Справа № 716/764/22
Суддя: Стрілець Я. С.
Дата ухвалення: 2022-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 716/764/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2022 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючої судді Стрільця Я.С.,

за участю секретаря судового засідання Якимик К.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Маковійчука П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП в Чернівецькій області лейтенанта поліції Кобеля Іллі Івановича та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника Маковійчука П.В., звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора УПП в Чернівецькій області лейтенанта поліції Кобель І.І. та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просить скасувати постанову серії ЕАО № 5440924 від 02.06.2022, про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.4 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20400 гривень та закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, а також відшкодувати йому понесені ним судові витрати.

В обґрунтування позову посилається на те, що 02.06.2022 інспектором УПП в Чернівецькій області Кобель І.І. відносно нього винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 5440924 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 гривень.

Згідно вказаної постанови він, 02.06.2022, о 11 год 43 хв, будучи особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами строком на 1 рік, здійснював рух на автомобілі марки «Фольксваген Поло» номерний знак НОМЕР_1 по вул. Комарова,40, в м. Чернівці, чим порушив п.2.1 «а» ПДР України.

Проте, вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки у вказаний день він не керував вищезгаданим транспортним засобом і таким чином Правил дорожнього руху не порушував, а тому дії відповідача по складанню відносно нього постанови є незаконними, необґрунтованими та такими, що не відображають дійсних обставин справи.

Не погоджуючись із наведеними у позові доводами, представник відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Цопа А.В. у поданому 07.07.2022 до суду відзиві на позовну заяву зазначила, що твердження позивача про неправомірність винесеної щодо нього постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.4 ст. 126 КУпАП є надуманими, оскільки поліцейський під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 діяв виключно на підставі діючого законодавства та у спосіб, встановлений нормативно-правовими актами. Водночас зазначила, що доказом, який підтверджує факт керування позивачем транспортним засобом марки «Фольксваген Поло» номерний знак НОМЕР_1 , є відеозапис з відео реєстратора, на якому зафіксовано те, як ОСОБА_1 проводить певні дії щодо переміщення транспортного засобу та котить його по дорозі. Поряд з цим зауважила, що під керуванням транспортним засобом розуміється технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і як наслідок - переміщення транспортного засобу в просторі, а тому в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення за ч.4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами.

Тимчасове обмеження у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік ОСОБА_1 встановлене постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.02.2022 у справі № 727/11980/21.

Також звернула увагу на те, що позивачем, не надано жодних доказів, які б підтверджували відсутність в його діях складу інкримінованого правопорушення, а тому з урахуванням наведених нею аргументів просила відмовити у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Маковійчук П.В. в судовому засіданні повністю підтримали заявлені позовні вимоги, обґрунтувавши їх обставинами, викладеними в позові та просили їх задовольнити. Додатково ОСОБА_1 зазначив, що в той день, в ранішню пору доби, він на прохання свого товариша ОСОБА_2 , який ще звечора залишив йому ключі від автомобіля марки «Фольксваген Поло» номерний знак НОМЕР_1 , в якому заглух двигун, спільно із товаришем ОСОБА_3 прийшли до місця, де стояв вказаний транспортний засіб, і намагалися відштовхати його з проїжджої частини на узбіччя. ОСОБА_3 штовхав автомобіль позаду, а він, штовхав з переду. При цьому він не перебував за кермом автомобіля, двигун не був увімкнений, він маневрував автомобілем через відчинені водійські двері.

Відповідач інспектор УПП в Чернівецькій області лейтенанта поліції Кобель І.І. та представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Цопа А.В., будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

За умовами ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо) неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що 02.06.2022 інспектором УПП в Чернівецькій області лейтенанта поліції Кобель І.І. відносно ОСОБА_1 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 5440924 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п.2.1 «а» ПДР за ч.4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 гривень.

Так, зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 02.06.2022, о 11 год 43 хв, будучи особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами строком на 1 рік, здійснював рух на автомобілі марки «Фольксваген Поло» номерний знак НОМЕР_1 по вул. Комарова,40, в м. Чернівці, чим порушив п.2.1 «а» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч.4 ст. 126 КУпАП.

Так, відповідно до пункту 2.1 «а» розділу ІІ «Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

В свою чергу, диспозиція ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом, особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Позивач оспорює правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що належні та допустимі докази його вини у вчиненні вищевказаного правопорушення відсутні.

Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини, з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до положень ст.ст. 23 і 35 Закону України від 02 лютого 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» підставою для зупинення і проведення поліцейськими підрозділів Національної поліції України перевірок технічного стану колісних транспортних засобів (подалі КТЗ) під час їх експлуатації є наявність видимих або звукових ознак, що свідчать про технічну несправність КТЗ в процесі його експлуатації на автомобільній дорозі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі передбачені ч.6 ст. 121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, в тому числі ч.4 ст.126 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 6 ст.124 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п.10 розділу ІІІ Інструкції).

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Поряд з цим, судом враховується, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, є керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами. Тобто, доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і наявність у особи, яка керує транспортним засобом обмеження у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Розглядом справи встановлено, що згідно постанови судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18.02.2022 у справі № 727/11980/21 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Дана постанова набрала законної сили 01.03.2022.

Таким чином, встановленим є факт наявності у ОСОБА_1 станом на дату винесення стосовно нього постанови серії ЕАО №5440924 від 02.06.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Вказану обставину не заперечував в судовому засіданні і сам ОСОБА_1 , проте заперечував факт керування ним транспортним засобом, за обставин, які наведені у постанові серії ЕАО №5440924 від 02.06.2022.

На підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою керування транспортним засобом, особою, позбавленою права керування транспортними засобами - працівниками поліції до суду надано диск DVD-R із відеофіксацією правопорушення, яка проводилася на автомобільний та портативний (нагрудний) відеореєстратори.

Так, із фрагменту відеозапису № IMG_0478, зафіксованого на автомобільний відеореєстратор, вбачається, як на момент приїзду поліцейських двоє молодих осіб штовхають у житловому кварталі по вулиці Комарова в м. Чернівці автомобіль марки «Фольксваген Поло» номерний знак НОМЕР_1 . Зокрема, ОСОБА_1 штовхав транспортний засіб із зовнішньої лівої сторони при відчинених водійських дверях, а ОСОБА_3 штовхав автомобіль позаду, габарити транспортного засобу при цьому були вимкнені, що свідчить про вимкнений двигун. Після прибуття працівників поліції ОСОБА_1 натиснув педаль гальма та вимкнув стоянкове гальмо, щоб зафіксувати положення автомобіля. Перевіркою поліцейським справності автомобіля було встановлено, що транспортний засіб несправний.

Відеофіксацією події на нагрудний відеореєстратор працівника поліції на відеофайлі № part_00000_export_4d40z зафіксовано пояснення ОСОБА_1 , який зазначив, що даний транспортний засіб належить його другові ОСОБА_2 , який ще звечора у зв`язку із наявністю технічної несправності двигуна залишив його на проїжджій частині біля його ( ОСОБА_4 ) місця проживання. На прохання ОСОБА_2 він вживав заходів для того, щоб прибрати транспортний засіб з проїжджої частини дороги та звільнити її для інших учасників руху.

З даного відеозапису вбачається, що через деякий час на місце події прибув ОСОБА_2 , який підтвердив перебування вищевказаного транспортного засобу у його тривалому користуванні та те, що він дійсно просив ОСОБА_1 вжити заходів для переміщення транспортного засобу з проїжджої частини.

Вказані обставини в судовому засіданні підтвердив також свідок ОСОБА_3 , який вказав, що він разом із ОСОБА_1 на прохання ОСОБА_2 намагалися перемістити авто з проїжджої частини. ОСОБА_1 під час цього за кермо автомобіля не сідав.

Разом з тим, за наслідками перегляду наданих відповідачем відеофайлів судом також встановлено, що попередньо 02.06.2022 жителями мікрорайону Комарова м.Чернівці був ініційований виклик працівників поліції у зв`язку із тим, що на проїжджій частині АДРЕСА_1 автомобіль марки «Фольксваген Поло» номерний знак НОМЕР_1 припаркований у такий спосіб, що суттєво заважає іншим учасникам дорожнього руху.

Однак, прибуттям на виклик працівникам поліції встановити власника даного транспортного засобу чи його водія, який керував ним до моменту зупинки, не представилося можливим. Лише через деякий час, коли працівники поліції повторно прибули на місце події, ними було виявлено ОСОБА_1 , який разом із ОСОБА_3 штовхали автомобіль.

З урахуванням наведеного, перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, суд виходить з наступного.

Чинне законодавство, в тому числі й Правила дорожнього руху України, не містять чіткого визначення терміну «керування транспортним засобом».

Таке визначення наведено лише в пункті 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Згідно п.п 1.10 ПДР транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

За висновком КАС в складі ВС від 20.02.2019, висловленим ним у постанові при розгляді справи №404/4467/16-а, зазначено, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Розглядом справи встановлено, що ОСОБА_1 вживав заходів для переміщення несправного транспортного засобу, оскільки він загороджував проїжджу частину, а не з метою використання його за призначенням.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 Європейський Суд з прав людини зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу належного органу правосуддя.

Надаючи адміністративно-правову кваліфікацію діянням ОСОБА_1 , суд враховує, що заходи, які вживав ОСОБА_1 для переміщення транспортного засобу з проїжджої частини, були вимушеними, оскільки транспортний засіб, яким попередньо керувала невстановлена особа, був припаркований з порушенням Правил дорожнього руху та суттєво заважав іншим учасникам дорожнього руху, що змусило їх звернутися до правоохоронних органів.

На думку суду, надані представником відповідача відеозаписи не містять обставин, які б дозволяли встановити наявність усіх елементів складу адміністративного проступку в діях позивача, що позбавляло відповідача повноважень робити висновок про його винність у його вчиненні та приймати рішення, що оскаржуються в цьому провадженні.

Поведінка працівників патрульної поліції, яка зафіксована на відеозаписах, свідчить про те, що всі їхні дії були вчинені через упереджене ставлення до позивача, яке викликане тим, що їм прийшлося протягом 1 години встановлювати приналежність транспортного засобу, який був залишений на проїжджій частині дороги.

Відтак, наданий представником відповідача диск із відеозаписами, дослідженими вище, не може слугувати доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки зафіксовані на ньому події узгоджуються з доводами позивача, викладеними у позовній заяві.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Проте, покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

Встановлені в ході розгляду справи обставини свідчать про те, що причиною вчинення ОСОБА_1 , який є особою, що позбавлена права керування транспортними засобами, технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення його з місця зумовлене недодержанням невстановленою особою Правил дорожнього руху, що, в свою чергу, виключає адміністративну відповідальність ОСОБА_1 .

За таких обставин, застосування до ОСОБА_1 юридичних заходів у вигляді притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн у відповідь на його соціально безпечну поведінку, є надмірним тягарем для такої особи та носить непропорційний характер.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

На думку суду, працівник поліції, не перевіривши та не надавши оцінки обставинам, які зумовили позивача вжити заходів для переміщення транспортного засобу, не встановивши всі фактичні обставини справи, притягнув останнього до адміністративної відповідальності.

За вказаних обставин, суд вважає, що представником відповідача не доведено правомірність і законність постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, тому оскаржувану постанову слід скасувати.

Згідно ч.3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що позивач поніс витрати по сплаті судового збору в розмірі 496,20 гривень, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією від 13.06.2022, на зазначену суму (а.с.1).

З урахуванням наведеного, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України також слід стягнути судові витрати, понесені позивачем за сплату судового збору в розмірі 496,20 гривень.

На підставі ст.ст. 245, 251, 258, 268, 285 КУпАП, керуючись ст.ст. 9,14,19,72,77, 90, 139, 246, 250, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ЕАО № 5440924 від 02.06.2022, винесену інспектором УПП в Чернівецькій області лейтенантом поліції Кобель Іллею Івановичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 4 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу, в розмірі 20400 грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.4 ст. 126 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції в Чернівецькій області ( вул. Федор Ернста,3, м. Київ, ) на користь ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Копія рішення невідкладно надсилається учасникам справи.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_2 , виданий 18.08.2016, код органу, що видав: 7316;

Представник позивача адвокат Маковійчук Павло Васильович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №442 від 24.12.2010, адреса місцезнаходження: м. Кіцмань Чернівецької області, вул. Сорборності,8;

Відповідач інспектор Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, адреса місцезнаходження: м. Чернівці Чернівецької області, вул. Заводська,22;

Відповідач Департамент патрульної поліції Національної поліції України, адреса місцезнаходження: вул. Федора Ернста,3, м. Київ, .

СУДДЯ Ярослав СТРІЛЕЦЬ