постанови №893, розпочато з 01.01.2021.

Крім того, з метою реалізації Постанови №893 та враховуючи наказ Державної податкової служби України від 30.09.2020 №529, Державною податковою службою України видано наказ від 12.11.2020 №643 «Про затвердження положень про територіальні органи ДПС» та регламентовано, що кожен територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ, є правонаступником майна, прав та обов`язків відповідного територіального органу ДПС, що ліквідується.

У частині самопредставництва визначено, що територіальний орган ДПС з метою організації своєї діяльності забезпечує самопредставництво ДПС та ГУ ДПС у судах через начальника ГУ ДПС, а також без окремого доручення Голови ДПС та начальника ГУ ДПС через їхніх заступників, державних службовців підрозділів до функціональних повноважень яких належить представництво в судах інтересів ГУ ДПС відповідно до положень про такі підрозділи, які забезпечують самопредставництво інтересів ДПС та ГУ ДПС в судах без окремого доручення Голови ДПС та начальника ГУ ДПС.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 22.10.2020 внесено рішення №011086626 засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації.

Таким чином, з 22.10.2020 Головне управління ДПС у м. Києві перебуває у стані припинення, а повноваження та функції даного органу передано до Державної податкової служби України.

Водночас, 30.09.2020 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №008085321 про створення Головного управління ДПС у м. Києві в якості філії (іншого відокремленого підрозділу) у складі Державної податкової служби України.

Враховуючи викладене, оскільки повноваження та функції Головного управління ДПС у м. Києві () нормативним актом передані Державній податковій службі України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для заміни як сторони у справі територіального органу ДПС як юридичної особи публічного права, а саме Головне управління ДПС у м. Києві (), на територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ, Головне управління ДПС у м. Києві (), а відтак клопотання представника відповідача про заміну відповідача його правонаступником підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За визначенням, що міститься у пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Керуючись пп. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий вищевказаної правової норми).

За приписами підпунктів «а», «б» п. 185.1 ст. 185 ПК України до об`єкта оподаткування податком на додану вартість відноситься постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

За визначенням, що міститься пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктами 198.1, 198.3 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

На виконання пунктів 201.1., 201.4., 201.7., 201.8, 201.10 ст. 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, яка має містити визначені цією статтею обов`язкові реквізити.

Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Вимоги до первинних документів встановлені частиною 2 цієї статті.

За визначенням, що міститься у ст. 1 Закону №996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Як вбачається зі змісту акту перевірки контролюючий орган зазначив про те, що ТОВ «Де Ля Понт» має стан податку платника - 28 - триває процедура припинення, основні фонди - інформація відсутня, чисельність працюючих станом на 20.10.2014 - один чоловік, відсутній факт придбання ТМЦ, що реалізувався ТОВ «Віст групп Лімітед», відсутність реєстрації податкових накладних.

Між ТОВ «Де Ля Понт» та ТОВ «Віст групп Лімітед» укладено договір поставки №08-14 від 01.08.2014, у відповідності до якого постачальник зобов`язаний поставити товар і передати його у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити постачальнику його вартість, і в строки, встановлені цим договором.

У відповідності до пунктів 1.2, 1.3 Договору №08-14 асортимент, строки поставки кожної партії та їх вартість детально зазначається в заявках. Право власності на товар переходить до покупця на складі продавця за адресою: м. Київ, Гайцана, 6.

Згідно пунктів 3.1-3.3, 3.6 Договору №08-14 товар поставляється постачальником згідно письмової заявки покупця, яка може бути передана як особисто, так і по факсу і/чи по електронній пошті. В заявці зазначається кількість товару, асортимент товару, дата поставки, а також точну адресу по якій повинен бути поставлений товар. Товар вважається поставленим з моменту підписання сторонами накладної і/чи акту прийому-передачі товару по кількості і якості. Поставка товару здійснюється силами постачальника на склад покупця і входить у вартість поставленого товару. Розвантаження поставленого товару здійснюється силами покупця у строк не більше однієї доби з моменту поставки.

