Справа № 440/5726/22
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2022-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

21 липня 2022 рокум. ПолтаваСправа № 440/5726/22

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Алєксєєва Н.Ю., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України про стягнення середнього заробітку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України про:

- стягнення з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за період з 09.01.2020 по дату проведення фактичного розрахунку 28.12.2022, виходячи з середньоденного розміру заробітної плати - 595,33 грн;

- стягнення з Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за період з 09.05.2018 по дату проведення фактичного розрахунку 11.03.2022, виходячи з середньоденного розміру заробітної плати - 395,64 грн.

Ухвалою суду від 11 липня 2022 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено позивачеві усунути недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до суду з доказами поважності причин його пропуску.

Також ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року роз`яснено позивачу, що в разі, якщо він не усуне недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява буде йому повернута.

Копію ухвали суду від 11 липня 2022 року представник позивача отримав 11 липня 2022 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

19 липня 2022 року до суду надійшла заява представника позивача про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якого зазначено, що в силу положень ст. 233 КЗпП України позивач строками звернення до суду не обмежений. Вказував, що позивач скористався наданим йому правом адміністративного, досудового врегулювання спірних правовідносин та відновлення його порушених законних прав та інтересів. 25.01.2022 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції в Полтавській області із заявою щодо виплати середнього заробітку. 28.02.2022 надано відповідь, якою відмовлено у відновленні порушених законних прав та інтересів. Пояснював, що у зв`язку з воєнним станом дану відповідь позивач отримав нарочно після неодноразового звернення до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про надання відповіді на заяву від 25.01.2022, лише 12.05.2022. Таким чином вважає, що перебіг строку звернення до суду із позовною заявою є 12.05.2022.

Суд, оцінюючи обґрунтованість заяви про поновлення строку звернення до суду, дійшов наступних висновків.

Частинами першою-третьою статті 122 Кодексу адміністративного суду України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною п`ятою цієї статті для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За визначенням, наведеним у пункті 17 частини першої статті 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, строк звернення до суду з позовом щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби становить один місяць, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У пункті 57 постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 зазначено, що за змістом приписів статей 94, 116, 117 КЗпП України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Отже, передбачене статтею 117 КЗпП України відшкодування не є заробітною платою, у зв`язку з чим звернення до суду з вимогами про його стягнення обмежується строком звернення до суду.

Висновок щодо норми права, яка підлягає застосуванню до випадків обчислення строків звернення до суду колишніх публічних службовців з вимогами про стягнення середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні було викладено в постанові Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року у справі №240/532/20.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі №240/532/20 у випадку, коли позов про стягнення відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, подано колишнім публічним службовцем, строк звернення до суду встановлюється частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Водночас строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців.

Отже, з огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини першої статті 233 КЗпП України.

Критеріями оцінки причин поважності пропуску строку звернення до суду є: 1) обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк (є причиною); 2) обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла або тривала протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 473/2236/17.

Частиною 4 статті 122 КАС України визначено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Отже, тримісячний строк звернення до суду застосовується лише у разі якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору.

Разом з тим ані Законом України "Про Національну поліцію", ані будь-яким іншим законом не передбачено можливість досудового порядку вирішення спору щодо виплати заробітної плати та інших видів заробітної плати поліцейського при звільненні з публічної служби.

Таким чином, позивачем не наведено достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення до суду протягом встановленого законом строку їх оскарження, а наведені позивачем обставини носять суб`єктивний характер та не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду.

Спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається з позову, позивач просить суд стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за період з 09.01.2020 по 28.12.2022, а також стягнути з Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за період з 09.05.2018 по 11.03.2022.

Наказом Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 17.12.2021 №428 о/с "Про встановлення надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень ОСОБА_1 ", який видано на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2021 у справі №440/4015/21, позивачу встановлено набавку за роботу в умовах режимних обмежень за період з 07.11.2015 по 08.05.2018.

Відповідно до платіжного доручення №12 від 25.02.2022 позивачу виплачено надбавку до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень 11.03.2022 у розмірі 11090,78 грн.

Крім того, як зазначає позивач 28.12.2021 Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області, на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2021 у справі №440/4015/21, виплачено надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у сумі 5796 грн.

Отже, перебіг строку звернення до суду з позовом у даній справі розпочався 11.03.2022 та відповідно 29.12.2021 та закінчився 11.04.2022 та 29.01.2022.

Водночас позов подано до Полтавського окружного адміністративного суду через канцелярію суду - 06.07.2022, що підтверджується відміткою на штампі вхідної кореспонденції суду, тобто із пропущенням місячного строку звернення до суду, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Таким чином, наведені позивачем обставини не чинили об`єктивних перешкод для реалізації позивачем права на звернення до суду в межах строку, встановленого КАС України.

Позивачем не наведено достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення до суду протягом встановленого законом строку їх оскарження, а наведені позивачем обставини не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що підстави для поновлення строку, зазначені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду, тому заява про поновлення строку звернення до суду не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Також пунктом 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи наведене, позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України про стягнення середнього заробітку повернути позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва