Справа № 200/18782/21
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 року Справа№200/18782/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_3 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_3 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов вмотивовано тим, що в період з 14 травня 2015 по 21 вересня 2021 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3. Наказом начальника Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.08.2021 року за №184-ОС «Про особовий склад», позивача було звільнено з військової служби. Наказом командира 23 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України від 21.09.2021 за №309-ОС «Про особовий склад» позивача було виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення. Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням. Довідкою, виданою військовою частиною від 06.10.2021 за №1472 позивачу була нарахована та виплачена одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, яка передбачена Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 25.06.2018 за №558, у розмірі 57 847,80грн. за шість календарних років служби та грошова компенсація за невикористані під час військової служби додаткові відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 днів на рік, передбаченою п.12 ч.1 ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у сумі 62 989,83грн.

Сума одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та сума грошової компенсації за невикористані під час військової служби додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 днів на рік були нараховані і виплачені виходячи із суми місячного грошового забезпечення із розрахунку (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років, преміювання (премія), надбавка за особливості проходження служби, надбавка за кваліфікацію). Таким чином, при визначені розміру місячного грошового забезпечення для нарахування і виплати одноразової грошової допомоги та суми грошової компенсації за невикористані під час військової служби додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 днів на рік, не було включено до його складу індексацію грошового забезпечення.

03.11.2021 позивач звернувся до відповідача з вимогою щодо нарахування та виплати йому грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані додаткові відпустки, виходячи з місячного грошового забезпечення із включенням до його складу індексації грошового забезпечення із врахуванням раніше виплачених сум.

16.11.2021 позивач отримав відповідь від відповідача, в якій зокрема зазначено, що відсутні підстави для нарахування та виплати позивачеві недоплаченої грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні додаткової щорічної відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 днів на рік, тобто здійснення вищезазначених виплат виходячи з місячного грошового забезпечення із включенням до його складу індексації грошового забезпечення.

Позивач вважає такі дії відповідача, щодо відсутності нарахування та виплати позивачу грошової допомоги при звільненні з військової служби та грошової компенсації за невикористані під час військової служби додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 днів на рік, передбаченою п.12 ч.1 ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» виходячи з місячного грошового забезпечення без включення до його складу індексації грошового забезпечення, протиправними.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив що відповідно до ст.2 Закону України №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» індексації не підлягають одноразові виплати (в тому числі такі як одноразова допомога при звільненні та компенсація за невикористану відпустку), тому при обрахунку зазначених виплат з місячного грошового забезпечення не включається до його складу індексація грошового забезпечення, на думку відповідача, якщо включити в місячне грошове забезпечення для обрахунку вищезазначених виплат індексацію грошового забезпечення, зазначені одноразові виплати збільшаться кратно місячній індексації, тобто фактично буде проіндексовано зазначені вище одноразові виплати, що на думку відповідача заборонено ЗУ №1282-XII.

Міністерством внутрішніх справ України видано наказ від 25.06.2018 №558, яким було затверджено «Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України». Відповідно до якого, місячне грошове забезпечення складається з: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням), щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).

Відповідно до підп.1 п.6 глави 9 розділу V Інструкції №558 військовослужбовцям, що звільняються з посад, на які вони були призначені, які в разі звільнення їх з військової служби мають право на отримання одноразової грошової допомоги, до їх грошового забезпечення, з якого нараховується ця одноразова грошова допомога, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород). Отже враховуючи вищевикладене, відповідач зазначив, що індексація грошового забезпечення не включається в місячне грошове забезпечення при обчисленні одноразових виплат, таких як одноразова грошова допомога при звільненні та компенсація за невикористану відпустку.

Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Позивач надав відповідь на відзив, в якому вважає, що доводи викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву, є необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству України, правовим висновкам викладених у постановах Верховного Суду України. Позивач у своїй позовній заяві, вимагає включити до складу місячного грошового забезпечення індексацію грошового забезпечення та виходячи з місячного грошового забезпечення з урахуванням індексації грошового забезпечення нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби та грошову компенсацію за невикористані під час військової служби додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 днів на рік, передбаченою п.12 ч.1 ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не провести їх індексацію. Тобто на думку позивача, відповідачем невірно було розраховане місячне грошове забезпечення позивача, що призвело до зменшеного розміру цих самих виплат позивачеві при звільненні. Просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідачем, були надані заперечення на відповідь на відзив в яких він зазначив, що позовну заяву не визнає в повному обсязі, вимоги що викладені в ній є безпідставними, а доводи такими що не ґрунтуються на законі. Позивачем не спростований висновок, що відповідно до ст.2 ЗУ №1282-XII індексації не підлягають одноразові виплати. Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України регламентується «Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ від 25.06.2018 за №558. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 14.05.2015 року по 21.09.2021 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3, що підтверджується витягом з послужного списку.

Відповідно до витягу з наказу №184-ОС від 20.08.2021, припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) п.2 ч.5 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас Збройних Сил України по 23 загону морської охорони капітана 3 рангу ОСОБА_1 (У-564620), начальника комендантського відділення, з наданням права носіння військової форми одягу.

Відповідно до витягу з наказу від 21.09.2021 за №309-ОС, позивача виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення. Остаточною датою закінчення проходження військової служби вважати 21.09.2021 року. Відповідно до зазначеного наказу позивачу визначено:

- Щорічну основну відпустку за 2021 рік використав у кількості 26 календарних днів;

- Додаткові відпустки у 2021 році не надавались;

- Грошову допомогу для оздоровлення за 2021 рік не отримав;

- Грошова допомога для вирішення соціально-побутових питань у 2021 році не надавалась;

- Виплатити грошову компенсацію за невикористані під час військової служби дні додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік, передбаченої п.12 ч.1 ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 98 календарних днів (за період з 2015 по 2021 рік);

- Відповідно до п.2 ст.15 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 06 повних календарних років служби.

Позивач має пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим від 05.05.2015 Східним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України.

Відповідно до довідки 23 загону морської охорони Державної прикордонної служби України №283 від 06.10.2021 року позивачу нарахована та виплачена одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, у розмірі 57 847,80 грн., за 6 календарних років служби та грошова компенсація за невикористані під час військової служби додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 днів на рік, передбаченою пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 98 календарних днів у сумі 62 989,83 гривень.

Позивач зазначає, що при визначені розміру місячного грошового забезпечення для нарахування і виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та суми грошової компенсації за невикористані під час військової служби додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 днів на рік, передбаченою пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", не було включено до його складу індексацію грошових доходів громадян.

03 листопада 2021 року позивач звернувся до командира 23 загону морської охорони зі скаргою щодо нарахування та виплати грошової допомоги при звільненні з військової служби та грошової компенсації за невикористані під час військової служби додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 днів на рік, передбаченою пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» виходячи з місячного грошового забезпечення із включенням до його складу індексації грошових доходів громадян із врахуванням раніше виплачених сум.

16 листопада 2021 року позивач отримав письмову відповідь від 23 загону морської охорони Державної прикордонної служби України (вих. №14/В-48,В-49,В-50/2659 від 16.11.2021 року), в якій зазначено, що відсутні підстави для нарахування та виплати йому недоплаченої грошової допомоги при звільненні з військової служби та грошової компенсації за невикористані під час військової служби додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 днів на рік, передбаченою пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тобто здійснення вищезазначених виплат, виходячи з місячного грошового забезпечення із включенням до нього складу індексації грошових доходів громадян.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, та встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян, які знаходяться на службі в Збройних Силах України і інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання служби військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

У свою чергу, спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України від 20.12.1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII).

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно п. 1 розділу XXXII наказу Міністерства оборони України "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" від 07.06.2018 року № 260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (далі - Порядок № 260).

Одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються, зокрема, звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою (п. 5 розділу XXXII Порядку № 260).

Згідно з пунктом 12 статті 12 Закону № 3551-ХІІ учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Статтею 4 Закону України "Про відпустки" від 05.11.1996 № 504/96-ВР (далі - Закон № 504/96-ВР) передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до статті 16-2 Закону № 504/96-ВР учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Згідно з пунктом 8 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 року № 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон № 1282-XII).

Згідно ст. 1 Закону № 1282-XII, індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статті 9 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 року № 2017-ІІІ (далі - Закон № 2017-ІІІ) визначено право громадян на соціальні гарантії. Відповідно до вказаної статті, Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Відповідно до ст. 19 цього Закону, державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України, який своєю постановою № 1078 від 17.07.2003 року затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

Згідно пункту 6 цього Порядку виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Тобто, індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи, в тому числі для військовослужбовців.

Щодо включення індексації до розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, та її включення до розміру грошової компенсації за невикористані дні додаткові відпустки, як учаснику бойових дій, суд зазначає наступне.

Враховуючи те, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, то суд дійшов висновку, що механізм індексації має універсальний характер.

Натомість, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017-ІІІ, Закону № 1282-ХІІ, та Порядку № 1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справ № 820/5286/17 від 19.03.2020 року.

Відтак, з огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що в контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, індексація грошового забезпечення є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні, а також до розрахунку при нарахуванні грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій.

З приводу обраного позивачем способу захисту прав шляхом визнання протиправними дій відповідача, суд вважає за необхідне зазначити, що дії є активною формою поведінки суб`єкта владних повноважень, які виражаються у прийнятті рішень або інших активних формах здійснення наданих повноважень, у зв`язку із чим в подальшому виникає публічно-правовий спір.

Оскільки відповідач листом від 16.11.2021 року №14/В-48,В-49,В-50/2659 відмовив у перерахунку (донарахуванні) позивачу вихідної допомоги при звільненні, та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, посилаючись на те, що індексація грошового забезпечення не входить до складу основних та додаткових видів грошового забезпечення, то така відмова є формою активної поведінки суб`єкта владних повноважень.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом визнання протиправними дій 23 загону морської охорони (військової частини НОМЕР_3), які полягають у відмові провести перерахунок та включити індексацію грошового забезпечення до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні позивачу, та до розрахунку грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій.

Щодо позовних вимог зобов`язального характеру, то такі вимоги є похідними від основної, а відтак підлягають задоволенню відповідно до пункту 23 статті 4 КАС України, шляхом зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій ОСОБА_1 , виходячи з місячного грошового забезпечення із включенням до його складу індексації грошового забезпечення із врахуванням раніше виплачених сум.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України "Про судовий збір", тому виходячи з положень ст. 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_3 (ЄДРПОУ: НОМЕР_4; АДРЕСА_2) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_3 (ЄДРПОУ: НОМЕР_4; АДРЕСА_2) в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) грошової допомоги при звільненні з військової служби та грошової компенсації за невикористані під час військової служби додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 днів на рік, передбаченою п.12 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» виходячи з місячного грошового забезпечення без включення до його складу індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 (ЄДРПОУ: НОМЕР_4; АДРЕСА_2) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) грошову допомогу при звільненні з військової служби та грошову компенсацію за невикористані під час військової служби додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 днів на рік, передбаченою п.12 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» виходячи з місячного грошового забезпечення із включенням до його складу індексації грошового забезпечення.

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 19 липня 2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець