Справа № 160/4174/22
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2022-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2022 року Справа № 160/4174/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача 2 Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
22.02.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову в призначенні пенсії за віком за Списком №2 ОСОБА_1 Відділом обслуговування громадян №8 (сервісний центр) ГУ Пенсійного Фонду України у Дніпропетровській області, зобов`язати ГУ Пенсійного Фонду України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 для призначення пенсії, зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 для призначення пенсії, що дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2, періоду з 11.10.1993 року по 31.05.2010 року, на посаді машиніста компресорних установок.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 виповнилося 57 років, маючи загальний стаж не менше ніж 38 років, з яких не менше 16 років, а саме 16 років 6 місяців 20 днів, на роботах з шкідливими умовами праці повний робочий день за Списком №2 за результатами атестації, позивач вважав, що має право отримати пенсію за віком на пільгових підставах відповідно до ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з чим 02.02.2022 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Позивач наголошує, що підтвердженням (доказом) того, що ОСОБА_1 у вищезазначені періоди (які не зараховані відповідачем до пільгового стажу) працював повний робочий день на відповідній посаді є записи в трудовій книжці. Водночас, за приписами наведеної норми, навіть при наявності інформації в трудовій книжці стосовно особливо-шкідливих умов праці на його посаді, позивачем було надано уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу, як того і вимагає вище наведена норма. Отже, позивач, як людина, яка пропрацювала відповідний строк на посаді з шкідливими умовами праці, надав всі наявні в нього документи, які були отримані на підприємстві, та які було надано для підтвердження наявності в позивача пільгового трудового стажу, в зв`язку з чим має законне право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з урахуванням всіх періодів пільгового стажу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали на подання відзиву на позов та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача; витребувано від сторін додаткові докази у справі та встановлено строк для їх подання.
Про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) сторони повідомленні відповідно до приписів КАС України, що підтверджується матеріалами справи.
Розгляд адміністративної справи за правилами ст.263 КАС України мав відбутись до 31.03.2022, проте у зв`язку з відсутністю станом на 31.03.2022 в матеріалах справи інформації щодо отримання відповідачем копії ухвали та матеріалів адміністративного позову судом продовжено розгляд справи до спливу строку на подання відзиву на позов з урахуванням терміну поштового перебігу.
Копію ухвали про відкриття провадження разом з матеріалами позовної заяви отримано представником відповідача 11.04.2022, про що свідчить наявна у матеріалах справи розпискою. Тобто, з урахуванням ч.6 ст.120 КАС України строк на подання відзиву до 26.04.2022 включно.
29.04.2022 засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив на позову, у якому Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позовні вимоги не визнало та просило суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що основою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є:
- наявність професії і виробництва в Списках №1 і №2;
- зайнятість робітника на роботах, передбачених Списками №1 або № 2, не менше 80% робочого часу, встановленого для цього виробництва;
- підтвердження шкідливих умов праці робітника безпосередньо на робочому місці за результатами атестації. Відсутність хоч би однієї з цих умов не надає права робітникові на пенсію за віком на пільгових умовах.
Крім того, відповідач просив суд врахувати, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не має відкритих рахунків в органах Державної казначейської служби для здійснення відповідних видатків.
До відзиву на позов також додано розрахунок страхового стажу позивача та службову записку начальника відділу перерахунків пенсій №5 управління пенсійного забезпечення А.Цурбілової, відповідно до якої надати витяги заяви про призначення пенсії разом із доданими до неї документами ОСОБА_1 не можливо, оскільки відсутня можливість перегляду електронної пенсійної справи в ІКІС ПФУ ППВП (тимчасово з технічних причин).
Крім того, 05.05.2022 від позивача до суду також надійшла заява про зміну позовних вимог, у якій позовні вимоги ОСОБА_1 викладені у наступній редакції:
Тобто, позивачем в зазначеній заяві фактично уточнено реквізити оскаржуваного рішення, у зв`язку з чим судом розцінено її як уточнення позовних вимог та прийнято до розгляду вказану заяву.
У період з 25.04.2022 по 27.05.2022 головуючий суддя Юхно І.В. перебувала у відпустці, а 28.05.2022-29.05.2022 були вихідними днями.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.05.2022:
- встановлено відповідачу 2 15-денний строк з дня отримання копії ухвали на подання відзиву на позов та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем;
01.06.2022 копію ухвали та повістки про виклик направлено засобами телекомунікаційного зв`язку на електронні адреси учасників справи, відповідачу 2 разом із копією адміністративного позову. Крім того, за даними КП «ДСС» копію вищевказаної ухвали надіслало одержувачам Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області за допомогою підсистеми «Електронний суд» в його електронний кабінет, що підтверджується матеріалами справи. Тобто, строк на подання відзиву відповідачем 2 з урахуванням ч.6 ст.120 КАС України до 16.06.2022.
21.06.2022 через систему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшла заява про розгляд справи без участі.
21.06.2022 в підготовче судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.
Суд зазначає, що станом на 21.06.2022 від відповідача 2 відзиву на позов до суду не надходило.
Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
При цьому, суд враховує, що пунктом 3 Розділу VI КАС встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами, внесеними постанова КМУ від 17.02.2021 №104, від 21.04.2021 р. № 405, від 16.06.2021 р. № 611, від 11.08.2021 р. № 855, від 22.09.2021 р. №981, від 15.12.2021 р. № 1336, від 19.03.2022 № 318, 27.05.2022 р. № 630) з 19 грудня 2020 р. до 31 серпня 2022 р. на території України встановлений карантин.
Проте, суд звертає увагу, що від відповідача 2 станом на 21.06.2022 відповідно жодних повідомлень про неможливість подання відзиву на позов до суду, в тому числі з огляду на обмеження, впровадженими у зв`язку з карантином, надано не було. Будь-яких заяв клопотань до матеріалів справи від відповідача 2 також не надходило, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для продовження відповідачеві 2 процесуального строку, встановленого судом для подання відзиву на позов.
Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини та на підставі вищевказаних норм, суд ухвалив розглянути справу по суті за наявними в ній доказами.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.06.2022 закрито підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини 2 статті 193 КАС України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим 16.05.1997 Дніпровським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України у Дніпропетровській області.
02.02.2022 позивач звернувся до відділу обслуговування громадян №8 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.
Рішенням від 08.02.2022 №79 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Вказане рішення направлено на адресу позивача супровідним листом відділу обслуговування громадян №8 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 09.02.2022 №0400-010211-8/22599, відмовлено в призначенні пенсії за віком по Списку №2.

У рішенні вказано, що вік заявника 57 років. Страховий стаж особи 38 років 9 місяців 22 дні. До загального стажу зараховано всі періоди. Необхідний пільговий стаж становить 12 років 6 місяців. Пільговий стаж особи не підтверджений. Результати розгляду документів, доданих до заяви:

- до загального пільгового стажу зараховано не всі періоди за списком № 2: з 16.11.1993 р. по 15.11.2003 р., оскільки у наданих документах не простежується зайнятість на роботах із шкідливими речовинами не нижче 3 класу небезпеки, як зазначено у довідниках.

Враховуючи зазначене, пенсійним органом вирішено: відмовити в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю пільгового стажу згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідачами в порушення обов`язку доказування до матеріалів справи доказів направлення та/або вручення вказаного рішення позивачеві надано не було.

Не погоджуючись з відмовою в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Пунктом 2 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №41/26486 (далі Положення №№28-2), Головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.

За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» також визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, для визначення наявного трудового стажу для призначення пенсій необхідно використовувати записи в трудовій книжці і лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж може встановлюватися на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд зазначає, що вищенаведені норми встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення пільгового стажу.

Із записів трудової книжки серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судом встановлено, що позивач у спірний період працював:

- в Дніпропетровському лінійному виробничому управлінні магістральних газопроводів:

- 11.10.1993 переведений машиністом компресорних установок по п`ятому розряду (наказ №118/к від 11.10.1993);

- 28.04.1994 Дніпропетровське ЛВУМГ реорганізовано в Дніпропетровське управління магістральних газопроводів (наказ №172 від 28.04.1992);

- 01.12.1995 Дніпропетровське УМГ реорганізовано в Дніпропетровське управління з видобутку, транспортуванню і підземному зберіганню газу (наказ №281 від 28.11.1995);

- 17.11.1997 Дніпропетровське ВТіПЗГ реорганізовано в Дніпропетровське управління магістральних газопроводів (наказ №286 від 17.11.1997);

