Справа № 360/7229/21
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2022-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

22 липня 2022 року Справа № 360/7229/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач 2), в якому позивач після уточнення позовних вимог просив суд:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 09 від 18.08.2021 про відмову у призначенні пенсії за віком повністю;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області прийняти нове рішення та призначити пенсію за віком, врахувати до загального страхового стажу роботи 21 рік 3 місяця 13 днів - стаж підтверджений: довідкою про період навчання № 35 від 29.06.2021, виданою «Стахановським коледжем технології машинобудування", довідкою про проходження військової служби № 3/7038 від 07.07.2021, видана відділом ІНФОРМАЦІЯ_2, довідкою №560 від 20.07.2021 за період роботи з 20.07.1979 по 17.10.1979 на Стаханівському вагонобудівному заводі, архівною довідкою № 03-28/7421 від 30.06.2021 за період роботи з 27.07.1987 по 10.06.1988 у Ворошиловоградському заводі «Ремпобуттехніка», довідкою № 71 від 30.06.2021 за період роботи з 29.06.1988 по 01.09.1993 у Брянківському міськпобуткомбінаті, довідкою № 10/1 від 10.04.2014 за період роботи з 01.09.1993 по 31.10.2002 в ГТОВФ «ПРАКТИК».

В обґрунтування вимог зазначив, що 11.08.2021 він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою про призначення пенсії за віком, згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Додатково, 11.08.2021 та 12.08.2021 надав відповідачу 1 заяви про те, що при призначенні пенсії були враховані довідки про стаж видані підприємствами, які знаходяться на непідконтрольній території. У відповідь звернення позивача, відповідачем 1 надано лист №1200-0202- 8/30298 від 16.08.2021, що вся документація та архіви зазначених підприємств залишилися в м. Алчевськ, м. Стаханів та м. Брянка Луганської області, які є тимчасово окупованою територією України, у зв`язку з чим врахувати для розрахунку загального стажу роботи довідки, які створені будь-якими органами їх посадовими та службовими особами на тимчасово окупованій території України, немає законних підстав. Також, листом № 1200-0211-8/32128 від 26.08.2021 відповідач 1 надав позивачу рішення Головного управління ПФУ у Київській області № 09 від 18.08.2021 про відмову в призначенні пенсії за віком, зазначивши, що страховий стаж складає 20 років 6 місяців 0 днів. Позивач вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 09 від 18.08.2021 про відмову у призначенні пенсії за віком протиправним, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області позовні вимоги не визнав, надав відзив на позовну заяву від 14.12.2021 №1200-0803-7/57758, в якому зазначив наступне.

11.08.2021 позивач звернувся до Управління з заявою про призначення пенсії за віком. За наслідками розгляду заяви позивача від 11.08.2021 та наданих ним документів Головним управління Пенсійного фонду України у Київській області прийнято рішення від 18.08.2021 № 09, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії. За наданими документами зараховані всі періоди роботи позивача. Страховий стаж позивача становить 22 роки 06 місяців 00 днів. У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу відмовлено позивачу в призначенні пенсії.

Відповідач 1 також зазначив, що 11.08.2021 позивач звернувся до Управління з заявою довільної форми (вх. №10066/8 від 11.08.2021), в якій просив при призначенні йому пенсії врахувати довідки про стаж, видані підприємствами, які знаходяться на непідконтрольній території. 13.08.2021 позивач звернувся до Управління з заявою довільної форми від 12.08.2021 (вх. №10396/8 від 13.08.2021), в якій просив при призначенні йому пенсії врахувати довідку про стаж, видану підприємствам ГТОВФ «ПРАКТИК».

16.08.2021 Управлінням на звернення позивача від 11.08.2021 (вх. №10066/8) та від 12.08.2021 (вх. №10396/8) листом за вих. № 1200-0202-8/30298 надано відповідь з роз`ясненнями підстав не зарахування періодів роботи до страхового стажу. На підставі викладеного, відповідач 1 вважає свої дії правомірними, а тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду у Київській області позовні вимоги не визнав, надав відзив на позовну заяву від 16.02.2022 №1000-0901-7/22324, в якому зазначив наступне.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою від 11 серпня 2021 року про призначення пенсії за віком.

Розгляд заяви відбувався за екстериторіальним принципом.

Страховий стаж позивача на час звернення становить 22 роки 6 місяців 0 днів. Необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 28 років.

У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, рішенням Головного управління від 18.08.2021 № 09 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи викладене, відповідач 2 вважає рішення законним та обґрунтованим, а тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судом по справі вчинені такі процесуальні дії.

Ухвалою від 26.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 17.01.2022 у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про заміну відповідача належним відмовлено. Залучено до участі у справі другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області та вирішено подальший розгляд справи №360/7229/21 здійснювати у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 03 лютого 2022 року о 10 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 17.02.2022 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 02 березня 2022 року о 09 год. 00 хв.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (стаття 1).

Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IХ, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22 травня 2022 року №2263-ІХ затверджено Указ Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Луганського окружного адміністративного суду з 02.05.2022, з метою збереження життя і здоров`я та забезпечення безпеки суддів і працівників апарату суду, судом розглянуті матеріали електронної справи.

Від сторін по справі до суду надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності в письмовому провадженні.

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Оскільки всі сторони надали суду клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні, враховуючи положення вказаної норми КАС України, суд приходить до висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 30.04.2015 №919-40590.

11.08.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з заявою про призначення пенсії за віком, оскільки 05.08.2021 йому виповнилось 60 років.

11.08.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив при призначенні пенсії врахувати довідки про стаж від 07.07.2021 №317/338, від 29.06.2021 №35, від 20.07.2021 №560, від 30.06.2021 №03-28/7421, від 30.06.2021 №71, які видані на непідконтрольній території.

12.08.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій при призначенні пенсії просив врахувати довідку про стаж, видану підприємством ГТОВФ «ПРАКТИК» ().

Листом від 16.08.2021 №1200-0202-8/30298 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повідомило позивача, що надані довідки видані на тимчасово окупованих територіях, а тому врахувати для розрахунку до загального стажу надані довідки не має законних підстав.

Заява про призначення пенсії разом з поданими до неї документами розглядались за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 18.08.2021 № 09 відмовлено в призначенні пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

З форми РС- право вбачається, що страховий стаж позивача врахований за період з 01.01.1999 по 30.06.2021 та складає 22 роки 06 місяців 00 днів.

В матеріалах справи наявна довідка «Стаханівського коледжу технологій та машинобудування» від 29.06.2021 №35; довідка від 07.07.2021 №317/338; довідка від 20.07.2021 №560; архівна довідка від 30.06.2021 №03-28/7421; довідка від 30.06.2021 №71; довідка від 10.04.2014 вих.№10/1; трудова книжка НОМЕР_2 від 17.09.2002; реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ок-5);

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги, відзив та пояснення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно статті 22 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-XII), пенсії за віком призначаються довічно, незалежно від стану здоров`я.

Абзацом 4 частини третьої статті 4 Закону № 1058-IV передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, серед іншого: пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема: пенсія за віком (пункт 1 частина перша статті 9 Закону № 1058-IV).

Як встановлено частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV, яка визначає умови призначення пенсії за віком, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Згідно абзацу 2 частини 4 статті 26 Закону № 1058-IV, наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Частинами першою, другою та четвертою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Суд зазначає, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 №794 "Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування", на виконання Указу Президента України від 04.05.1998 № 401 (401/98) "Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування" Кабінет Міністрів України постановив Пенсійному фонду разом із Міністерством праці та соціальної політики, Міністерством фінансів України та Державної податковою адміністрацією забезпечити з 01.10.1998 впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 № 794 "Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування", установити, що починаючи з 01.07.2002 обчислення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (1788-12) здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01.07.2000 за даними систем персоніфікованого обліку.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок № 22-1) в редакції, що діяла на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії.

Відповідно до пункту 1.1 Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

За приписами пункту 1.6 Порядку № 22-1 внутрішньо переміщені особи подають заяви з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" .

За приписами пункту 2.23 Порядку № 22-1 при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

За приписами пункту 4.3 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з пунктом 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

При цьому відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), згідно якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 вказаного Порядку встановлюється, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто для оформлення пенсії за віком необхідно надати до органів Пенсійного фонду трудову книжку та/або уточнюючу довідку та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З наведеного вбачається, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у разі відсутності трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17, та від 25 квітня 2019 року у справі № 159/4178/16-а.

