Справа № 280/13264/21
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

20 липня 2022 року Справа № 280/13264/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), відповідно до якого позивач просить суд визнати неправомірною відмову Відділу обслуговування громадян № 9 (сервісного центру) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 18.10.2021 № 14811-14069/Л-02/8-0800/21, щодо зарахування періоду роботи на посаді бійця-репсіраторника з 29.07.1994 по 24.06.2003 до пільгового стажу роботи та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , період роботи з 29.07.1994 по 24.06.2003 на посаді бійця-респіраторника до пільгового стажу роботи за Списком № 1.

В обґрунтування позовних заяв позивач зазначає, що посада бійця-репсіраторника включена до Списку професій №1 (розділ 1 підрозділ 5 под 1010600а-18029, респіртаторники, підстава постанова Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991; розділ 1 підрозділ 5 код 1010600а-18029, респіраторними, ремонтники респіраторів, підстава постанова Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994; розділ 1 підрозділ 5 код 1.5а респіраторними, підстава постанова Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003). . Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав. У відзиві на позовну заяву від 19.01.2022 (вх. № 3896), зазначає, що відповідно до наданих документів позивач з 29.07.1994 по 25.06.2003 працював на посаді бійця-респіраторника. Зазначена посада не передбачена Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, які діяли на той час. Вказана посада не вказана в наказі Воєнізованої гірничорятувальної служби Міністерства промисловості України №70 від 25.07.1994 «Про результати атестації робочих місць». Крім того, в трудовій книжці відсутня інформація про зайнятість повний робочий день на зазначеній посаді. З врахуванням викладеного у відзиві просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 04.01.2022 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/13264/21. Призначено судове засідання без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , 25.05.2020 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням від 28.05.2020 № 19 позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Зазначено, що пільговий стаж за Списком № 1, підтверджений документами та з урахуванням атестації робочих місць склав 4 роки 10 місяців 24 дні.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02.09.2020 у справі №280/5051/20 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задоволено частково, зокрема: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 28.05.2020 №19 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах з наступного за днем досягнення пенсійного віку дня, тобто з 12.05.2020 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 12.05.2020 призначено пенсію за віком на пільгових умовах.

Не погоджуючись з розміром призначеної пенсії позивач звернувся до відповідача з заявою про перегляд пільгового стажу та щодо зарахування стажу за період з 29.07.1994 по 24.06.2003 на посаді бійця-респіраторника.

Листом від 18.10.2021 за вих. №14811-14069/П-02/8-0800/21 Управління повідомило, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 заявник працював на посаді бійця-респіраторника з 29.07.1994 по 24.06.2003. Зазначена посада не передбачена списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких діє право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

Позивач, не погодившись з відмовою у зарахуванні вказаного стажу до пільгового періоду та з вимогою вчинити певні дії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно із ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV (надалі - Закон №1058-ІV) передбачено право громадян України на отримання пенсій та соціальних послуг.

Відповідно до ч.1 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вказаних вище норм права дозволяє прийти до висновку, що в разі відсутності в трудовій книжці необхідних записів або їх неправильному чи неточному оформленні за періоди роботи до 01 січня 2004 року, зарахування таких періодів роботи до страхового стажу здійснюється на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів і угод з відмітками про їх виконання та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Водночас, частиною четвертою статті 78 КАС звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

Для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами 90 КАС України.

Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Таким чином, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їх правонаступники, але в інших випадках - ці обставини встановлюються на загальних підставах.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року № 6-327цс15 та Верховним Судом, зокрема, у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 822/1468/17."

Так, судовим рішенням від 02.09.2020 у справі №280/5021/20 Запорізьким окружним адміністративним судом вже було встановлено, що згідно трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , позивач в період: 29.07.1994 - 02.02.2004 прийнятий на посаду бійця-респіраторника в Перший ВГРЗ Марганецької ВГРЧ. 25.06.2003 року контрактна форма трудового договору, служба в 1-му ВГРВ Марганецькому ВГРЗ; з 03.02.2004 по 29.12.2005 переведено до Південного регіонального спеціального (воєнізованого) аварійно-рятувального загону на посаді респіраторника першого взводу Марганецького спеціального воєнізованого гірничо-рятувального (аварійно- рятувальний) загону державної служби України з надзвичайних ситуацій.

Таким чином, трудовою книжкою позивача підтверджено періоди роботи на посаді бійця- респіраторника, респіраторника.

Крім того, архівною довідкою Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 06.05.2020 року № Л-3/93-127, довідкою про підтвердження наявного трудового стажу від 13.05.2020 року № 21/2-108, та наказами з архівного сектору Марганецької міської ради підтверджено наявність у позивача пільгового стажу.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 18-1 для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: а) довідку про заробітну плату; б) копії документів про проведення атестації робочих місць; в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідка про їх відсутність).

У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, такий Витяг був мною наданий та долучений до моєї пенсійної справи.

Разом з тим, як зазначено в постанові Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Так, позивачем було надано до відповідача довідки уточнюючі пільгових характер роботи.

Професія (посада) респіраторника гірничорятувальної частини (станції) протягом всього спірного періоду була віднесена до Списку N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що були затверджені відповідно постановою Кабінету Міністрів СРСР від от 26.01.1991р. N10, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. N 162 та постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003року №36.

Наказом Державної воєнізованої гірничорятувальної (аварійно-рятувальної) служби Головного штабу МНС України "Про результати перевірки атестації робочих місць від 07.10.1999 року №179 підтверджено та встановлено право працівників Державної воєнізованої гірничорятувальної (аварійно-рятувальної) служби на пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, зокрема за професією та посадою «респіраторник»

Наказом командира Центрального регіонального спеціального (воєнізованого) аварійно-рятувального загону від 27.07.2004 року №169 було затверджено перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням, в складі якого є посада «респіраторника» як виконавця роботи в особливо небезпечних та тяжких умовах праці при рятуванні людей і ліквідації аварій на шахтах, кар`єрах, тунелях метрополітену будівництві метрополітенів.

Крім того, абзацами 1,2 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначається Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 18-1 від 10.11.2006 (далі - Порядок №18-1).

Дія вказаного Порядку поширюється на осіб, які працювали на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, а також на осіб, яким призначено пенсію до набрання чинності цим Порядком.

За період роботи до 1992 року повинен застосовуватися Список виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджені постановою ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, у яких розділом 1 «Горні роботи» Списку №1 передбачена посада бійця (респіраторника),

Таким чином, посада бійця-респіраторника, яку позивач займав в період з 29.07.1994 по 02.02.2004, та з 03.02.2004 по 01.06.2005 (записи в трудовій книжці №10-15) відноситься до Списку №1.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 № 162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85 №252), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 № 412), (надалі - Інструкція № 162), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Крім того, Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 не передбачає наслідків для особи щодо якої вона складена, порушення порядку ведення трудової книжки. Крім того, відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. Отже, чинним законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці було затверджено 1 серпня 1992 року постановою Кабінету Міністрів України №442, а тому роботи, професії та посади, передбачені зазначеними списками, за період до 01 серпня 1992 року мають бути враховані при призначенні пільгових пенсій без результатів атестації робочих місць.

Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 пенсії за віком на пільгових умовах призначаються за результатами атестації робочих місць, яка також надає інші пільги і компенсації, передбачені законодавством, а саме надбавка за роботу в зазначених умовах, право на скорочений робочий день, додаткову відпустку й одержання лікувально-профілактичного лікування. Атестація повинна проводитися на підприємстві не рідше одного разу на п`ять років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Контроль за проведенням атестації, правильністю застосування Списків покладено на Державну експертизу умов праці. Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі-Порядок) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року №41 (далі - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до п. 8 Порядку № 442, відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці, тобто не відображаються в трудовій книжці.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку № 442 застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Відповідно до п. «а» підрозділу Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 року посада "респіраторника" в гірничорятувальній частині належить до вказаного Списку.

Наказом Державної воєнізованої гірничорятувальної (аварійно-рятувальної) служби Головного штабу МНС України "Про результати перевірки атестації робочих місць від 07.10.1999 №179 підтверджено та встановлено право працівників Державної воєнізованої гірничорятувальної (аварійно-рятувальної) служби на пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, зокрема за професією та посадою «респіраторник».

Як вбачається з записів трудової книжки №14, 18, 20, 24, позивач в подальшому перебував на посаді респіраторника, таким чином посада «респіраторника» є посадою, яка передбачена Списком №1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 та дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Крім того, позивачем надано відповідачу Архівну довідку від 06.05.2020 року № Л- 3/93-127, відповідно до якої підтверджено проходження служби на посаді бійця респіраторника, а в подальшому респіраторника з 29.07.1994 по 29.12.2005 та з 06.05.2006 по 02.02.2009, та з 19.04.2010 по 30.06.2013, таз 01.07.2013 по 03.12.2014 із зазначенням відомостей про найменування, реорганізацію, підпорядкування та зміну назви установи.

Таким чином, в розумінні вимог п.4.4 Порядку № 383 до пільгового стажу позивача підлягає зарахуванню весь період його роботи "респіраторником", а саме, з 29.07.1994 по 25.06.2003. Посада «респіраторника» є посадою, яка передбачена Списком №1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36 та дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

При цьому відповідачем не надано будь-яких нових доказів, що спростовували б факти, що були встановлені судовим рішенням. Відтак, підсумовуючи вищенаведене в його сукупності, суд приходить до висновку про повне задоволення позову.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Натомість, доводи та аргументи позивача, якими останній обґрунтовував позовні вимоги, знайшли своє підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовну заяву належить задовольнити повністю.

Однак, статтею 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, в тому числі шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Статтею 245 КАС України також встановлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

За приписами пункту 10 частини другої статті 245 КАС України, в разі задоволення позову суд може прийняти рішення, застосувавши інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено 908,00 грн. судового збору, який підлягає частковому стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити у повному обсязі.

Визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, що викладена в листі від 18.10.2021 № 14811-14069/Л-02/8-0800/21, щодо зарахування періоду роботи на посаді бійця-репсіраторника з 29.07.1994 по 24.06.2003 до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , період роботи з 29.07.1994 по 24.06.2003 на посаді бійця-респіраторника до пільгового стажу роботи за Списком № 1.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення у повному обсязі складено та підписано 20.07.2022

Суддя О.О. Артоуз