Справа № 280/6703/20
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2022-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2022 року м. Дніпросправа № 280/6703/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року (суддя Стрельнікова Н.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому просив: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 08.04.2020, № від 08.04.2020, № від 08.04.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що позивачу не було відомо про існування Наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 24.12.2019 №1162, більш того позивач не отримував і письмового запиту контролюючого органу про надання інформації та документів. Відповідно, він не міг вчасно на протязі 10 днів надати контролюючому органу запитувану інформацію та документи. Крім цього, просить врахувати, що позивач не був присутній при проведенні даної перевірки. З огляду на вказане, повивач вважає, що наслідки, які потягнула дана перевірка є протиправними. Щодо протиправності спірних податкових повідомлень-рішень, позивач вказав, що ним отримані кошти на карткові рахунки від юридичних осіб, тобто податкових агентів, а тому він не повинен сплачувати податок на доходи фізичних осіб, військовий збір та штрафні санкції. Оскільки позивачем отримано кошти від податкових агентів, тому позивачем не подано податкову декларацію.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено зокрема, що судом першої інстанції не враховано належним чином тих обставин, що відповідно до акта перевірки, кошти зараховувались на карту, відкриту на ім`я позивача, з призначенням: поповнення карткового рахунку на господарські потреби, при цьому відповідачем не перевірені підстави перерахування коштів на картковий рахунок позивача, а також не встановлено, чи подавались звіти про використання зазначених коштів до бухгалтерії осіб, які перераховували кошти. Крім того, позивач вважає, що суд першої інстанції не повно дослідив обставини, зокрема те, що підприємства з рахунків яких відповідно до банківських виписок перераховувались кошти на картковий рахунок відкритий у АТ КБ «Приватбанк» на ім`я позивача, є у даному випадку податковими агентами, які нарахували оподатковуваний дохід на користь платника податку, який не є працівником підприємства. і саме вказані особи зобов`язані утримувати податок із суми такого доходу, використовуючи ставку податку, визначену у статті 167 ПК України, а також військовий збір, визначений ст. 164 ПК України.

У додаткових поясненнях позивач також зазначив про те, що в акті перевірки, окрім іншого, зазначено, що позивач начебто був поінформований про проведення перевірки письмовим повідомленням від 27.12.2019 №123/7656/14/08-01-13-05-09 та наказом на проведення перевірки від 24.12.2019 №1162, які надсилались йому поштовим зв`язком. Однак позивач стверджує, що він не отримував письмових повідомлень та наказу, тому про проведення перевірки йому було невідомо. Таким чином, оскільки про проведення перевірки позивачу було не відомо та не вручено наказ про перевірку і направлення особи, яка була уповноважена на її проведення, зазначена перевірка, на думку позивача, проведена з порушенням чинного законодавства, а тому є протиправною. Поряд із зазначеним позивач вказує на проведення перевірки за 2015 рік поза межами строків давності (1095 днів), які сплили 01.05.2019 року, а перевірку при цьому призначено 24.12.2019 та проведено у період з 21.01.2020 по 03.02.2020.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив проте, що контролюючим органом належним чином надсилався позивачу відповідний запит, на який останній не отримав відповіді, і тому було винесено наказ на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, результати якої викладені у Акті від 07.03.2019 №257/19-00-13-02/ НОМЕР_1 . Вважає, що контролюючим органом відповідна перевірка проведена у відповідності до вимог податкового законодавства з дотриманням норм Податкового кодексу України, обґрунтовано, з використанням повноважень контролюючого органу та з метою, з якою це повноваження надано.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі наказу ГУ ДПС у Запорізькій області від 24.12.2019 № 1162 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 » головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб, самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС у Запорізькій області, ОСОБА_2 , проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів з доходів фізичних осіб платника податків - фізичної особи, який не є суб`єктом господарювання ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 відповідно до затвердженого плану перевірки.

За результатами проведеної перевірки ГУ ДПС у Запорізькій області складено акт перевірки від 10.02.2020 № 40/08-01-33-05/ НОМЕР_2 .

Так, документальною позаплановою невиїзною перевіркою ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 встановлені порушення:

1) пп. 16.1.3 п.16.1 ст. 16, пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп.168.2.1 п.168.1 ст.168, пп. „в" п. 176.1 ст. 176, п.179.1 ст. 179 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ із змінами та доповненнями в частині не подання у встановлений законодавством строк, а саме - до 1 травня 2016 за 2015 рік та до 1 травня 2017 року за 2016 рік податкової декларації про майновий стан і доходи;

2) пп. 14.1.47, пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14, пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ із змінами та доповненнями в частині не нарахування та не перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб з доходу, отриманого як інші доходи на загальну суму 726662,54 грн., у тому числі за 2015 рік на суму 718748,11 грн., за 2016 рік на суму 7914,43 грн.;

3) пп. 14.1.47, пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14, пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ із змінами та доповненнями в частині не визначення об`єкту оподаткування військовим збором, що призвело до не нарахування та неперерахування до бюджету військового збору на загальну суму 64336,42 грн., у тому числі за 2015 рік у розмірі 63676,88 грн., за 2017р. у розмірі 659,54 грн.

Не погоджуючись з висновками акта перевірки від 10.02.2020 № 40/08-01-33-05/ НОМЕР_2 , позивач подав до ГУ ДПС у Запорізькій області заперечення від 24.03.2020.

За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 08.04.2020:

- № , яким визначено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 726 662,54 грн., штрафні (фінансові) санкції в сумі 181 665,64 грн.;

- № , яким визначено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується за результатами річного декларування в сумі 64 336,42 грн., штрафні (фінансові) санкції в сумі 16 084,11 грн.;

- № , яким визначено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб - штрафні (фінансові) санкції в сумі 340,00 грн., прийняті Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

Не погоджуючись з винесеними відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями, позивач подав до ДПС України скарги від 03.06.2020 та від 11.06.2020.

Відповідно до рішення Державної податкової служби України скарги ОСОБА_1 залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення №№ , , від 08.04.2021 залишено без змін.

Правомірність податкових повідомлень-рішень №№, , від 08.04.2021, є предметом судового розгляд у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до вимог статті 73 ПК України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків: податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування; акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної; у разі проведення зустрічної звірки; в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно статті 73 ПК України, запит контролюючого органу вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Стаття 42 ПК України передбачає, що, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п. 42.2.).

Стаття 42 ПК України передбачає умови, за дотримання яких кореспонденція від контролюючого органу до платника податків вважається належним чином надісланою, а саме:

якщо кореспонденцію надіслано за належною адресою платника податків, якою є його місцезнаходження та податкова адреса;

якщо поштове відправлення оформлено шляхом надіслання рекомендованого листа з повідомленням про вручення.

Також стаття 42 ПК України передбачає можливість вручення запиту особисто адресату чи його представнику.

З матеріалів справи встановлено, що на адресу Головного управління ДФС у Запорізькій області 10.08.2018 надійшов лист від Прокуратури Запорізької області №04/5-2164-16 від 08.08.2018 року, в якому зазначено, що Прокуратурою Запорізької області здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні за №0000121 від 18 листопада 2016 року за фактом створення невстановленими особами з метою прикриття незаконної діяльності (з метою мінімізації податкового навантаження та штучного формування схемного податкового кредиту з ПДВ підприємствам-контрагентам) ряду підприємств (а.с. 124).

Під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що з банківських рахунків перелічених СФП перераховувались грошові кошти на банківські картки фізичних осіб, в тому числі і фізичних осіб-підприємців. На підставі ухвали суду в ПАТ «КБ «Приватбанк» здійснено тимчасовий доступ до речей і документів, під час якого вилучено документи по оформленню банківських рахунків вищезазначених фізичних осіб, які зареєстровані в тому числі і на території Запорізької області, а саме: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

З підстав зазначеного, з метою встановлення втрат бюджету, органами прокуратури запропоновано Головному управлінню ДФС у Запорізькій області розглянути стосовно проведення позапланової документальної перевірки ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за яким покладено на органи ДФС та з питань своєчасності нарахування та сплати податків та зборів за період з 01.01.2014 по теперішній час. Також зазначено, що наявні матеріали кримінального провадження №0000121 можуть бути використанні під час документальної перевірки як доказова база та будуть надані на першу вимогу.

З пояснень податкового органу, наданих під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, слідує те, що після отримання вказаного листа відповідачем було направлено позивачу письмовий запит про надання інформації та доказів щодо обставин, викладених у листі Прокуратури Запорізької області №04/5-2164-16 від 08.08.2018 року.

Проте, матеріали даної справи не мітять ані копії такого запиту, ані доказів його направлення позивачу.

Більш того, на вимогу суду апеляційної інстанції відповідачем таких доказів не надано, так як і не вказано обставин, які б перешкоджали контролюючому органу надати вказані докази до суду.

У зв`язку із отриманням листа Прокуратури Запорізької області №04/5-2164-16 від 08.08.2018 року, відповідач, керуючись пп.20.1.4. п. 20.1 ст.20, пп.75.1.2. п.75.1 ст. 75, пп.78.1.2. п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України, виніс наказ від 24.12.2019 №1162 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 » (а.с. 40).

З пояснень податкового органу, наданих під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції слідує, що копія наказу від 24.12.2019 №1162 про проведення перевірки та письмове повідомлення від 27.12.2019 №123/7656/14/08-01-33-05-09 направлені позивачу на його податкову адресу засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення 27.12.2019, про що останній також зазначив в акті перевірки від 10.02.2020 №40/08-01-33-05/ НОМЕР_2 .

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в матеріалах даної справи наявні лише копії вказаних документів (наказу від 24.12.2019 №1162 та письмового повідомлення від 27.12.2019 №123/7656/14/08-01-33-05-09), проте докази направлення та/або вручення позивачу таких документів відсутні.

В судовому засіданні 18.11.2021 під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник відповідача не вказав, якими конкретно доказами підтверджується направлення позивачу наказу від 24.12.2019 №1162 та письмового повідомлення від 27.12.2019 №123/7656/14/08-01-33-05-09, та не надав жодного з таких доказів на вимогу суду апеляційної інстанції, посилаючись при цьому на лист позивача (а.с. 120) як на доказ вручення йому копії наказу.

Дослідивши зміст вказаного листа, колегія суддів дійшла висновку, що такий лист не може бути беззаперечним та достатнім доказом направлення відповідачем позивачу копії наказу від 24.12.2019 №1162 та письмового повідомлення від 27.12.2019 №123/7656/14/08-01-33-05-09 до початку проведення перевірки, з огляду на те, що вказаний лист не містить підпису ОСОБА_1 та в ньому не зазначено про дату отримання наказу від 24.12.2019 №1162.

Більш того, судом апеляційної інстанції в судовому засіданні 18.11.2021 було оголошено перерву з метою надання учасникам справи часу для подання до суду доказів щодо запитуваних обставин, у тому числі для подання відповідачем доказів направлення позивачу: запиту про надання інформації та доказів щодо обставин, викладених у листі Прокуратури Запорізької області №04/5-2164-16 від 08.08.2018 року; копії наказу від 24.12.2019 №1162 про проведення перевірки; письмового повідомлення від 27.12.2019 №123/7656/14/08-01-33-05-09.

Проте, відповідач вимог суду апеляційної інстанції не виконав, запитувані документи не надав, так як і не повідомив суд про наявність обставин, які б перешкоджали контролюючому органу надати вказані докази до суду.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до пункту 78.5 статті 78 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Пунктом 79.1 статті 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Відповідно до пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Згідно з п. 79.3 ст. 79 Податкового кодексу України присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.

Суд апеляційної інстанції враховує, що Верховний Суд в постанові від 06.08.2019 року у справі справа №520/8681/18 (адміністративне провадження №К/9901/16007/19) зазначив, що за правилами пункту 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Поряд із зазначеним Верховний Суд у постанові 02 травня 2018 року у справі №804/3006/17, вказав, що незважаючи на проголошену пунктом 79.3 статті 79 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) необов`язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім. Такий висновок узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 названого Кодексу. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої. Як правильно встановлено судом першої інстанції, податковим органом не надані докази щодо належного та вчасного надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки, що є підставою для задоволення позовних вимог Товариства.

Як встановлено судом апеляційної інстанції відповідачем не надано доказів направлення позивачу наказу від 24.12.2019 №1162 та письмового повідомлення від 27.12.2019 №123/7656/14/08-01-33-05-09.

Відтак, позивач до початку проведення перевірки контролюючим органом не був ознайомлений про факт проведення такої перевірки, зворотного відповідачем не доведено.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що проведення контролюючим органом невиїзної податкової перевірки до настання події вручення поштового відправлення із рішенням контролюючого органу про призначення перевірки або до настання засвідченої поштою події неможливості вручення такого поштового відправлення створили для платника податків негативні юридичні наслідки у вигляді обізнаністю із проведенням перевірки, позбавлення права подати заяву про проведення виїзної перевірки, позбавлення права подати документи, пов`язані із предметом перевірки.

З огляду на застереження, що містяться у пункті 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, про неможливість проведення перевірки без отримання доказів вручення платнику податків копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки, у податкового органу були відсутні правові підстав для проведення перевірки. Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Як наслідок акт перевірки з викладеними у ньому висновками є доказом, здобутим з порушенням закону, й не має юридичної значимості, що виключає компетенцію контролюючого органу вважати доведеними викладені у ньому факти податкових та інших правопорушень, а тому прийняті на його підставі рішення про визначення податкових зобов`язань та штрафів не можуть бути визнані правомірними.

Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 08.04.2020, № від 08.04.2020, № від 08.04.2020, прийнятих Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, однак зроблені судом першої інстанції висновки не в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи, тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 08.02.2021 підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин підлягають стягненню з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь позивача судові витрати, понесені ним по сплаті судового збору у розмірі 24727,39 грн. (за квитанціями від 01.09.2020 року та від 19.08.2021).

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 08.04.2020, № від 08.04.2020, № від 08.04.2020, прийняті Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір на загальну суму 24 727,39 грн.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко