Справа № 280/10229/21
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2022-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 липня 2022 року м. Дніпросправа № 280/10229/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Суховарова А.В.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу в м. Дніпрі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року (суддя Конишева О.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району, в якому просив:

визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 різниці між фактично виплаченою та передбаченою законодавством разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій у розмірі визначеному ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

стягнути з Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району на користь ОСОБА_1 недоотриману частину щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій за 2021 рік, відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону № 367-ХІV від 25.12.1998 «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі 7354, 00 грн. (сім тисяч триста п`ятдесят чотири) гривень.

стягнути з Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 3500,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є учасником бойових дій, відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 05 травня. Грошова допомога за 2021 рік позивачу виплачена в сумі 1491,00 грн., що не відповідає нормам чинного законодавства, що діяли на момент її виплати. Не зважаючи на прийняття Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 №3-р/2020, відповідачем, щорічна разова грошова допомога до 5-го травня була виплачена позивачу у 2021 році в розмірі меншому, ніж це передбачено Законом. З метою врегулювання питання щодо донарахування і виплати грошової допомоги у належному розмірі позивач звертався до відповідача з відповідною заявою, проте останній у її задоволенні відмовив.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району щодо недоплати ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік у розмірі, визначеному частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Стягнуто з Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району на користь ОСОБА_1 недоплачену частину щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій за 2021 рік, відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону №367-ХІ від 25 грудня 1998 року «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі 7354,00 гривень.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_1 ) понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмір 1000,00 грн. (одну тисячу гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району (69068, м. Запоріжжя, вул. Чарівна 16, ).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині вирішеного питання щодо стягнення витрат, пов`язаних з правовою допомогою адвоката, позивач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду частково та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а саме стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 3500,00 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції. Крім того, позивач просить стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 3500,00 грн. за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що представником позивача були надані до суду всі необхідні документи для відшкодування витрат на правову допомогу за подання до суду позовної заяви, проте, судом зменшено їх розмір до 1000,00 грн., з чим позивач не згодний. Позивач наголошує, що відповідач не подавав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, тим самими це означає, що відсутні підстави для зменшення витрат на правову допомогу з власної ініціативи суду. Щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 3500,00 грн. за подання апеляційної скарги, позивач на підтвердження надав такі документи: розрахунок витрат на правову допомогу, акт виконаних робіт від 24.01.2022, квитанція витрат на правову допомогу у розмірі 3500,00 грн.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем, з огляду на вимоги апеляційної скарги та наведені в ній доводи, в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмір 1000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 3500,00 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 1 ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст.134 КАС України).

При цьому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст.134 КАС України).

Отже, розмір понесених витрат на правничу допомогу адвоката визначається на підставі доказів, підтверджуючих понесені стороною витрати та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботи.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Вказані правові висновки викладені у постановах Верховного суду від 19.09.2019 у справі № 810/2760/17 та від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 02.09.2020 по справі №826/4959/16 вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися у тому числі через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.

Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 01.09.2020 по справі №640/6209/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Висновки щодо права суду зменшувати розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу зроблені в постанові Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 160/3114/19.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 по справі № 922/2685/19.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015р. у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

З метою отримання професійної правничої допомоги позивачем було укладено з адвокатським об`єднанням «КОМПАНІЯ «ДОВІРА», в особі Голови (керуючого партнера), адвоката Марцих Ярослава Олександровича договір про надання правової допомоги від 19.09.2021 № 367 (копія знаходиться в матеріалах справи).

Предметом даного договору є надання замовнику правової допомоги з юридичних питань, які цікавлять замовника, а саме стягнення у судовому порядку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій.

Актом № 1 від 19.09.2021 про надання правових послуг згідно з договором про надання правової допомоги № 367 від 19.09.2021 сторони погодили вартість консультації з питання стягнення у судовому порядку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій у розмірі 500,00 грн. (квитанція від 19.09.2021) та Актом № 2 від 25.10.2021 про надання правових послуг згідно з договором про надання правової допомоги № 367 від 19.09.2021 сторони погодили вартість таких послуг: складання позову 2000,00 грн. (квитанція від 25.10.2021); представництво інтересів в суді першої інстанції у справі 1000,00 грн. (квитанція від 25.10.2021). Всього на суму в розмірі 3500,00 грн.

Частково задовольняючи вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції виходив з того, що понесені витрати позивача на правову допомогу адвоката неспівмірні зі складністю справи та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, а тому суд присудив на користь позивача понесені витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмір 1000,00 грн.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу судом першої інстанції надана правомірна оцінка щодо співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими ч. 5 ст. 134 КАС України, а саме те, що ця справа за складом учасників, підставами виникнення спору, позовними вимогами та законодавством, яке регулює спірні правовідносини, ціною позову, підлягає вирішенню за правилами спрощеного позовного провадження, тобто є справою незначної складності, судова практика у цій категорії спорів є сталою.

З урахуванням фактичного обсягу наданих адвокатських послуг і виконаних робіт у межах підготовки справи до розгляду, співмірність зі складністю справи та задоволення позову, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що обґрунтованим, об`єктивним і таким, що підпадає під критерій розумності, є визначення вартості послуг правової допомоги у сумі 1000,00 грн.

Стосовно аргументів позивача, що підставою для зменшення розміру судових витрат є лише наявність клопотання іншої сторони, суд апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах адміністративної справи міститься відзив на позовну заяву від відповідача, в якому останній висловлює незгоду з заявленим розміром судових витрат.

З урахуванням викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване позивачем рішення суду в частині задоволених вимог щодо стягнення на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмір 1000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції в цій частині, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 3500,00 грн. за подання апеляційної скарги.

Як вже зазначалось вище, відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Аналіз зазначених правових норм свідчить, що всі судові витрати стягуються на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень лише у разі задоволення позовних вимог.

В даному випадку, позивачем оскаржується рішення суду першої інстанції лише в частині стягнення на користь ОСОБА_1 понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, відсутні правові підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 241-245,250,311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року в частині стягнення на користь ОСОБА_1 понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмір 1000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя Н.А. Бишевська

суддя А.В. Суховаров