Відповідно до пунктів 4.1-4.4 Договору №08-14 загальна ціна договору складає 50 000 грн. і визначається сумою виставлених постачальником рахунків і підтверджується накладними та іншими документи підтверджуючими поставку товару. Загальна сума договору може змінюватися в більшу і/чи меншу сторону, в залежності від кількості замовленого і поставленого товару. Ціна товару є договірною і включає в себе ціну товару, доставку товару до складу покупця і ПДВ, Покупець здійснює оплату продукції на протязі 365 днів по безготівковому розрахунку, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника, можливий взаємозалік або уступка боргу. Днем оплати вважається день зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Листом вих. №21 від 04.08.2014 ТОВ «Віст групп Лімітед» на виконання договору поставки №08-14 від 01.08.2014 просив поставити ТОВ «Де Ля Понт» товар в асортименті та кількості за адресою: Київська область, Бородянський район, с. Блиставиця, вул. Нова, 23.

Також в матеріалах справи наявні податкові накладні:

№217 від 25.08.2014 на загальну суму 3 256 500,06 грн., в тому числі ПДВ - 542 750,01 грн.;

№219 від 25.08.2014 на загальну суму 2 406 587,10 грн., в тому числі ПДВ - 401 097,85 грн.;

№220 від 25.08.2014 на загальну суму 1 436 779,67 грн., в тому числі ПДВ - 239 463, 28 грн.;

№229 від 25.08.2014 на загальну суму 1 367 422,80 грн., в тому числі ПДВ - 227 903,80 грн.

Позивач на підтвердження реальності господарських операцій надав до суду копії наступних документів:

рахунок на оплату №2508/006 від 25.08.2014 на загальну суму 3 256 500,06 грн., в тому числі ПДВ - 542 750,01 грн., видаткову накладну №233 від 25.08.2014 на загальну суму 3 256 500,06 грн., в тому числі ПДВ - 542 750,01 грн.

рахунок на оплату №2508/007 від 25.08.2014 на загальну суму 2 406 587,10 грн., в тому числі ПДВ - 401 097,85 грн., видаткову накладну №235 від 25.08.2014 на загальну суму 2 406 587,10 грн., в тому числі ПДВ - 401 097,85 грн.;

рахунок на оплату №2508/008 від 25.08.2014 на загальну суму 1 436 779,67 грн., в тому числі ПДВ - 239 463, 28 грн., видаткову накладну №236 від 25.08.2014 на загальну суму 1 436 779,67 грн., в тому числі ПДВ - 239 463, 28 грн.;

рахунок на оплату товару №2508/009 від 25.08.2014 на загальну суму 1 367 422,80 грн., в тому числі ПДВ - 227 903,80 грн., видаткову накладну №245 від 25.08.2014 на загальну суму 1 367 422,80 грн., в тому числі ПДВ - 227 903,80 грн.,

акт прийому-передачі товару період з 25.08.2014 по 25.08.2014;

журнал-ордер і відомості про рахунку 631 Розрахунки з вітчизняними постачальниками за 2014 рік;

платіжні доручення №2792 від 23.09.2014 на суму 1 084 713,40 грн., №2793 від 23.09.2014 на суму 2 300 000 грн., №2852 від 30.09.2014 на суму 5 082 576,23 грн. (загальна сума платіжних доручень - 8 467 289,63 грн.).

Позивач повідомив, що придбаний товар у ТОВ «Де Ля Понт» поставлявся на орендований у ТОВ «Віст Груп» склад за адресою: Бородянський район, с. Блиставиця, вул. Нова, 23, та усі послуги, щодо його розвантаження в склад, пошук покупців, укладення договорів поставок від імені позивача та послуг здійснювались персоналом ТОВ «Віст Груп».

Так в матеріалах справи наявний договір аутсорсингу від 20.02.2012, у відповідності до якого виконавець (ТОВ «Віст Груп») зобов`язується виступати представником клієнта (ТОВ «Віст групп Лімітед») перед третіми особами при укладанні між ними договорів у сфері підприємницької діяльності, зокрема: здійснювати в інтересах клієнта управління належним йому товаром - придбавати, відчужувати, транспортувати товар, зберігати його в умовах на складу, виконувати всі необхідні маркувальні, пакувальні, комплектувальні роботи, сервісне обслуговування, вживати належних і необхідних заходів по його митному оформленню, здійснювати за необхідності всі пов`язані з цим бізнес-процеси, такі як фінансові трансакції, стягнення дебіторської заборгованості за поставлений товар, проведення рекламних компаній, вести складську, бухгалтерську документацію тощо.

Згідно акту №ОУ-0000062 від 31.08.2014 здачі-прийняття робіт (надання послуг) ТОВ «Віст Груп» надано позивачу послуги на загальну суму з ПДВ - 297 197,71 грн., які оплачені ТОВ «Віст групп Лімітед» відповідно до платіжного доручення №2824 від 29.08.2014.

01.07.2014 між ТОВ «Віст Групп ЛТД» (покупець) та ТОВ «Віст Груп Лімітед» укладено договір поставки №8 сроком дії до 31.12.2014.

Як вбачається з Акту прийому-передачі товару (переміщення зі складу на склад) (склад постачальника: Київська обл., с. Блиставиця, вул. Нова, 23, склад покупця: Київська обл., с. Блиставиця, вул. Нова, 23) згідно якого було переміщено 1942 найменування товару.

Також, було надано ще один Акт прийому-передачі товару (переміщення зі складу на склад) (склад постачальника: Київська обл., с. Блиставиця, вул. Нова, 23, склад покупця: Київська обл., с. Блиставиця, вул. Нова, 23), згідно якого було переміщено 220 найменування товару.

Також на підтвердження взаємовідносин ТОВ «Віст групп Лімітед» з ТОВ «Віст Групп ЛТД» надано:

видаткову накладну №РН-0000185 від 25.08.2014 на загальну суму 3 019 345,16 грн., в тому числі ПДВ - 503 224,19 грн., податкову накладну №15874 від 25.08.2014 на загальну суму 3 019 345,16 грн., в тому числі ПДВ - 503 224,19 грн.,

видаткову накладну №РН-0000186 від 29.08.2014 на загальну суму 12 544 156,43 грн., в тому числі ПДВ - 2 090 692,74 грн., податкову накладну №15868 від 29.08.2014 на загальну суму 12 544 156,43 грн., в тому числі ПДВ - 2 090 692,74 грн.;

платіжні доручення №342 від 29.08.2014 на суму 3 000 000 грн., №343 від 29.08.2014 на суму 3 000 000 грн., №2347 від 29.08.2014 на суму 3 000 000 грн.

На підтвердження подальшої реалізації товару позивач зазначив, що об`єм наявних документів є надмірним та надав частину видаткових, податкових накладних, товарно-транспортних накладних, складених ТОВ «Віст Групп ЛТД».

Колегія суддів звертає увагу, що згідно вказаних документів позивач на виконання договору поставки від 01.08.2014 отримав від ТОВ «Де Ля Понт» товар на суму 8 467 289,63 грн., даний товар був за договором поставки з ТОВ «Віст Групп ЛТД» від 01.07.2014 реалізований останньому на суму 15 563 501,6 грн., платіжні ж доручення згідно яких ТОВ «Віст Групп ЛТД» перерахувало позивачу кошти, складено на суму 9 000 000 грн.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 15.12.2015 №21-4266а15, договір не є первинним обліковим документом для цілей бухобліку, а свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг.

Також, відносно первинних бухгалтерських документів висловився Верховний Суд України і в рішенні від 19.04.2016 у справі №21-4985а15 вказавши, що господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу, а сам договір не с первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку.

Так, право на формування податкового кредиту виникає у підприємства в разі фактичного здійснення господарських операцій, підтвердження первинними документами здійснення таких операцій та наявності належним чином оформлених податкових накладних.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.03.2019 у справі №809/1718/15 зокрема щодо того, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухобліку.

Дійсно, законодавством не передбачено вичерпного переліку первинних документів, які використовуються в бухобліку, проте основними видами первинних документів є: видаткова накладна; товарно-транспортна накладна; залізнична накладна; акт приймання виконаних робіт; касовий ордер (прибутковий та видатковий); рахунок-фактура (інвойс); розрахункові документи; сертифікати якості; бухгалтерська довідка.

Колегія суддів звертає увагу, що у постанові Верховного суду України від 17.04.2020 у справі №826/4721/15 зазначено: «господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що мас підтверджуватись належанім чином оформленими первинними документами.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Таким чином, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Отже, наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина с визначальною для дослідження судами під час вирішення цієї справи.

Необґрунтована ж податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов для бюджетного відшкодування.

Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, чи формування податкового кредиту.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов залучення підрядної установи, змісту робіт, що замовляються, доцільність залучення контрагента та можливість ним виконати замовлені послуги.

З метою дослідження фактичного виконання господарських операцій необхідно аналізувати умови договорів позивача з контрагентом, а також досліджувати всі первинні бухгалтерські документи».

Так, згідно постанови Національного банку України «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» від 21.01.2004 №22 (далі - Інструкція) розрахунковий документ - документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.

Відповідно до п. 1.13. Інструкції під час здійснення розрахунків можуть застосовуватись розрахункові документи на паперових носіях та в електронному вигляді.

Ця Інструкція встановлює правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів: меморіального ордера; платіжного доручення; платіжної вимоги-доручення; платіжної вимоги; розрахункового чека; інкасового доручення (розпорядження).

Пунктом 1.14. Інструкції передбачено, що клієнти банків для здійснення розрахунків самостійно обирають передбачені цією главою платіжні інструменти (за винятком меморіального ордера) і зазначають їх під час укладення договорів.

Банк під час здійснення розрахункових операцій застосовує платіжні інструменти, що визначені цією главою, згідно із нормативно-правовими актами Національного банку та внутрішніми процедурами банку.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, а також відповідальність суб`єктів переказу, загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами визначає Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 №2346-ІІІ (далі - Закон №2346-Ш).

Відповідно до п. 1.24 ст. 1 Закону №2346-Ш переказ коштів - це рух певної суми коштів і метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.

Пунктом 1.30 ст. 1 Закону №2346-Ш встановлено, що платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка па рахунок отримувача.

На виконання п. 8.1. ст. 8 Закону №2346-Ш банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Відповідно до пп. 16.5.2 п. 16.2 ст. 16 Закону №2346-Ш днем подання до установ банків платіжного доручення за всіма видами податкових платежів вважається день його реєстрації у цих установах.

За приписами п. 22.4 ст. 22 Закону №2346-Ш під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника, для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку. Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Крім того, відповідно до ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов`язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом.

З постанов Верховного Суду від 31.03.2020 справа №824/434/15-а, від 05.09.2018 по справі №826/20258/13-а, від 08.08.2018 по справі №816/5/15-а можна зробити висновок, що про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, у тому числі і наявність таких обставин: відсутність первинних документів обліку, недоліки в їх заповненні, оскільки сам факт наявності у позивача податкових, чи-то видаткових накладних, інших документів з посиланням на поставку товарів (послуг), не с безумовним доказом реальності господарських операцій і ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах.

У постанові від 09.12.2020 по справі №520/12050/18 Верховний Суд зробив наступний висновок: «Таким чином, право платника податку на додану вартість на формування податкового кредиту знаходиться г прямій залежності від підтвердження відповідних господарських операцій розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, а також і фактом їх використання г власній господарській діяльності.

В силу викладеного, будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу витрат та податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції.

Надання контролюючому органу належним чином оформлених документів, передбачених правовими нормами, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо контролюючий орган не встановив і не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні, суперечливі або ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.»

Проаналізувавши наявні матеріали справи, колегія суддів вбачає наявність розбіжностей щодо суми придбаного позивачем у ТОВ «Де Ля Понт» товару, який в подальшому був реалізований ТОВ «Віст Групп ЛТД».

Також, матеріали справи не місять будь-яких документів на підтвердження транспортування товару від ТОВ «Де Ля Понт» до позивача, хоча відповідно до умов договору та заявки №21 від 04.08.2014 транспортування повинне було здійснюватись зі складу ТОВ «Де Ля Понт» за адресою: м. Київ вул. Гайцана, 6, на склад позивача за адресою: Київська область, Бородянський район, с. Блиставиця, вул. Нова, 23. Доказів того, що ТОВ «Віст Групп ЛТД», на виконання договору аутсорсингу від 20.02.2012 здійснило транспортування товару, отриманого від ТОВ «Де Ля Понт» до матеріалів справи не надано.

Крім того, як вірно зауважив відповідач, доказів оренди складу позивачем у ТОВ «Віст Групп ЛТД» за адресою: Київська область, Бородянський район, с. Блиставиця, вул. Нова, 23 матеріали справи також не місять, а акти передачі товарів не датовані, платіжні доручення як для ТОВ «Де Ля Понт», так і для ТОВ «Віст Групп ЛТД» не містять відмітки банків та не підтверджені виписками по рахунку позивача.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач ніяким чином не пояснив вказані обставини в судах.

Також в матеріалах справи наявна нотаріально завірена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., заява Коломійця Геннадія Геннадійовича - директора ТОВ «Де Ля Понт» від 19.01.2015, зареєстрована в реєстрі за №77, у якій останній повідомляє, що особисто укладав та підписував наведені вище судом первинні документи у взаємовідносинах з ТОВ «Віст групп Лімітед».

Як вбачається з Глави 12 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 №3425-XII нотаріус може посвідчити: факт, що громадянин є живим; факт перебування громадянина в певному місці; час пред`явлення документа; передачу заяв громадян, підприємств, установ та організацій.

Як вбається з вказаного, факт вчинення дій (укладання та підписування документів за серпень 2014 року) не могли бути посвідчені нотаріусом, крім того, 19.01.2015.

Отже, колегія суддів вважає, що нотаріально завірена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., заява Коломійця Геннадія Геннадійовича - директора ТОВ «Де Ля Понт» від 19.01.2015 не може підтверджувати факт реальності господарських відносин між ТОВ «Де Ля Понт» та позивачем, оскільки нотаріус може посвідчити підпис особи, а не факт здійснення господарської операції.

Щодо наявності у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців інших видів діяльності, колегія суддів зазначає, що ТОВ «Де Ля Понт» дійсно має декілька видів діяльності, зокрема: 60.20 діяльність у сфері телевізійного мовлення (основний), 46.90 неспеціалізована оптова торгівля, 69.20 діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування, 70.22 консультування з питань комерційної діяльності й керування, 73.12 посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації, 73.20 дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки. Колегія суддів погоджується, що контрагент позивача згідно КВЕД має можливість серед іншого займатися неспеціалізованою оптовою торгівлею, втім оцінює обставини даної справи в сукупності, а вказана обставина не підтверджує беззаперечно реальність господарських операцій між ТОВ «Де Ля Понт» та позивачем.

Щодо можливості придбання ТОВ «Де Ля Понт» товару, в подальшому реалізованого ТОВ «Віст Групп ЛТД», у інші податкові періоди (окрім серпня 2014 року) та у інших суб`єктів господарювання, крім ПП «Інтертекст», колегія суддів зазначає, що як вбачається з інформації, наданої відповідачем, ПП «ІНТЕРТЕКС» () є основним постачальником (100% від суми податкового кредиту) ТОВ «Де Ля Понт».

Щодо наявного у матеріалах справи податкового розрахунку ТОВ «Де Ля Понт» за формою №1-ДВ за 3 квартал 2014 року, колегія суддів зазначає, що з такого вбачається, що в цей період у ТОВ «Де Ля Понт» працювала 1 людина у штаті, за цивільно-правовими договорами - 0 осіб, що на думку колегії суддів підтверджує позицію відповідача щодо нереальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Де Ля Понт» у серпні 2014 року.

Також, колегія суддів звертає увагу, що позивач жодними належними доказами не спростував вказаний довід податкового органу та не надав судам доказів придбання товарів за інший період.

Проаналізувавши наявні у справі матеріали та оцінивши доводи сторін у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач приймаючи спірне рішення діяв: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги відповідача знайшли своє підтвердження під час перегляду даної справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, що, в свою чергу, стало підставою для помилкового вирішення справи та задоволення позовних вимог, а тому рішення суду першої інстанції в слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Віст групп Лімітед» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Постанова в повному обсязі складена 21 липня 2022 року.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан