Справа № 500/367/20
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 500/367/20 пров. № А/857/9450/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Запотічного І.І.,

з участю секретаря судового засідання - Дутки І.Р.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.03.2022р., прийняту за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл. про визнання відмови протиправною, зобов`язання перевести на пенсію державного службовця, провести перерахунок та виплату пенсії державного службовця з врахуванням відповідних довідок про складові заробітної плати (суддя суду І інстанції: Осташ О.В., час та місце ухвалення судового рішення: 30.03.2022р., м.Тернопіль; дата складання повного тексту судового рішення: 30.03.2022р.),-

В С Т А Н О В И В:

03.02.2020р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною відмову відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Тернопільській обл. № 23/03-15 від 24.01.2020р. в його переведенні з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно ст.37 Закону України № 3723-XII від 16.12.1993р. «Про державну службу»; зобов`язати відповідача ГУ ПФ України в Тернопільській обл. провести ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії державного службовця з 11.01.2020р., на основі поданих довідок ГУ ДПС у Тернопільській обл. № 26/10/19-00-13-33 від 11.01.2020р. «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця» на суму 10320 грн. та № 25/10/19-00-13-33 від 11.01.2020р. «Про складові заробітної плати для призначення пенсії особи, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби» на суму 13373 грн. 54 коп., всього на загальну суму 23693 грн. 54 коп., у відповідності до ст.37 Закону України № 3723-XII від 16.12.1993р. «Про державну службу»; судові витрати покласти на відповідача (Т.1, а.с.1-7).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.05.2020р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним рішення відповідача ГУ ПФ України в Тернопільській обл., викладене в листі № 223/03-15 від 24.01.2020р., щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію відповідно ст.37 Закону України № 3723-XII від 16.12.1993р. «Про державну службу»; зобов`язано відповідача ГУ ПФ України в Тернопільській обл. перевести ОСОБА_1 з 11.01.2020р. на пенсію державного службовця відповідно ст.37 Закону України № 3723-XII від 16.12.1993р. «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби період роботи позивача в органах податкової служби з 13.04.1992р. по 10.10.2016р.; зобов`язано пенсійний орган провести розрахунок та виплату пенсії державного службовця позивачу з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 11.01.2020р. № 26/10/19-00-13-33 та № 25/10/19-00-13-33, які видані ГУ ДПС у Тернопільській обл.; вирішено питання про розподіл судових витрат (Т.1, а.с.55-59).

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2020р. апеляційну скаргу ГУ ПФ України в Тернопільській обл. на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.05.2020р. в адміністративній справі № 500/367/20 повернуто апелянту (Т.1, а.с.78-80).

30.10.2020р. відповідач ГУ ПФ України в Тернопільській обл. скерував до суду першої інстанції заяву про роз`яснення судового рішення, в якій просив роз`яснити рішення суду про те, які саме складові вищевказаних довідок ГУ ДПС у Тернопільській обл. необхідно враховувати під час розрахунку та виплати пенсії позивача (Т.1, а.с.87-88).

Відповідно до ухвали Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.11.2020р. в задоволенні заяви ГУ ПФ України в Тернопільській обл. про роз`яснення судового рішення відмовлено (Т.1, а.с.95-97).

Ухвалою суду від 27.01.2022р. заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю задоволено; зобов`язано ГУ ПФ України в Тернопільській обл. протягом одного місяця з дати набрання законної сили цією ухвалою подати звіт про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.05.2020р. у справі № 500/367/20 в частині зобов`язання проведення розрахунку та виплати пенсії державного службовця ОСОБА_1 з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 11.01.2020р. № 26/10/19-00-13-33 та № 25/10/19-00-13-33, які видані ГУ ДПС у Тернопільській обл. (Т.1, а.с.175-178).

На виконання цієї ухвали відповідачем ГУ ПФ України в Тернопільській обл. направлено до суду звіт про виконання судового рішення, відповідно до якого рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.05.2020р. у справі № 500/367/20 зі сторони пенсійного органу виконано; рішенням про перерахунок пенсії від 27.08.2020р. переведено ОСОБА_1 з 11.01.2020р. на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України № 3723-XII від 16.12.1993р. «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби період роботи позивача в органах податкової служби з 13.04.1992р. по 10.10.2016р.

При цьому, нарахована сума заборгованості в розмірі 64512 грн. 59 коп. за період з 01.01.2020р. по 31.08.2020р. обліковується в автоматизованій базі даних обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах) та її виплата буде проведена після виділення коштів на ці витрати.

Розмір пенсії обчислено із середньомісячного заробітку 23093 грн. 54 коп., визначеного згідно довідок, виданих ГУ ДПС у Тернопільській обл. від 11.01.2020р. № 26/10/19-00-10-33 та № 25/10/19-00-13-33.

Водночас, до середньомісячного заробітку для обчислення пенсії державного службовця не враховано надбавку за спецзвання (радник податкової та митної справи II рангу) в сумі 600 грн., яка зазначена у довідці № 26/10/19-00-10-33 від 11.01.2020р.

Зазначена виплата не відповідає вимогам Порядку призначення пенсії деяким категоріям осіб, затв. постановою КМ України № 622 від 14.09.2016р. (Т.1, а.с.183-185).

Ухвалою суду від 30.03.2022р. прийнято звіт ГУ ПФ України в Тернопільській обл. про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.05.2020р., оскільки пенсійним органом надані докази про призначення позивачу пенсії державного службовця, нарахування заборгованості по цій пенсії, а також вжиття установлених заходів для її виплати по мірі надходження бюджетних коштів (Т.1, а.с.188-189).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати та винести постанову, якою зобов`язати ГУ ПФ України в Тернопільській обл. виконати в повному обсязі рішення суду, а саме:

провести розрахунок та виплату пенсії державного службовця ОСОБА_1 з урахуванням всіх складових (без виключення), відображених в довідках ГУ ДПС у Тернопільській обл. від 11.01.2020р. № 26/10/19-00-13-33 на суму 10320 грн. та № 25/10/19-13-33 на суму 13373 грн. 54 коп., встановити розрахункову суму пенсії державного службовця з 11.01.2020р. в розмірі 14216 грн. 12 коп. (10320 грн. + 13373 грн. 54 коп. = 23693 грн. 54 коп. х 60 %);

негайно погасити заборгованість з пенсійних виплат, що склалась з 11.01.2020р. по 31.03.2022р. в розмірі 74116 грн. 36 коп. (в т.ч. 2020 рік 68716 грн. 36 коп., 2021 рік - 4320 грн., січень - березень 2022 року - 1080 грн.).

Свої вимоги обґрунтовує порушенням судом норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення заяви в порядку ст.383 КАС України (Т.2, а.с.1-6).

Наголошує на тому, що пенсійний орган частково виконав рішення суду, при цьому станом на 31.03.2022р. виникла заборгованість із пенсійних виплат в розмірі 74116 грн. 36 коп.

Також всупереч рішенню суду пенсійний орган щомісячно занижував та продовжує занижувати розмір нарахованої пенсії державного службовця в сумі 360 грн. (безпідставно не враховує суму 600 грн. надбавки за звання (ранг), яка відображена в довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 26/10/19-00-13-33 від 11.01.2020р.); загальна сума недоплати за 2020 рік становить 4203 грн. 81 коп., за 2021 рік 4320 грн. та за січень-березень 2022 року - 1080 грн.

Відповідачем ГУ ПФ України в Тернопільській обл. скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми діючого законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення (Т.1, а.с.224-234).

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Процесуальне законодавство визначає види судового контролю за виконанням судового рішення, а саме, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст.382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст.383 КАС України).

Наведені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення і підставами для їх застосування є невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України (ст.382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення; не передбачає такої можливості і положення ст.383 КАС України.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Отже, під час розгляду справи, поданої згідно ст.382 КАС України, суд має переконатися щодо належного виконання рішення суду, а при відсутності такого встановити причини його невиконання.

Із змісту рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.05.2020р. в справі № 500/367/20 слідує, що розглянутий спір стосувався права позивача на призначення та виплату пенсії державного службовця, при цьому пенсійний орган відмовив у зарахування до стажу державної служби позивача періоду роботи в органах державної податкової служби з 13.04.1992р. по 10.10.2016р.

Задовольняючи розглядуваний позов, суд дійшов обґрунтованого висновку про помилковість відмови у зарахуванні до стажу державної служби позивача періоду роботи в органах державної податкової служби з 13.04.1992р. по 10.10.2016р., та зобов`язав пенсійний орган перевести позивача на пенсію державного службовця, а також здійснити розрахунок та виплату пенсії державного службовця позивачу з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 11.01.2020р. № 26/10/19-00-13-33 та № 25/10/19-00-13-33, які видані ГУ ДПС у Тернопільській обл.

Отже, питання про складові вищевказаних довідок ГУ ДПС у Тернопільській обл., які повинні враховуватися під час розрахунку та виплати пенсії позивача, судом не вирішувалося.

Також вирішення цього питання за встановлених обставин справи було б передчасним, оскільки спору щодо складових заробітної плати для призначення пенсії державного службовця між сторонами не виникало.

Рішенням від 27.08.2020р. переведено ОСОБА_1 з 11.01.2020р. на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби період роботи позивача в органах податкової служби з 13.04.1992р. по 10.10.2016р.

Розмір пенсії обчислено із середньомісячного заробітку 23093 грн. 54 коп., визначеного згідно довідок, виданих ГУ ДПС у Тернопільській області від 11.01.2020р. № 26/10/19-00-10-33 та № 25/10/19-00-13-33. а саме: посадовий оклад начальника відділу - 6480 грн.; надбавка за вислугу років (50%) - 3240 грн.; середній розмір надбавки за інтенсивність праці за грудень 2019 року 7822 грн. 29 коп.; середній розмір премій за грудень 2019 року 3795 грн. 50 коп.; середній розмір інших виплат за грудень 2019 року 1755 грн. 75 коп.

При цьому, нарахована сума заборгованості в сумі 64512 грн. 59 коп. за період з 01.01.2020р. по 31.08.2020р. обліковується в автоматизованій базі даних обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах), така внесена до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, її виплата буде проведена після виділення коштів на ці витрати.

Сума доплати 9216 грн. 08 коп. за період з 29.07.2020р. (дня набрання законної сили рішення суду) по 31.08.2020р., є нарахована на виплатну відомість, але невиплачена; вказана доплата включена до загальної суми заборгованості.

Водночас, до середньомісячного заробітку для обчислення пенсії держслужбовця не враховано надбавку за спецзвання (радник податкової та митної справи II рангу) у сумі 600 грн., яка зазначена у довідці № 26/10/19-00-10-33 від 11.01.2020р.

Така обставина зумовлена тим, що приписами п.4 Порядком призначення пенсій деяким категоріям осіб, затв. постановою КМ України № 622 від 14.09.2016р., визначено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

Між тим, із змісту довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 11.01.2020р. № 26/10/19-00-13-33 та № 25/10/19-00-13-33, які видані ГУ ДПС у Тернопільській обл., слідує, що позивачу виплачувалася надбавка за спецзвання, яка не передбачена Порядком призначення пенсій деяким категоріям осіб, затв. постановою КМ України № 622 від 14.09.2016р.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.05.2020р. в справі № 500/367/20 питання визначення складових заробітної плати для призначення та виплату позивачу пенсії державного службовця не вирішено.

За таких умов правові підстави для висновків щодо неналежного виконання в цій частині рішення суду є відсутніми.

Водночас, виниклий між сторонами спір може бути вирішений судом в установленому порядку на підставі окремого позову ОСОБА_1 .

Згідно зі ст.23, п.п.20, 29 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Відповідно до постанови КМ України № 1279 від 16.12.2020р. «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги», яка набрала чинності з 01.04.2021р., впроваджено централізоване фінансування виплати пенсій.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що виплата нарахованих (перерахованих) сум пенсій за рішенням суду здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, Черговість виконання судових рішень визначається датою їх надходження. Також виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної програми не належить до компетенції керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду, а тому відсутність коштів не може ставитись йому у вину.

На виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.05.2020р. в справі № 500/367/20 нарахована на користь ОСОБА_1 сума заборгованості в розмірі 64512 грн. 59 коп. за період з 01.01.2020р. по 31.08.2020р. (Т.1., а.с.185).

Суми пенсії, нараховані на виконання судових рішень, що виплачуються за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті для ПФ України на цю мету, обліковуються в автоматизованих системах обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах) та на їх підставі - в автоматизованій базі даних у підсистемі «Реєстр судових рішень» Інтегрованої комплексної інформаційної системи ПФ України.

Поняття електронної пенсійної справи, порядок її формування та ведення визначені у Положенні про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затв. постановою правління ПФ України № 13-1 від 30.07.2015р., та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р.

Відповідно до пункту 7 розділу II Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затв. постановою правління ПФ України № 21-2 від 31.08.2009р., видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.

Відповідно до ст.ст.72, 73 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» кошти ПФ України не включаються до складу Державного бюджету України, їх використання на цілі, не передбачені цим Законом, забороняється.

Кошти Державного бюджету України включаються до бюджету ПФ України в обсягах, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Судові рішення виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених зобов`язань.

Виплата коштів на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.05.2020р. у справі № 500/367/20 здійснюється в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Отже, ГУ ПФ України в Тернопільській обл. не виконало в повному обсязі рішення суду в зв`язку з відсутністю відповідного фінансування з Державного бюджету України. Виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, здійснюється централізовано після виділення додаткових коштів з Державного бюджету України.

Враховуючи вищезазначене, невиконання судового рішення ГУ ПФ України в Тернопільській обл. в частині виплати заборгованості за відсутності відповідного фінансового забезпечення та без фактичної наявності коштів з бюджету не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Положеннями КАС України дійсно встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання такого рішення.

При цьому, застосування судового контролю є наслідком обґрунтованого припущення про невиконання судового рішення зі сторони суб`єкта владних повноважень або достовірно підтвердженого під час розгляду заяви факту невиконання судового рішення.

Водночас, правове значення для наслідків застосованого судового контролю матимуть причини невиконання судового рішення (зокрема, об`єктивна неможливість чи допущене зволікання зі сторони боржника).

Отже, прийнявши звіт ГУ ПФ України в Тернопільській обл. про виконання судового рішення, суд першої інстанції забезпечив належний судовий контроль за виконанням судового рішення відповідно до ст.382 КАС України, а встановлені причини часткового виконання рішення суду зумовлені об`єктивними причинами, що не залежать від відповідача по справі.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень.

Європейський суд з прав людини /ЄСПЛ/ висловив у рішеннях по справах «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява № 40450/04; «Горнсбі проти Греці» (Hornsby v. Greece), заява № 107/1995/613/701) позицію про те, що право на справедливий суд є ілюзорним, якщо судове рішення залишається невиконаним.

Для цілей ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 20.07.2004р. у справі «Шмалько проти України»).

Крім того, ЄСПЛ неодноразово зазначав, що невиконання рішень національних судів в Україні - системна проблема (зокрема, справа «Бурмич та інші проти України», заява № 46852/13).

Необхідність максимального забезпечення судом у кожній справі дотримання принципу обов`язковості судового рішення, зумовлено також тим, що невиконання рішень суду призводить до зниження довіри людей до судової влади, а також посилює переконання того, що вирішити спір (правову проблему), використовуючи звернення до суду, є неефективним.

Стосовно решти покликань апелянта колегія суддів виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені в апеляційній скарзі, були перевірені та проаналізовані апеляційним судом та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) ЄСПЛ вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи та обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин, норм матеріального та процесуального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Оцінюючи в сукупності вищезазначене, в суду першої інстанції були достатні і належні підстави для прийняття звіту про виконання судового рішення в адміністративній справі № 500/367/20 на підставі ст.382 КАС України, а тому оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам закону.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування ухвали колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.ст.310, 312, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.03.2022р., прийняту за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду в адміністративній справі № 500/367/20 залишити без задоволення, а згадану ухвалу суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
І. І. Запотічний
Дата складання повного тексту судового рішення: 21.07.2022р.