- 01.01.1999 Дніпропетровське управління магістральних газопроводів перейменоване в Дніпропетровське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів (наказ №371 від 31.12.1998);

- 01.07.2002 переміщено до Регіонального виробничого управління «Харківавтогаз» машиністом компресорних установок 5 розряду АГИКС-1 м.Дніпродзержинська, ч.2 ст.33 КЗпП України (наказ №186к від 29.07.2002);

- Регіональне виробниче управління «Харківавтогаз» філії «Управління «Укравтогаз»:

- 01.07.2002 прийнятий по переміщенню машиністом компресорних установок 5 розряду (наказ №28п від 31.07.2002);

- 31.05.2010 звільнений у зв`язку з переведенням на роботу на РВУ «Харківавтогаз» ДП «Укравтогаз» (наказ №170 к від 31.05.2010).

Згідно з розрахунком стажу ОСОБА_1 за ПС 79 до страхового стажу зараховано 38 років 9 місяців 22 дні, в тому числі:

04.06.1991-11.10.1993 (02р. 04м. 08дн.);

12.10.1993-15.11.1993 (00р. 01міс. 04дн.);

16.11.1993-15.11.2003 (10р. 00міс. 00дн.);

16.11.2003-31.12.2003 (00р. 01міс. 16дн.);

01.01.2004-31.05.2010 (06р. 05міс. 00дн.);

01.06.2010-30.09.2011 (01р. 04міс. 00дн.).

Згідно з матеріалами пенсійної справи позивача пільговий стаж відсутній.

В ході судового розгляду справи судом з`ясовано, що підставою для відмови в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах стала відсутність пільгового стажу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не зарахував до пільгового стажу за Списком №2 ОСОБА_1 періоди роботи з 16.11.1993 р. по 15.11.2003 р., оскільки у наданих документах не простежується зайнятість на роботах із шкідливими речовинами не нижче 3 класу небезпеки, як зазначено у довідниках.

За нормами ч.2 ст.114 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають чоловіки, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу в період з 01.04.2019 по 31.03.2020 не менше 27 років 6 місяців, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Отже, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 01.12.2005 за №1451/11731, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Таким чином, з викладених законодавчих норм вбачається, що правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є набуття нею відповідного стажу при виконанні робіт, передбачених Списком № 2.

При цьому, за правилами застосування Списку № 2, визначеними у наведених вище правових нормах, якщо пільгова робота виконувалася до 31.12.1991, то застосовується Список № 2, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173; якщо виконання пільгової роботи продовжувалося після 01.01.1992 або розпочато після цієї дати, але не більше як до 11.03.1994, то застосовується Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10; якщо пільгова робота продовжувалася після 11.03.1994 або розпочата після цієї дати, але не більше як до 16.01.2003, то застосовується Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

Записи у трудовій книжці позивача містять повну інформацію щодо періодів його роботи з 11.10.1993 по 31.05.2010 машиністом компресорних установок, яка належать до посад за Списком № 2 775 розділ XXXIII «Загальні професії»).

Тобто, з огляду на підтвердження пільгового стажу роботи позивача записами в його трудовій книжці, потреба у наданні уточнюючих довідок з підприємства відсутня.

Крім того, позивачем як до пенсійного органу, так і до суду було надано, наказом Дніпропетровського УМГ ДП «Харьківтрансгаз» АТ «Укргазпром» від 16.11.1998 №158 професії «машиніст компресорних установок» та «машиніст технологічних компресорів» атестовані як такі, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 (XXXIII-775 та XXXIII-775 відповідно).

За змістом приписів п.1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442 (далі Порядок №442), атестація робочих місць за умовами праці (надалі атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно з п.2 Порядку №442 основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 4 Порядку №442 визначено, що атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи роботодавця, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Держпраці.

Відповідно до п.10 Порядку №442 результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

При цьому, п.11 Порядку №442 (в редакції, що діяла в спірний період) передбачено, що контроль за якістю проведення атестації, правильністю застосування списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, пільги і компенсації, покладається на органи Державної експертизи умов праці.

Пунктом 4.2 Порядку №442 визначено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Уразі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові і безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Крім того, з аналізу зазначених вище правових норм слідує, що обов`язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено, у першу чергу, на керівників підприємств (роботодавців). Порушення цього обов`язку у формі не проведення або неякісного проведення призводить до позбавлення громадян їхнього конституційного права на соціальний захист, і зокрема, на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах, що є недопустимим у правовій державі.

Також, суд зазначає, що особа, яка працює на посаді, віднесеної до Списку № 2, та по якій має бути проведена атестації робочого місця, відповідно до Порядку проведення атестації, не наділена будь-якими правами (повноваженнями, обов`язками) за наявності яких вона б мала можливість впливати на своєчасність проведення атестації робочих місць.

За таких обставин, суд вважає, що як факт проведення, так і своєчасність проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівників і не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Атестація має проводитися у передбачені п.4 Порядку №442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених п.4 Порядку №442 строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 16.09.2014р. у справі №21-307а14, а також Верховним Судом у постанові від 23.01.2018р. у справі №732/2003/14.

Відповідно до п. 4.2 Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад, показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого наказом Мінсоцполітики України від 18.11.2005 року №383, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

Пунктом 4.3 Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад, показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого наказом Мінсоцполітики України від 18.11.2005 року №383, передбачено, що у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Судом встановлено, що для підтвердження свого пільгового стажу за Списком №2 позивач надавав відповідачу довідку про підтвердження стажу роботи, що видана АТ «Укртрансгаз» від 17.01.2022 №17-д та копію вищевказаного наказу про атестацію робочого місця, якою підтверджується, що професія позивача атестована, та відноситься до переліку робочих місць, працівникам яких підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2.

Проте, пенсійним органом під час розгляду поданого позивачем пакету документів в оскаржуваному рішенні не було надано жодної оцінки вищенаведеним документам, що додатково свідчить про його необґрунтованість.

Більш того, матеріалами справи підтверджується робота ОСОБА_1 у період з 11.10.1993 по 31.05.2010 машиністом компресорних установок, яка належать до посад за Списком № 2, тоді як відповідачем 2 не було зараховано до пільгового стажу позивача період його роботи з 16.11.1993 по 15.11.2003. Будь-яких підстав для неврахування до пільгового стажу періодів з 11.10.1993 по 15.11.1993 та з 16.11.2003 по 31.05.2010 оскаржуване рішення не місить.

Отже, твердження пенсійного органу про неможливість зарахування до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 періоду з 16.11.1993 по 15.11.2003, оскільки у наданих документах не простежується зайнятість на роботах із шкідливими речовинами не нижче 3 класу небезпеки, як зазначено у довідниках, суд вважає необґрунтованими та безпідставними.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд прийшов до висновку, що в рішенні від 08.02.2022 №79, яким Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області відмовлено у призначенні пенсії через незарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача, пенсійний орган дійшов невірних висновків, а тому вказане рішення підлягає визнанню протиправними та скасуванню.

Оскільки відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у зарахуванні спірного періоду роботи до пільгового стажу, а тому порушені позивачем права підлягають відновленню судом.

В силу положень частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, оскільки суд не наділений відповідними повноваженнями проводити розрахунок страхового стажу позивача та беззаперечно зобов`язувати призначити пенсію, оскільки це є дискреційні повноваження органів Пенсійного фонду України, то належним способом захисту прав є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2, період роботи з 11.10.1993 року по 31.05.2010 року, на посаді машиніста компресорних установок, та повторно розглянути заяву про ОСОБА_1 від 02.02.2022 про призначення пенсії та провести розрахунок пільгового стажу позивача для призначення пенсії, з урахуванням правової позиції, викладеної в цьому рішенні.

За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина 1 статті 139 КАС України).

Таким чином, судовий збір у розмірі 992,40 грн., сплачений позивачем при поданні адміністративного позову до суду відповідно до квитанції від 16.02.2022 №МР_АВ270199GDS_23372816, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь позивача (по 496,20 грн. з кожного з відповідачів).

Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до відповідача 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26; ), відповідача 2 Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області (; місцезнаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 08.02.2022 №79 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2, період з 11.10.1993 року по 31.05.2010 року, на посаді машиніста компресорних установок.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.02.2022 про призначення пенсії та провести розрахунок пільгового стажу позивача для призначення пенсії, з урахуванням правової позиції, викладеної в цьому рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Юхно