Справа № 600/833/20-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2022-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/833/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Соковий завод Сокирянський" до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасувати рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Соковий завод Сокирянський" (позивач) до Головного управління ДПС у Чернівецькій області (відповідач) з такими позовними вимогами:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області № від 06.03.2020;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області № від 13.05.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.03.2020 відповідачем за результатами документальної позапланової перевірки позивача складено акт №713/24-13-04-04/09/39761131 щодо заявленого до відшкодування ПДВ за жовтень 2019.

Зі змісту вказаного акта вбачається, що підставою для заявлення суми ПДВ до відшкодування стали операції з нерезидентом України - компанією "Dohler Neuenkirchen GmbH" (Німеччина). При цьому відповідно до п. 3.4. Акта перевіркою операцій з постачання експорту, імпорту послуг порушень не встановлено.

В цей же час у відшкодуванні було відмовлено, оскільки у жовтні 2019 позивач мав операції з ТОВ "Т.А.Т. ГРУПП", які, на думку відповідача, є безтоварними, що унеможливлює відшкодування за експортними операціями. В результаті відповідач дійшов висновку про завищення позивачем податкового кредиту з ПДВ по декларації з ПДВ за жовтень 2019 року на загальну суму 418201,83 грн та 06.03.2020 відповідач склав ППР №, якою зменшив розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 418202 грн.

В подальшому 16.04.2020 відповідач склав Акт про результати камеральної перевірки щодо заявленого до відшкодування ПДВ за лютий 2020. Зі змісту вказаного акта вбачається, що відповідач знову відмовив у відшкодуванні ПДВ з посиланням на результатами документальної перевірки, оформленої актом №713/24-13-04-04/09/39761131 по взаємовідносинам з ТОВ "Т.А.Т. ГРУПП". За результатами вказаної перевірки відповідач 13.05.2020 склав ППР №, якою зменшив розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 30559 грн.

В обґрунтування протиправності винесених податкових повідомлень-рішень позивач зазначив, що у період, що перевірявся, ТОВ "Т.А.Т. ГРУПП" орендувало 200 га багаторічних яблуневих садів у сільськогосподарських підприємств історією у десятки років, нежитлові приміщення (склади) для зберігання фруктів, вантажний автотранспорт для переведення фруктів та мало 10 штатних працівників і чинне свідоцтво платника ПДВ. За таких обставин, посилання відповідача про відсутність у вказаного підприємства матеріально-технічних ресурсів для поставки позивачу яблук є лише особистою вигадкою інспекторів з метою створення будь-якої підстави для відмови у здійсненні відшкодування сплаченого ПДВ.

Також позивач зазначив, що укладений з ТОВ "Т.А.Т. ГРУПП" договір має всі ознаки звичайного та типового для позивача, а самі поставлені яблука були перероблені у сік яблучний концентрований, що був вивезений у Німеччину для компанії "Dohler Neuenkirchen GmbH". Товар було отримано, оплачено, щодо нього виписано зареєстровані в ЄРПН податкові накладні, які є чинними й ніким не скасованими.

Щодо недоліків у товарно-транспортних накладних, позивач зазначив, що помилкове зазначення в ТТН іншого складу ТОВ "Т.А.Т. ГРУПП" жодним чином не свідчить про безтоварність операцій, а є лише технічною опискою, пов`язаною з людським фактором.

З огляду на викладене, позивач вважає, що всі посилання відповідача у Акті перевірки є особистими припущеннями, які не ґрунтуються на обставинах справи і не відповідають дійсності, а позивач мав повне право на відшкодування ПДВ.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву в якому щодо податкового повідомлення-рішення №000030404 від 06.03.2020 зазначив, що за наслідками перевірки встановлено, що ТОВ "Соковий завод Сокирянський" в порушення п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України завищено податковий кредит з податку на додану вартість по декларації з ПДВ за жовтень 2019 року на загальну суму 418201,83 грн. Зокрема, перевіркою правильності визначення податкового кредиту за жовтень 2019 року встановлено, що товариством в жовтні 2019 року задокументовано господарські операції з придбання яблук у ТОВ "Т.А.Т. ГРУПП" на загальну суму 2509211,13 грн, в тому числі ПДВ - 418201,80 грн.

В ході перевірки, на підставі аналізу інформації з ТТН з`ясовано, що водії в короткий (обмежений) період часу перевозили яблука автомобілями на відстань 1200 км за маршрутом пункт навантаження - Луганська обл., с. Бондарівка; пункт розвантаження - Чернівецька обл., Сокирянський р-н, с.Коболчин, що є фізично неможливим для подолання відстані між пунктами навантаження-розвантаження та поверненням до пункту навантаження. Крім того, в ТТН відсутні ПІБ осіб, які прийняли товар, отже не можливо ідентифікувати відповідальну особу вантажоодержувача, що в свою чергу свідчить про дефектність ТТН.

Крім того, згідно з поданими ТОВ "Т.А.Т. ГРУПП" деклараціями з ПДВ за липень-жовтень 2019 року, а також даними системи ЄРПН перевіркою встановлено, що товариство в жовтні 2019 року не понесло витрат із залучення третіх осіб до виконання послуг по перевезенню вантажів; інформація щодо походження яблук на території Луганської області та/або територіального розміщення пункту навантаження в липні-жовтні 2019 року відсутня; інформація щодо придбання ТОВ "Т.А.Т. ГРУПП" (виготовлення, будівництва, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України з нульовою ставкою та/або без податку на додану вартість (рядок 10.3 Декларації з ПДВ) в достатній кількості для подальшої реалізації відсутня.

Враховуючи наведене вище, перевіркою зроблено висновки про те, що первинні документи між ТОВ "Соковий завод Сокирянський" та ТОВ "Т.А.Т. ГРУПП" складено всупереч вимогам діючого законодавства, а неправдиві (викривлені) записи у бухгалтерському обліку мають очевидний нереальний (сумнівний) характер (тобто відсутні будь-які об`єктивні обставини можливості реального здійснення постачання (отримання) товарів).

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 13.05.2020 відповідач зазначив, що Головним управління ДПС у Чернівецькій області проведено камеральну перевірку з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за лютий 2020 року (акт камеральної перевірки №1250/24-13-04-04/09/39761131 від 16.04.2020 року). Перевірка правомірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ охоплює декларації починаючи з попередніх звітних (податкових) періодів, в яких виникло від`ємне значення ПДВ до звітного (податкового) періоду, за який задекларовано бюджетне відшкодування ПДВ, включно.

Враховуючи порушення, встановлені документальною перевіркою (акт перевірки від 03.03.2020 №713/24-13-04-04/39761131), ТОВ "Соковий завод Сокирянський" завищено податковий кредит з податку на додану вартість по декларації з ПДВ за січень 2020 року на суму 15270 грн та за лютий 2020 року - 15289 грн внаслідок включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість за податковими накладними та первинними документами, не оформленими належним чином, та в яких наявні неправдиві відомості щодо змісту проведених операцій. Вищезазначені порушення призвели до зменшення на 30559 грн (15270+15289) від`ємного значення суми податку на додану вартість за лютий 2020 року.

Таким чином, за наслідками камеральної перевірки встановлено порушення ТОВ "Соковий завод Сокирянський" норм податкового законодавства, зокрема: в порушення п.198.1, п. 198.3, п.198.6 ст.198 ПК України завищення податкового кредиту з ПДВ та від`ємного значення по деклараціям з ПДВ за січень-лютий 2020 року на загальну суму 30559 грн та прийнято податкове повідомлення-рішення № від 13.05.2020.

Підсумовуючи вищевикладене, відповідач вважає, що здійснені господарські операції ТОВ "Соковий завод Сокирянський" з контрагентом ТОВ "Т.А.Т. ГРУПП" є такими, що не підтверджуються документально, а податкові повідомлення-рішення № від 06.03.2020 та № від 13.05.2020 є законними і обґрунтованими, прийнятими контролюючим органом в межах наданих повноважень та дотримуючись покладених законом обов`язків, а тому не підлягають скасуванню.

Позивач, ознайомившись з відзивом на позовну заяву, подав до суду відповідь на відзив в якій зазначив, що позивач ніколи договорів перевезення ні з "Т.А.Т. ГРУПП", ні з ТОВ "Вейв транс" не укладав і ТТН не оформлював. ТОВ "Вейв транс", його працівники та контрагенти взагалі позивачу не знайомі, з ними ніколи жодних угод не укладалося.

Ухвалою судді Чернівецького окружного адміністративного суду Дембіцького П.Д. від 25.06.2020 позовну заяву та додані документи повернуто позивачу на підставі п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2020 скасовано ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду ОСОБА_1 від 25.06.2020.

Ухвалою судді Чернівецького окружного адміністративного суду Дембіцького П.Д. від 04.12.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 29.12.2020.

Підготовче судове зсідання призначене на 29.12.2020 відкладено на 27.01.2021 для надання додаткових письмових доказів.

В підготовчому судовому зсіданні призначеному на 27.01.2021 року оголошено перерву до 11.02.2021, у зв`язку у зв`язку з необхідністю витребування письмових доказів.

Ухвалою суду від 04.02.2021 витребувано у Державної податкової служби України матеріали розгляду скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Соковий завод Сокирянський" () на податкове повідомлення-рішення від 06.03.2020 форми "В4", на податкове повідомлення-рішення від 13.05.2020,форми "В4" з доказами отримання відповіді позивачем.

Ухвалою суду від 11.02.2021 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду на 10.03.2021.

Судове засідання призначене на 10.03.2021 відкладено на 31.03.2021, у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці.

Судове засідання призначене на 31.03.2021 відкладено на 12.05.2021, у зв`язку з перебування головуючого судді на лікарняному.

В судовому засіданні призначеному на 12.05.2021, за клопотання представників сторін, суд продовжив розгляд справи у порядку письмового провадження.

Рішенням Вищої ради правосуддя №1905/0/15-21 від 31.08.2021 суддю ОСОБА_1 звільнено з посади судді Чернівецького окружного адміністративного суду у зв`язку з подання заяви про відставку.

03.09.2021, на підставі розпорядження керівника апарату суду №50-Р від 03.09.2021, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого справу передано на розгляд судді Чернівецького окружного адміністративного суду Григорашу В.О.

Ухвалою судді Чернівецького окружного адміністративного суду Григораша В.О. від 14.09.2021 адміністративну справу №600/833/20-а прийнято суддею до свого провадження. Призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні на 12.10.2021.

Підготовче судове засідання призначене на 12.10.2021 відкладено на 26.10.2021, у зв`язку з неявкою представника позивача.

Підготовче судове засідання призначене на 26.10.2021 відкладено на 30.11.2021, у зв`язку з перебуванням головуючого у відпустці.

Ухвалою суду від 30.11.2021, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті на 28.12.2021.

Представник позивача під час розгляду справи позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача під час розгляду справи заперечував проти позовних вимог та просив повністю відмовити у їх задоволенні.

В судовому засіданні 28.12.2021, за клопотаннями представників сторін, суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Соковий завод Сокирянський" () зареєстроване 23.04.2015 за юридичною адресою вул. Мандриківська, буд. 66, м. Дніпро, Дніпропетровська область. Назва англійською JUICE PLANT SOKIRYANSKIY LIMITED LIABILITY COMPANY (JP SOKIRYANSKIY LTD). Керівник Лапань Юрій Петрович. Основний вид діяльності: виробництво фруктових і овочевих соків.

Контрагент позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Т.А.Т. ГРУПП" зареєстровано 05.11.2015 за юридичною адресою вул. Дороша Ю., буд. 7, кв. 3, м. Львів, Львівська область. Керівник Конопльов Богдан Вікторович. Основний вид діяльності: неспеціалізована оптова торгівля.

Контрагент позивача - DOHLER Sp. Z o.o., 05-640, Kozietule Nowe, м. Mogleinica Polska, SWIFT Code: BREXPLPW.

16.01.2020 представниками відповідача проведена камеральна перевірка ТОВ "Сокирянський завод Сокирянський" з питань законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та від`ємного значення з моменту його виникнення по декларації з ПДВ за жовтень 2019 року. За результатами проведеної перевірки складено акт за №121/24-13-04-04/09/39761131, яким зафіксовано завищення податкового кредиту з податку на додану вартість по декларації з ПДВ за жовтень 2019 року на загальну суму 418201,83 грн на порушення п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями) (а.с. 18-40 т. 1).

Не погоджуючись з висновками акта перевірки від 16.01.2020 №121/24-13-04-04/04/39761131, позивачем до ДПС у Чернівецькій області подано на нього заперечення. 06.02.2020, за результатами розгляду заперечень, у зв`язку з необхідністю засування обставин, що не були досліджені під час проведення перевірки, ДПС у Чернівецькій області прийнято рішення про проведення позапланової документальної перевірки позивача (а.с. 62-183 т.5)

За результатами проведеної перевірки ТОВ "Сокирянський завод Сокирянський" з питань законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та від`ємного значення з моменту його виникнення по декларації з ПДВ за жовтень 2019 року складено акт від 03.03.2020 №713/24-13-04-04/09/39761131, яким зафіксовано завищення податкового кредиту з податку на додану вартість по декларації з ПДВ за жовтень 2019 року на загальну суму 418201,83 грн на порушення п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями) (а.с. 18-40 т. 1).

На підставі акту перевірки від 16.01.2020 №121/24-13-04-04/09/39761131 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення форми "В4" від 06.03.2020 № на суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду 418202,00 грн (а.с. 86 т.1).

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням від 06.03.2020 № позивач оскаржив його до Державної податкової служби України.

Рішенням Державної податкової служби України від 19.05.2020 №10481/6/99-00-08-05-03-06 "Про результати розгляду скарги" залишено без змін податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернівецькій області від 06.03.2020 №, а скаргу без задоволення (а.с.87-89 т. 1).

Крім того, в період з 23.03.2020 по 16.04.2020 представниками відповідача проведена камеральна перевірка ТОВ "Сокирянський завод Сокирянський" з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за лютий 2020 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 16.04.2020 №1250/24-13-04-04/09/39761131, яким зафіксовано завищення податкового кредиту з податку на додану вартість та від`ємного значення по деклараціям з ПДВ за січень - лютий 2020 року на загальну суму 30559 грн на порушення п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями) (а.с. 12-17 т.1).

На підставі акту перевірки від 16.04.2020 №1250/24-13-04-04/09/39761131 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення форми "В4" від 13.05.2020 № на суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду 30559,00 грн (а.с. 86 т.1).

Вважаючи протиправними податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області № від 06.03.2020 та № від 13.05.2020, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Судом встановлено, що 27.08.2019 між ТОВ "Т.А.Т. ГРУПП" (Постачальник) та ТОВ "Соковий завод Сокирянський" (Покупець) укладено Договір поставки №270819-П за умовами якого Постачальник зобов`язується, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність Покупцю сільськогосподарську сировину (яблука), а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах цього Договору (а.с. 91-92 т. 1).

Походження товару підтверджується наступними письмовими доказами:

- Договір оренди багаторічних насаджень (біологічних активів) №4/2019 від 01.05.2019, укладений між ТОВ "Т.А.Т. ГРУПП" як Орендарем та Приватним акціонерним товариством "БОНДАРІВСЬКЕ" як Орендодавцем. Додатком №1 до вказаного Договору визначено характеристики об`єкта оренди (зокрема, сади зерняткові яблуня загальною площею 152 га, що розташовані в с. Бондарівка Марківського району Луганської області (а.с. 230-233 т. 1);

- Договір оренди багаторічних насаджень (біологічних активів) №2101/19 від 21.01.2019, укладений між ТОВ "Т.А.Т. ГРУПП" як Орендарем та Фермерським господарством "ОЛЬГІНО-ОВ" як Орендодавцем. Додатком №1 до вказаного Договору визначено характеристики об`єкта оренди, загальною кількістю 10050 дерев сортів Айдаред, Голден, Семиренко, що розташовані на площі 40 га в с. Юрківка, Тульчинський район, Вінницька область (а.с. 234-238 т. 1);

- Договір оренди нежитлового приміщення №7/2019 від 01.06.2019 (а.с. 239-241 т. 1);

- Договір суборенди №01-19 нежитлового приміщення від 01.06.2019 (а.с. 242-246 т. 1)

Перевезення товару здійснювалась транспортними засобами ТОВ "Т.А.Т. ГРУПП", які останній отримав у користування від ТОВ "ВЕЙВ ТРАНС" на підставі Договору найму транспортних засобів №1504/19 від 15.04.2019 (а.с. 194-199 т. 1).

Відповідно до заяви гр. ОСОБА_2 , засвідченої 16.06.2020 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горбачук Г.Б., гр. ОСОБА_2 повідомив, що він дійсно є власником транспортного засобу, тип спеціалізований вантажний - спеціалізований сідловий тягач-Е марка DAF модель FTP XF 105.410, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . На даному транспортному засобі він постійно здійснював перевезення вантажів, у тому числі восени 2019 року, перевозив яблука з Луганської області до с. Коболчин у Чернівецькій області. Завантаження відбувалось в ТОВ "Т.А.Т. ГРУПП", розвантаження - в ТОВ "Соковий завод Сокирянський", претензій до його роботи не було. При кожному перевезенні підписувались та передавались документи відповідно до вимог чинного законодавства, в тому числі, але не виключно, видаткові накладні та товарно-транспортні накладні (а.с. 227 т. 1).

Позивач отримав від ТОВ "Т.А.Т. ГРУПП" на підставі видаткових накладних №№625-699 товар (яблука) на загальну суму 2692564,05 грн (а.с. 41-54 т. 1).

Товар оплачено позивачем, що підтверджується виписками на загальну суму 2692563,97 грн (а.с. 106-139 т.1).

Товар прийнято відповідальним працівником складу ТОВ "Соковий завод Сокирянський", про що виписано прибуткові складські накладні (а.с. 141-147 т.1).

За результатам виконання умов договору, сторонами Договору поставки №270819-П складено податкові накладні, які належним чином зареєстровані в Єдиному державному реєстрі податкових накладних (а.с. 56-84 т.1).

Крім того, судом встановлено, що 08.10.2019 між "JP Sokiryanskiy LTD" (Продавець) та DOHLER Sp. Z o.o. (Покупець) укладено Контракт №1063652 за умовами якого Продавець зобов`язується продати Товар (сік яблучний концентрований), а покупець прийняти та оплатити його за умовами даного Контракту (а.с. 101-105 т. 1).

Позивачем відвантажено сік яблучний концентрований DOHLER Sp. Z o.o. на загальну суму 3614160,00 грн, що підтверджується відповідними Вантажними митними деклараціями та Інвойсами (а.с. 153-161 т.1).

Якість відвантаженого товару підтверджується якісними посвідченнями ТОВ "Соковий завод Сокирянський" (а.с.163-176 т.1).

Крім того, судом встановлено, що позивач у відповідності до вимог ст. 200 ПК України подав відповідачу декларацію з ПДВ за жовтень 2019 року з урахуванням уточнюючих розрахунків № від 29.11.2019, № від 28.12.2019 № від 22.01.2020 (а.с. 177-192 т. 1), а також декларації з ПДВ за січень-лютий 2020 року (а.с. 209-220 т.1).

До спірних правовідносин у даній справі суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (із змінами та доповненнями) (далі - ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до п.75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Порядок проведення документальних планових перевірок встановлений статтею 77 Податкового кодексу України.

Пунктом 77.9 статті 77 ПК України порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Згідно з п. 86.1. ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Як встановлено з матеріалів справи, на підставі акта документальної позапланової перевірки від 16.01.2020 №121/24-13-04-04/04/39761131 та від 03.03.2020 №713/24-13-04-04/09/39761131, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 06.03.2020 № на суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду 418202,00 грн.

Також, на підставі акта документальної позапланової перевірки від 16.04.2020 №1250/24-13-04-04/09/39761131, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 13.05.2020 № на суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду 30559,00 грн.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV).

Згідно зі статтею 1 Закону №996-XIV господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Відповідно п.п.14.1.178, 14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу; податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 187.1 статті 187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За правилами п.134.1 ст.134 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Суд зазначає, що для віднесення платником податку до податкового кредиту суми податку на додану вартість необхідно підтвердити відповідними бухгалтерськими документами факти отримання товару та його оплати, а також наявність мети отримання товару, пов`язаної із подальшим використанням отриманих товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Судовим розглядом встановлено, що 27.08.2019 між ТОВ "Т.А.Т. ГРУПП" (Постачальник) та ТОВ "Соковий завод Сокирянський" (Покупець) укладено Договір поставки №270819-П за умовами якого Постачальник зобов`язується, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність Покупцю сільськогосподарську сировину (яблука), а Покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його на умовах цього Договору.

Наданими позивачем письмовими доказами підтверджено реальність його операцій з ТОВ "Т.А.Т. ГРУПП", яке, як підтверджують встановлені обставини справи, мало реальну можливість поставки на адресу позивача товару (яблук), що підтверджується договорами оренди багаторічних яблуневих садів у сільськогосподарських підприємств, орендою нежитлових приміщень (склади) для зберігання фруктів, наявністю орендованого вантажного автотранспорту для перевезення товару.

Якість та походження товару підтверджена якісними посвідченнями, Договорами оренди багаторічних, Договорами оренди нежитлових (складських) приміщень.

Перевезення товару здійснювалась транспортними засобами ТОВ "Т.А.Т. ГРУПП", які останній отримав у користування від ТОВ "ВЕЙВ ТРАНС" на підставі Договору найму транспортних засобів №1504/19 від 15.04.2019.

Крім того, судом встановлено, що 08.10.2019 між "JP Sokiryanskiy LTD" (Продавець) та DOHLER Sp. Z o.o. (Покупець) укладено Контракт №1063652 за умовами якого Продавець зобов`язується продати товар (сік яблучний концентрований), а покупець прийняти та оплатити його за умовами даного Контракту.

Позивачем відвантажено сік яблучний концентрований DOHLER Sp. Z o.o. на загальну суму 3614160,00 грн, що підтверджується відповідними митними деклараціями та Інвойсами.

Суд враховує, що при вирішенні адміністративної справи №809/1337/17 (постанова від 04.09.2018) Верховним Судом було сформовану обов`язкову для врахування судами правову позицію, згідно з якою презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного. У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку. За змістом наведених норм, право платника податків на збільшення в податковому обліку сум податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податку у інших платників цього податку товарів (послуг), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником-платником податку, митною декларацією (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 ПК України) суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг). Оцінюючи докази, надані сторонами, суди повинні мати на увазі, що сам факт наявності у позивача податкових накладних та інших облікових документів, виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах, а також те, що для податкового обліку значення має саме факт поставки тим постачальником, який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження задекларованих сум податкового кредиту.

Під час розгляду справи відповідачем не надано суду доказів встановлення порушення позивачем національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку при формуванні податкового кредиту не на підставі податкової накладної зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з постановами Верховного Суду від 16.01.2018 у справі №826/1398/14, від 06.02.2018 №804/4940/14, від 30.01.2018 по справі №2а/1770/3360/12, від 19.06.2018 по справі №826/7704/16, твердження податкового органу про відсутність у контрагентів позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, не свідчить про безтоварність угод з позивачем; відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Відповідно до висновків Верховного Суду, які викладені в постанові від 04 вересня 2018 року у справі №826/17796/16, не підтвердження операцій контрагентів за ланцюгом постачання, так само як і відсутність у контрагентів матеріально-технічних та трудових ресурсів, не є достатніми підставами для визнання операцій нереальними.

Відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податку та його безпосереднім контрагентом.

Навіть якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) і порушив вимоги податкового законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування ПДВ за правочином з таким контрагентом у разі, якщо платник податку виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування, сплатив за виконані послуги і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту та здійснених витрат.

Жодною нормою законодавства України не передбачається обов`язку платників податків - одержувачів товарів вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей щодо повноти сплати ними податків за окремою операцією придбання товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників у ланцюгу), перевіряти додержання чи порушення ними законодавчих приписів, а також наявність у цих контрагентів умов для належного здійснення господарської діяльності, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність додатковий облік певного платника податків від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від господарських та виробничих можливостей контрагента.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 11.08.2018 по справі №804/4787/16.

Правовідносини контрагентів із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин

Таким чином, приходить до висновку, що непідтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і можливі інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій за умови її підтвердження іншими належним і допустимими первинними документами податкового та бухгалтерського обліку. Такі необхідні та достатні первинні документи податкового та бухгалтерського обліку позивачем були надані перевіряючим на перевірки та до суду.

Також суд вважає безпідставними висновок податкового органу про нереальність здійснення господарських операцій, зроблений на підставі аналізу узагальненої податкової інформації. Так, співставлення даних податкової звітності з даними внутрішніх баз даних контролюючого органу, як етапу контрольно-перевірочної роботи, не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства і аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку. Записи у інформаційних базах податкового органу до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків, не відносяться. А тому нарахування податків не може ґрунтуватися тільки на даних, які містяться в інформаційних базах контролюючого органу, без врахування даних первинних документів.

Така правова позиція міститься, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 14.06.2016 в справі №К/800/39786/15.

Також, суд враховує, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду неодноразово висловлював позицію, що відповідальність має індивідуальний характер і платник податків не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб (постанови від 04.06.2020 у справі №340/422/19, від 10.07.2020 у справі №120/4723/18-а, від 13.08.2020 у справі №520/4829/19, від 27.08.2020 у справі №820/1379/16, від 17.09.2020 у справі №826/16705/17, від 20.10.2020 у справі №806/705/15 тощо).

Встановлені у даній справі обставини свідчать про те, що спірні господарські операції позивача з контрагентами є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними первинними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

Всі суми податкового кредиту підтверджені належним чином оформленими та зареєстрованими в установленому порядку податковими накладними постачальника.

Відповідно до норм п.198.6. ст.198 КП України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно п.201.10. ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня (п. 201.10 ст. 201 ПК України).

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Датою та часом надання податкової накладної в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції (п. 201.10 ст. 201 ПК України).

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних. Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період (ст. 201 ПК України)

Факт реєстрації постачальником податкових накладних, на кожну партію отриманої позивачем сировини (яблук) в Єдиному реєстрі податкових накладних, підтверджений дослідженими судом квитанціями з Єдиного реєстру податкових накладних, що доводить дотримання постачальником та позивачем вимог ст. ст. 200, 201 ПК України та правомірність включення позивачем до складу податкового кредиту ПДВ, що сплачений контрагенту ТОВ "Т.А.Т ГРУПП" в ціні придбання товару (яблук).

Доводи відповідача про безтоварність операцій з постачання яблук ТОВ "Т.А.Т ГРУПП" спростовуються доказами про наявність у позивача виробничих потужностей, дозвільними документами на здійснення виробництва продукції, наявністю штатного персоналу, виготовленням товарної продукції та її реалізацію з повним відображенням результатів такої діяльності в бухгалтерському та податковому обліку, сплатою податків з отриманих доходів.

Вказані докази доводять відсутність в позивача мети на отримання необґрунтованої податкової вигоди при укладенні договорів з ТОВ "Т.А.Т ГРУПП" та DOHLER Sp. Z o.o. та не надають підстав для покладання на позивача відповідальності за можливе неналежне ведення податкового та бухгалтерського обліку його контрагентами.

Позивач є добросовісним учасником господарської діяльності і добросовісною стороною у договорі, що був укладений ним з контрагентами - ТОВ "Т.А.Т ГРУПП" та DOHLER Sp. Z o.o. Намагання податкового органу зменшити позивачу суму бюджетного відшкодування та у такий спосіб покласти на позивача обов`язок сплати до бюджету податку на додану вартість є прямим порушенням вимог ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .

Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 практика Європейського суду з прав людини є джерелом права України. Відповідно до ст. 17 вказаного Закону визнано обов`язковим застосування судами при розгляді справ Конвенції та практики Європейського суду з прав людини як джерел права. Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах "Інтерсплав" проти України ( 2007р. заява №803/2), "Булвес" АД проти Болгарії (2009р., заява № 3991/03), і "Бізнес Супорт Центр" проти Болгарії (2010, заява №6689/03) встановлено, що позбавлення податковими органами платника ПДВ права на податковий кредит з причин виявлення зловживань з боку їхніх постачальників є порушенням статті 1 Протоколу 1 до Конвенції.

Так в п.23 рішення від 18.03.2010р. по справі "Бізнес Супорт Центр" проти Болгарії ( 2010р., заява №6689/03) Європейський суд зазначив, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків, як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим, щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Але це не повинно мати прямого впливу на оподаткування організації-заявника ( "Бізнес Супорт Центр").

Аналогічна позиція висловлена в п.38 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Інтерсплав" проти України. Суд зазначив, що за відсутності доказів залучення платника ПДВ до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, чи доказів того, що йому було відомо про таку діяльність його постачальників, позбавлення платника права на отримання податкової вигоди розглядається як позбавлення права власності.

Отже загальні засади Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практика Європейського суду проголошують необхідність дотримання принципу індивідуалізації покарання та неприпустимість покладання на добросовісного учасника господарського договору відповідальності за дії його контрагента.

Саме такий принцип встановлений і ч.2 ст.61 Конституції України.

Аналогічної практики дотримуються вищі судові інстанції України.

Відповідно до правових позицій Верховного суду України у справах щодо скасування податкових повідомлень-рішень (постанова від 22.09.2015 у справі №2а-2717/11/2670) наявність чи відсутність окремих документів не може бути підставою для висновків про не проведення господарської операції, якщо з інших даних убачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

В постанові від 04.06.2020 у справі № 825/1630/17 Верховний Суд зазначив, що будь-яка господарська операція повинна, перш за все, мати ділову мету та економічну вигоду. З цього приводу суд зазначив: "за певних інших обставин названі документи можуть свідчити про існування господарських операцій, які за формою (зовнішнім вираженням) можуть підпадати під визначення реальних і таких, що зумовлюють зміни в структурі активів, зобов`язань та власного капіталу суб`єкта господарювання. Водночас потрібно, щоб ці документи підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) і ділову мету. В іншому випадку, первинні документи не можуть вважатися юридично значимими документами для цілей формування даних бухгалтерського та, відповідно, податкового обліку".

Аналогічна позиція наведена в постанові Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №826/10104/16. Із посилання на підпункт 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України суд зазначив наступне: "за умови реального здійснення платником податку господарської операції з придбання товарів (робіт, послуг), яка призвела до об`єктивної зміни складу активів такого платника, придбання такого товару (робіт, послуг) з метою використання у господарській діяльності, наявності первинних документів, які підтверджують понесені витрати, платник податку має право на віднесення таких витрат до витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, а податку на додану вартість - до складу податкового кредиту. Тобто, право на формування податкових вигод виникає у покупця за наявності сукупності обставин та підстав, однією із яких є ділова мета".

Наявними в матеріалах справи доказами доводиться факт безпосереднього використання отриманої від ТОВ "Т.А.Т. ГРУПП" сировини в господарській діяльності позивача, виготовленні з неї готової продукції та отримання доходу від її реалізації на адресу DOHLER Sp. Z o.o.

Щодо тверджень відповідача про відсутність у позивача достатньої кількості працівників для здійснення господарської операції, суд зазначає, що діяльністю позивача полягає у виробництві соку яблучного концентрованого, який у рідкому стані автоматизовано за допомогою насосного обладнання перекачується після виготовлення на зберігання у герметичні ємності (танки) з харчової нержавіючої сталі. З огляду на таку специфіку, вказаний процес не потребує участі людей у прийманні готової продукції на склад.

Яблука (вихідну сировину) позивач приймає з вантажних автомобілей і, не зберігаючи, одразу подає на переробку. Приймання та зважування у період, що перевірявся, проводив комірник ОСОБА_3 .

Щодо ненадання позивачем до перевірки Журналів реєстрації договорів та довіреностей, судом встановлено, що такі журнали не ведуться, оскільки у додатку 4 до Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5, договори зазначено серед документів, що не підлягають реєстрації в службі діловодства.

Крім того, виписка та реєстрація податкових накладних здійснюється з 2017 року у Єдиному реєстрі податкових накладних виключно в електронній формі, тож не можуть реєструватися у журналі. Виписка та реєстрація видаткових накладних здійснюється автоматизовано в електронній формі за допомогою програмного забезпечення "1С", де ведеться бухгалтерський облік.

Враховуючи встановлені у справі обставини та відповідні їм правовідносини, суд вважає протиправними висновки відповідача про порушення позивачем п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України та про завищення податкового кредиту з податку на додану вартість по деклараціях з ПДВ за жовтень 2019 року на загальну суму 418201,83 грн, за січень 2020 року на суму 15270 грн та за лютий 2020 року - 15289 грн внаслідок включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість за податковими накладними та первинними документами, не оформленими належним чином, та в яких наявні неправдиві відомості щодо змісту проведених операцій.

Таким чином, суд приходить до висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 13.05.2020 №, яким зменшено позивачу розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 30559 грн та від 06.03.2020 №, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 418202 грн.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № від 06.03.2020 та № від 13.05.2020, у порядку статті 77 КАС України, а тому права та інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання їх протиправними та скасування.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Соковий завод Сокирянський" до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області № від 06.03.2020.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області № від 13.05.2020.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Соковий завод Сокирянський" судовий збір в сумі 8375,03грн, сплачений згідно платіжних доручень за №1261 від 18.06.2020 та за №1271 від 22.06.2020.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Соковий завод Сокирянський" (, вул. Пушкіна, 1-А, с. Коболчин, Сокирянський район, Чернівецька область, 60231);

Відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (, вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, Чернівецька область, 58013).

Суддя В.О. Григораш