Справа № 214/10771/21
Суддя: Ткаченко А. В.
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2-а/214/70/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 липня 2022 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Ткаченка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу №214/10771/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Коломійцева Віталія Анатолійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративною позовною заявою, в якій просив суд: скасувати постанову серії ЕАО №5123031 від 08 грудня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а справу закрити.

В обґрунтування пред`явлених вимог ОСОБА_1 зазначив, що 08 грудня 2021 року інспектор Полку ПП Коломійцев В.А. виніс відносно нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП за начебто порушення п.16.5 ПДР України, а саме під час увімкнення сингалу світлофору, що дозволяє рух, не дав дорогу транспортному засобу, що завершує рух через перехрестя. Будучи незгодним із вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду. Зазначив, що 08 грудня 2021 року він дійсно керував транспортним засобом марки Volkswagen Caddy, р/н НОМЕР_1 , на перехресті доріг вул. Волгоградська та вул. Дарвіна в м. Кривому Розі. На перехресті, під час увімкнення дозволяючого рух зеленого сигналу світлофору, він впевнився в тому, що перешкод для руху інших транспортних засобів він не створює, автомобілів, які б завершували рух через перехрестя попереду нього немає, та відповідно розпочав рух. Праворуч від нього на перехресті по вул. Волгоградська в м. Кривому Розі перед стоп-лінією стояли транспортні засоби на червоний сигнал світлофору. Здійснивши маневр повороту ліворуч, він виїхав з перехрестя з вул. Дарвіна на вул. Волгоградська в м. Кривому Розі, де й був зупинений працівниками поліції. Під час розгляду справи інспектор надав для огляду запис з відеореєстратора на підтвердження факту вчинення ним правопорушення. Однак навіть оглядом відео не було встановлено, щоб він допустив порушення п.16.5 ПДР України під час руху через перехрестя. У той момент, коли він виконував маневр повороту ліворуч, усі транспортні засоби стояли перед стоп-лінією на червоний сигнал та жоден з них не завершував маневр повороту з перехрестя. Не зважаючи на це, інспектор виніс оскаржувану постанову та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. З огляду на недоведеність жодними доказами порушення ним положень п.16.5 ПДР України, позивач вважає, що в його діях відсутній склад інкримінованого йому правопорушення, а відтак постанова підлягає скасуванню із закриттям справи.

Ухвалою суду від 14 лютого 2022 року (а.с.15-16) адміністративний позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, в порядку ч.4 ст.47 КАС України відповідач інспектор полку ПП в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ДПП Коломійцев В.А. подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. Відповідач зазначив, що 08 грудня 2021 року приблизно о 08.00 год. під час здійснення патрулювання на перехресті вул. Дарвіна та вул. Волгоградська в м. Кривому Розі ним було помічено транспортний засіб марки Volkswagen Caddy, р/н НОМЕР_1 , водій якого під час увімкнення дозволяючого рух сигналу світлофору, не надав дорогу транспортному засобу, що завершував рух через перехрестя, чим порушив п.16.5 ПДР України. У зв`язку з цим з дотриманням вимог закону він зупинив водія, відрекомендувався йому відповідно до вимог п.3 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», повідомив причину зупинки та попросив пред`явити водійське посвідчення та документи на автомобіль. Попередньо роз`яснивши ОСОБА_1 процесуальні права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, він перейшов до розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу. Під час розгляду справи інспектор надав для огляду позивачеві відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля поліцейських на якому чітко зафіксовано факт порушення водієм п.16.5 ПДР України. На запитання чому водій ОСОБА_1 вчинив правопорушення, останній відповів, що виконаним маневром він нікому не заважав. Після з`ясування усіх обставин справи інспектор дійшов висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та виніс оскаржувану постанову. Доказів тому, що позивач не вчиняв порушення, останній суду не надав. Пред`явленням ним позову, на переконання відповідача, ОСОБА_1 має намір спотворити дійсні обставин справи та ухилитись від адміністративної відповідальності за вчинене ним порушення, факт якого є доведеним.

Відповідь на відзив в межах встановленого строку позивач не подав, додаткового часу для цього не потребував.

Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за відсутності сторін та інших учасників справи з урахуванням їх позиції по справі та поданих заяв. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог з огляду на таке.

Судом встановлено, що 08 грудня 2021 року о 08.22 год. інспектором Полку ПП в м. Кривий Ріг Управління ПП в Дніпропетровській області ДПП Коломійцевим В.А. у відношенні ОСОБА_1 винесено постанову серії ЕАО №5123031 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Зі змісту постанови слідує, що 08 грудня 2021 року о 08.10 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Caddy, р/н НОМЕР_1 , на перехресті доріг вул. Волгоградська та вул. Дарвіна в м. Кривому Розі, під час ввімкнення сигналу світлофору, що дозволяє рух, не надав дорогу транспортному засобу, що завершував рух через перехрестя. ОСОБА_1 у провину ставиться порушення п.16.5 ПДР України (а.с.6).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.2 ст.122 КУпАП, в порядку скороченого провадження.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута на місці зупинки транспортного засобу поліцейським ПП ОСОБА_2 як уповноваженою посадовою особою органу поліції, з попереднім роз`ясненням ОСОБА_1 процесуальних прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та наданням для огляду відеодоказів вчинення правопорушення. Вказані обставини позивач не оспорював згідно зі змістом пред`явленого ним позову. Відтак суд приходить до висновку, що постанова винесена з дотриманням вимог ст.ст.222, 258, 278, 280, 283 КУпАП та процесуального порядку, передбаченого розділом IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06 листопада 2015 року за №1376, а тому доводи позивача стосовно її винесення з допущенням істотних порушень процесуального порядку є необґрунтованими, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Разом з тим, оскільки предметом оскарження є постанова по справі про адміністративне правопорушення, здійснюючи розгляд справи, суд зобов`язаний перевірити її обґрунтованість та відповідність дійсним обставинам.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Підставою для зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням позивача ОСОБА_1 стало допущення ним порушення вимог п.16.5 ПДР України.

Диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП встановлена відповідальність, зокрема, за порушення правил проїзду перехресть.

Згідно з п. 16.5 ПДР України, у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

Як визначено ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Так, ч.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію» закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Отже, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

З огляду на те, що в силу п.9 ч.1 ст. 31 та ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» відеоспостереження за дотриманням позивачем ПДР України інспектором Гончаром В.В. зафіксовано у встановленому законом порядку, а сам відеозапис як доказ досліджувався ним під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, тому суд визнає його як належний та допустимий доказ. Крім того, у відповідності до вимог ч.2 ст.77 КАС України, в оскаржуваній постанові зазначено про наявність відеозапису як доказу вчинення позивачем правопорушення (в п.5 є посилання на відеореєстратор XIAOMI АЕ00126, а.с.6).

Судом встановлено, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування, надано на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення відеозапис зі службового автомобільного відеореєстратора Xiaomi.

Відтворенням відеозапису з назвою «video_2022-04-06_10-12-22» з відеореєстратора Xiaomi встановлено дійсність керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки Volkswagen Caddy, р/н НОМЕР_1 , на перехресті вул. Дарвіна та вул. Волгоградська в м. Кривому Розі. При цьому, водій дійсно виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофору з вул. Дарвіна та здійснив маневр повороту вліво з виїздом на вул. Волгоградська в м. Кривому Розі, дійсно не надавши перевагу в русі транспортному засобу марки Renault, р/н НОМЕР_2 , який на той момент завершував рух маневром повороту вліво на перехресті (час запису 07.57.37 год.). При цьому суд зауважує, що ОСОБА_1 виїхав на перехрестя на значній швидкості без застосування гальмування, не дивлячись на те, що водій автомобіля марки Renault, р/н НОМЕР_2 завчасно зайняв крайнє положення на проїзній частині, увімкнув покажчик повороту, тим самим попереджаючи про виконання маневру проїзду через перехрестя. Своїми діями ОСОБА_1 хоча й не допустив виникнення аварійної ситуації, однак міг спровокувати її настання з огляду на те, що водій автомобіля марки Renault, р/н НОМЕР_2 , під час виїзду ОСОБА_1 з перехрестя застосував гальмування аби уникнути зіткнення з ним в момент виконання маневру проїзду перехрестя.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про доведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та, як наслідок, неправомірність притягнення його до адміністративної відповідальності відповідачем.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оглядом відеозапису, дослідженням матеріали справи судом не встановлено будь-яких істотних порушень в діях відповідача, які можна було б розцінити як доказ незаконності оскаржуваної постанови і відсутність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, в той час як постанова достатньо повно обґрунтована відповідачем та відповідає вимогам закону.

Таким чином, наведені позивачем доводи без їх доказового підтвердження, спростовуються обґрунтованою позицією відповідача та наданими ним доказами, які в своїй сукупності є свідченням доведеності наявності в діях ОСОБА_3 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Сумнівів щодо доведеності його вини, які б тлумачились на його користь, у суду немає.

Враховуючи, що в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт допущення позивачем порушення п.16.5 ПДР України, що визначає правомірність його зупинки працівниками поліції, накладення інспектором ПП адміністративного стягнення в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП із дотримання принципу законності та з "...досягненням справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи", суд приходить до висновку про законність та правомірність винесеної ним постанови, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суб`єкта владних повноважень без змін.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно з ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь відповідача, тому підстав для компенсації понесених позивачем витрат по сплаті судового збору за рахунок відповідача суд не вбачає.

Підстави, визначені ст.371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Коломійцева Віталія Анатолійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі залишити без задоволення.

Постанову серії ЕАО №5123031 від 08 грудня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, винесену Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Коломійцевим Віталієм Анатолійовичем залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його підписання безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Інспектор Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Коломійцев Віталій Анатолійович, РНОКПП НОМЕР_4 , адреса робочого місця: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська 11.

Рішення суду складено та підписано 20 липня 2022 року.

Суддя А.В. Ткаченко