При цьому, трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 датою заповнення лише з 17.09.2002, а відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку лише з 01.01.1999.

Таким чином, для зарахування до страхового стажу періодів, що не зазначені у трудовій книжці та системі персоніфікованого обліку, позивач повинен був надати до органу Пенсійного фонду інші документи (довідки виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи), видані за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За приписами статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Випускникам професійно-технічних навчальних закладів денної форми навчання, які навчалися 10 і більше місяців, надається оплачувана відпустка підприємством, установою, організацією протягом перших трьох місяців роботи в ньому. Тривалість щорічної основної відпустки випускників віком до 18 років становить тридцять один календарний день, випускників віком понад 18 років - відповідно до встановленої на підприємстві для робітників відповідної професії, спеціальності, посади.

Згідно статті 42 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про народну освіту» від 28.06.1974 № 2778-VIII (далі - Закон № 2778, в редакції чинній на дату закінчення позивачем навчання в МПТУ №8) професійно-технічні навчальні заклади є основною школою професійно-технічної освіти молоді і формування гідного поповнення робітничого класу. До професійно-технічних навчальних закладів (училищ, професійних шкіл) приймаються громадяни СРСР, які закінчили восьмирічну або середню загальноосвітню школу.

За приписами статті 32 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про освіту» № 1060-ХІІ від 23.05.1991 (далі - Закон № 1060) професійними навчально-виховними закладами є: професійно-технічне училище; професійні училища різних рівнів.

Професійні навчально-виховні заклади можуть мати денні, вечірні відділення, входити до різних типів комплексів, об`єднань (професійно-технічне училище-радгосп, професійно-технічне училище-завод тощо).

Професійні навчально-виховні заклади здійснюють підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації громадян за державним замовленням, а також за договорами з підприємствами, установами, організаціями, окремими громадянами.

Професійні навчально-виховні заклади можуть мати одне або декілька базових підприємств (об`єднань, організацій), для яких вони готують робітничі кадри і відносини з якими регулюються на основі договорів.

Учні державних професійних навчально-виховних закладів з терміном навчання десять і більше місяців перебувають на повному утриманні держави.

Випускникам професійно-технічного училища та інших професійних училищ різних рівнів присвоюється робітнича професія певної кваліфікації відповідно до набутої освіти, кваліфікаційних умінь і навичок.

Відповідно до частини першої статті 8 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, 11.08.2021 позивач звернувся до відповідача 1 з заявою, в якій просив при призначенні пенсії врахувати довідки про стаж від 07.07.2021 №317/338, від 29.06.2021 №35, від 20.07.2021 №560, від 30.06.2021 №03-28/7421, від 30.06.2021 №71, які видані на непідконтрольній території та заявою від 12.08.2021 просив при призначенні пенсії врахувати довідку про стаж, видану підприємством ГТОВФ «ПРАКТИК» (КОД ).

При цьому, з довідки від 29.06.2021 №35 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно навчався в міському професійно-технічному училищі №82 м.Стаханов з 01.09.1976 (наказ №77-к від 24.09.1976) по 20.07.1979 (наказ №32-к від 20.07.1979) за професією фрезерувальник.

Також, в матеріалах справи наявна довідка від 20.07.2021 №560, в якій вказано, що ОСОБА_1 дійсно працював в Стахановському вагонобудівному заводі. 20.07.1979 ОСОБА_1 прийнятий фрезерувальником ІІІ розряду в цех №3 (наказу №575 від 05.07.1979) та 17.10.1979 звільнений у зв`язку з призивом до Радянської Армії (наказ №946 від 18.10.1979).

В довідці від 07.07.2021 №317/338 зазначено, що ОСОБА_1 проходив військову службу рядовим в ВЧ НОМЕР_3; ВЧ НОМЕР_4 з 25.10.1979 по 19.11.1982.

З довідки від 30.06.2021 №03-28/7421 вбачається, що з 22.07.1987 по 10.06.1988 ОСОБА_1 працював годинникарем на Ворошиловградському заводі «Ремпобуттехніка» (накази (розпорядження) від 21.07.1987 №95 та від 15.06.1988 №83).

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка від 30.06.2021 №71, з якої вбачається, що ОСОБА_1 прийнятий в Брянківський міськпобуткомбінат годинникарем ІІ розряду з 29.06.1988 (наказ №93-ок від 28.06.1988), звільнений 01.09.1993 (наказ №91 від 31.08.1993).

В довідці від 10/1 від 10.04.2014 зазначено, що ОСОБА_1 в період з 01.09.1993 (наказ про прийняття на роботу від 01.09.1993 №01/1к) по 31.10.2002 (наказ про звільнення з роботи №31/1к від 31.10.2002) працював на ГТОВФ «Практик» на посаді заступника директора.

Отже судом встановлено, що окрім періодів роботи, що підтверджені трудовою книжкою та відомостями ОК-5 (з 01.01.1999 по 30.06.2021), позивач має стаж, який повинен бути також зарахований до страхового стажу, а саме період навчання, військової служби та роботи: з 01.09.1976 по 20.07.1979, з 20.07.1979 по 17.10.1979, з 25.10.1979 по 19.11.1982, з 22.07.1987 по 10.06.1988, з 29.06.1988 по 01.09.1993, з 01.09.1993 по 31.12.1998.

При цьому всі надані позивачем документи, видані або їх копії завірені підприємствами, які розташовані на непідконтрольній українські владі території.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з частиною першою статті 18 вказаного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до частин другої та третьої статті 9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

При цьому матеріалами справи підтверджено, що позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і такі підприємства були утворені відповідно до законодавства України.

Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані намібійські винятки: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 року Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах Кіпр проти Туреччини (Cyprus V. Turkey, 10.05.2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії (Mozer V. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики.

При цьому ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96).

Отже, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92).

Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою] (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142).

Таким чином, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Отже, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією певних територій Луганської області, відмова відповідачем - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації її права на соціальне забезпечення не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо призначення пенсії.

Таким чином суд враховує, що відомості вказані в наданих позивачем довідках є достатніми для зарахування вищевказаних періодів до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV.

Зважаючи на те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 09 від 18.08.2021 про відмову у призначенні пенсії за віком має негативні наслідки для реалізації конституційного права позивача на соціальний захист, тому суд дійшов висновку про визнання його протиправним та скасування.

Відновленням порушеного права позивача є зобов`язання зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періодів навчання, служби в армії та роботи: з 01.09.1976 по 20.07.1979, з 20.07.1979 по 17.10.1979, з 25.10.1979 по 19.11.1982, з 22.07.1987 по 10.06.1988, з 29.06.1988 по 01.09.1993, з 01.09.1993 по 31.12.1998.

Зарахування цих періодів до стажу позивача буде достатнім для призначення йому пенсії.

Що стосується вимог позивача про зобов`язання призначити йому пенсію, суд зазначає наступне.

З практики Європейського суду слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 Закону № 1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, та з урахуванням дискреційних повноважень Пенсійного фонду на прийняття рішення, суд дійшов висновку на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним), а саме зобов`язати повторно розглянути заяву позивача від 11.08.2021 про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

При цьому, оскільки заяву про призначення пенсії розглядав відповідач 2, який за наслідками її розгляду прийняв протиправне рішення, тому відповідати за зобов`язанням щодо зарахування періодів роботи до страхового стажу позивача, а також повторного розгляду заяви про призначення пенсії має саме ГУ ПФУ у Київській області.

Як наслідок, у задоволенні позовних вимог заявлених до ГУ ПФУ в Луганській області слід відмовити, оскільки воно не є належним відповідачем по справі.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

При зверненні до суду із позовом позивачем сплачено судовий збір у загальному розмірі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією від 18.11.2021 №2.

Відповідно до статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що суд фактично дійшов висновку про задоволення позовних вимог з обранням належного способу захисту порушених прав позивача, відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 09 від 18 серпня 2021 року про відмову у призначені пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м.Фастів(з), вул.Саєнка Андрія, буд.10, ) зарахувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до страхового стажу періоди навчання, служби в армії та роботи: з 01.09.1976 по 20.07.1979, з 20.07.1979 по 17.10.1979, з 25.10.1979 по 19.11.1982, з 22.07.1987 по 10.06.1988, з 29.06.1988 по 01.09.1993, з 01.09.1993 по 31.12.1998 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м.Фастів(з), вул.Саєнка Андрія, буд.10, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) від 11 серпня 2021 року про призначення пенсії за віком згідно частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м.Фастів(з), вул.Саєнка Андрія, буд.10, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова