Справа № 480/1214/22
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2022 року Справа № 480/1214/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравченка Є.Д., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/1214/22 за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сумської обласної прокуратури (далі - відповідач), третя особа - Головне управління Державної казначейської служби в Сумській області, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Сумської обласної прокуратури щодо не нарахування ОСОБА_1 з 20.06.2019 відповідно до положень ст.. 81 Закону України «Про прокуратуру»;
- зобов`язати Сумську обласну прокуратуру нарахувати ОСОБА_1 заробітну плату (включаючи надбавку за вислугу років та оплату часу відпусток) за період з 20.06.2019 по 22.10.2021 виходячи з розміру посадового окладу розрахованого відповідно до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням усіх встановлених у цей період надбавок та премій, й виплатити різницю між нарахованою таким чином сумою (без урахування податків і зборів) та фактично отриманою сумою виплат за вказаний період.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач в період з 14.05.2007 по 22.10.2021 працював в органах прокуратури на різних посадах.
Відповідно до вимог Закону України №113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо першочергових заходів із реформування органів прокуратури» від 19.09.2019 та згідно з наказами Генерального прокурора України від 17 лютого 2021 року № 39 «Про окремі питання забезпечення початку роботи окружних прокуратур» та № 40 від 17 лютого 2021 року «Про день початку роботи окружних прокуратур», затверджено перелік та територіальну юрисдикцію окружних прокуратур. Відповідно «Сумську місцеву прокуратуру» було перейменовано у «Окружну прокуратуру міста Суми».
У зв`язку з припиненням функціонування місцевих прокуратур Сумської області та початком роботи окружних прокуратур Сумської області, 15 березня 2021 року керівником Сумської обласної прокуратури було винесено наказ №185к, яким позивачу було тимчасово визначено робоче місце в Окружній прокуратурі міста Суми.
Позивач вказує, що розмір встановленої йому заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 №505 (далі - Постанова №505), тоді як заробітна плата повинна регулюватися виключно статтею 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон №1697-VII).
Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 №79-VIII (далі - Закон №79-VIII) розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України (далі - БК України) доповнено пунктом 26, яким, зокрема, установлено, що норми і положення статті 81, частин шістнадцятої, сімнадцятої, вісімнадцятої статті 86, пунктів 13, 14 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України від 14.10.2014 «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Проте, рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020 у справі №1-223/2018(2840/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Позивач вказує, що відповідачем порушено його право власності на отримання заробітної плати у повному розмірі, гарантованої частиною третьою статті 81 Закону №1697-VII, статтею 41 Конституції України. З врахуванням наведеного просив позов задовольнити.
Ухвалою судді Сумського окружного адміністративного суду від 28.01.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що позивач перебував на посаді прокурора Сумської місцевої прокуратури.
Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також система прокуратури України визначені Законом України від 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон №1697-VII).
Зазначив, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 (далі - Закон №113-ІХ) замість системи органів прокуратури, яка складалась з Генеральної прокуратури України, регіональних та місцевих прокуратур, після проведення атестації прокурорів передбачено нову структуру: Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур (стаття 7 Закону №1697-VII), стаття 15 Закону України «Про прокуратуру» визначено виключний перелік посад в обласних прокуратурах.
Відповідно до пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором. За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури. В даному випадку це постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».
Представник відповідача вказав, що відповідно до пункту 7 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.
Закон №1697-VII та Закон №113-ІХ, які претендують на застосування до спірних правовідносин, були прийняті в різний час. Так, Закон №1697-VII, який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України, прийнятий 14.10.2014 (набрав чинності 15.07.2015), а Закон №113-ІХ, положення якого передбачають реалізацію першочергових заходів із реформи органів прокуратури, прийнятий 19.09.2019 (набрав чинності 25.09.2019, крім окремих його приписів, що не мають значення для цієї справи). Тобто, Закон №113-ІХ який визначає способи і форми правового регулювання спірних правовідносин, набрав чинності у часі пізніше.
Оскільки Закон №113-ІХ визначає першочергові заходи із реформи органів прокуратури, то він є спеціальним законом до спірних правовідносин. А тому пункт 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ, який визначає умови оплати праці прокурорів регіональних прокуратур, підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Представник відповідача вважає, що застосування до прокурора місцевої прокуратури умов оплати праці відповідно до постанови КМУ №505 від 31.05.2012 є правомірним.
За таких обставин, відповідач вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури є безпідставними.
Від третьої особи до суду надійшло письмове пояснення щодо позову, в якому зазначено, що до повноважень Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області не належить здійснення нарахування та виплати заробітної плати працівникам органів прокуратури, передбачене чинними нормативно-правовими актами. Тобто, Головне управління як орган державної влади не має жодного зобов`язання перед позивачем.
Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних мотивів та підстав.
Судом встановлено, що у період з 14.05.2007 по 22.10.2021 позивач перебував у трудових відносинах з прокуратурою Сумської області.
Наказом керівника Сумської обласної прокуратури від 19.10.2021 № 412к, позивача звільнено з посади прокурора Сумської місцевої прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 22.10.2021 (а.с. 38).
За час перебування позивача на посаді прокурора Сумської місцевої прокуратури, зокрема в спірний період з 20.06.2019 по 22.10.2021, заробітна плата, в т.ч. посадовий оклад, нараховувалася та виплачувалася позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505.
Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
14.10.2014 прийнято Закон №1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015, у зв`язку із чим з липня 2015 року відбулися зміни в оплаті праці працівників прокуратури.
Відповідно до частини третьої статті 81 Закону №1697-VII посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.
Проте, відповідно до положень статей 8, 13 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 №108/95-ВР умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону. Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.
Частинами першою і другою статті 23 БК України встановлено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.
Водночас, Законом №79-VIII розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» БК України доповнено пунктом 26, яким, зокрема, установлено, що норми і положення статті 81, частин шістнадцятої, сімнадцятої, вісімнадцятої статті 86, пунктів 13, 14 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Також, пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 №80-VIII (далі - Закон №80-VIII) установлено, що положення частини другої статті 33, статті 81 Закону України «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Тобто, Законом №80-VIII, як спеціальним законом, який регулює бюджетні відносини, у тому числі й питання заробітної плати працівників органів прокуратури, які фінансуються з державного бюджету, надано повноваження Кабінету Міністрів України визначати розмір і порядок виплати заробітної плати працівників органів прокуратури.
Схема посадових окладів працівників органів прокуратури затверджена Постановою №505, зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №763 та від 09.12.2015 №1013.
Підпунктом 1 пункту 13 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону №1697-VII доручено Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.
Однак, Кабінет Міністрів України вказаного не здійснив, тоді як реалізація положень Закону №1697-VII є неможливою без унесення відповідних змін як до Постанови №505, так і до БК України й законів про Державний бюджет України на відповідні періоди, щодо заробітної плати працівників органів прокуратури.
Зміни до Постанови №505, зокрема, щодо розмірів окладів працівників органів прокуратури не вносились, законами про Державний бюджет України на відповідні періоди не було передбачено видатки на реалізацію положень статті 81 Закону №1697-VII.
Отже, суд дійшов висновку про те, що відповідач не мав правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати поза межами видатків Державного бюджету на оплату праці у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України, відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання збільшення видатків Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати у розмірі, встановленому Законом №1697-VII (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14.09.2021 у справі №320/1874/19 та в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховуються при вирішенні цієї справи).
Стосовно доводів позивача щодо прийнятого Конституційним Судом України рішення від 26.03.2020 №6-р/2020 у справі №1-223/2018(2840/18), суд зауважує таке.
Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020 у справі №1-223/2018(2840/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020 передбачено, що положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» БК України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Водночас, як визначено частиною другою статті 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У Рішенні від 30.09.2010 №20-рп/2010 Конституційний Суд України вказав, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Подібний висновок також висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.11.2020 у справі №4819/49/19, за яким: рішення Конституційного Суду України має пряму (перспективну) дію, тобто поширюється на правовідносини, що виникли або тривають після його ухвалення (за винятком тих випадків, якщо інше встановлено Конституційним Судом України безпосередньо у тексті ухваленого рішення).

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором. За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону №113-ІХ передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у регіональних прокуратурах місцевих прокуратурах можуть бути переведені на посаду прокурора в обласних прокуратурах чи окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №113-ІХ передбачено, що день початку роботи обласних прокуратур та окружних прокуратур визначається рішенням Генерального прокурора.

Днем початку роботи окружних прокуратур відповідно до наказу Генерального прокурора №40 від 17.02.2021 «Про день початку роботи окружних прокуратур» визначено 15.03.2021.

Суд вважає, що на позивача, який не мав статусу прокурора окружної прокуратури, не поширювалося положення норм частини третьої статті 81 Закону №1697-VII.

На думку суду, нарахування та виплата позивачу заробітної плати за період з 20.06.2019 по 22.10.2021, правомірно здійснювалося відповідно до Постанови №505, з урахуванням вимог пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ, які неконституційними не визнавалися. Підстави для застосування положень статті 81 Закону №1697-VІІ при визначенні розміру посадового окладу позивача за вказаний період відсутні.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що оскільки заробітна плата позивача у спірний період була нарахована та виплачена відповідачем у порядку та розмірах, визначених чинним законодавством України (зокрема, відповідно до Постанови №505, пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ), тому у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати ОСОБА_1 заробітну плату за період з 20.06.2019 по 22.10.2021, виходячи з розміру посадового окладу розрахованого відповідно до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко