Справа № 560/5275/22
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2022-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5275/22
РІШЕННЯ

іменем України

21 липня 2022 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Красилівської міської ради, уповноважена особа,-міський голова Островська Ніла Василівна про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому просить:

1. Визнати дії протиправними та такими, які мають ознаки бездіяльності ненадання повної відповіді на запит на отримання публічної інформації від 21.04.2022, який адресований до голови Красилівської міської ради Островської Н.В.

2. Зобов`язати надати достовірну відповідь на запит на отримання публічної інформації від 21.04.2022.

3. Стягнути з відповідача голови Красилівської міської ради Островської Н.В., 11850 грн., за відрив від звичайних занять.

4. Стягнути з відповідача голови Красилівської міської ради Островської Н.В., сто тисяч гривень у якості відшкодування завданої моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що так як відповідач надав не повну відповідь на його запит, оскільки міський голова не вказала хто уповноважував голову Красилівської міської ради на укладення договору зазначеного у запиті, що є протиправною бездіяльністю відповідача.

Також позивач вказує, що протиправна бездіяльність відповідача завдає моральної шкоди, яку він оцінює у сто тисяч гривень. Такий перебіг справ безумовно завдав страждань і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.

Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача 11850 грн., за відрив від звичайних занять. Вказує, що витрачав час на написання позовної заяви, відзив, набір у друкованому вигляді та роздруковування, копіювання доданих до позовної заяви матеріалів та інших технічних робіт, складання відповідних клопотань, які були скеровані у відповідні підрозділи з метою отримання інформації по даному провадженню та на підтвердження порушених законних прав та інтересів.

Ухвалою суду від 09.05.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідач подав до суду відзив на даний адміністративний позов, в якому у задоволенні позову просить суд відмовити, та зазначає, що позивачу листом від 28.04.2022 року № Т/246/08-29-22 у відповідь на його запит, надана відповідь, в якій зазначено, що відповідно до Закону України "Про місцевеве самоврядування в Україні" міський голова укладає від імені територіальної громади та її виконавчого комітету договори, відповідно до законодавства.

Що стосується твердження позивача, що гідротехнічні споруди № 1, № 2, які знаходяться за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н, с. Чепелівка, вул. Комарова, 28-Б, не зареєстровані за комунальною власністю Красилівської територіальної громади, то позивачу вже надавалася інформація щодо вказаних об`єктів.

Також вказує, що позивач вирвав з контексту частину тексту з статті 135 КАС України, а саме: вказана стаття надає можливість компенсації за втрачений заробіток та відрив від звичайних занять пов`язаних з прибуттям до суду. Вимога по стягнення витрат на компенсацію за відрив від звичайних занять є необґрунтованою.

Крім цього, позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому моральних страждань поведінкою відповідача по справі.

Відповідач також звертає увагу суду, що позивач зловживає своїми правами, оскільки в провадженні Хмельницького окружного адміністративного суду здійснюється розгляд по справах з аналогічними предметами і з аналогічних підстав, щодо визнання дій протиправними, які мають ознаки бездіяльності з приводу ненадання відповіді на запит на отримання публічної інформації (справи №560/4627/22, №560/4798/22, №560/4673/22, №560/4722/22, №560/5116/22, №560/4978/22, №560/4157/22, №560/5056/22, №560/5277/22, № 560/5275/22). У справах №560/5009/22, №560/4978/22, №560/5116/22, №560/5056/22, №560/5277/22, № 560/5275/22 позивач ставить вимогу до суду по стягненню коштів у відшкодування за відрив від звичайних занять в сумі 11850,00 гривень та моральної шкоди в сумі 100000,00 гривень, що в загальному складає 671100 гривень.

Про зловживання правами свідчить велика кількість запитів на отримання публічної інформації, а саме 60 за невеликий проміжок часу з 09.03.2022 по 23.05.2022, в звязку із чим просить постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з позивача штрафу у сумі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у зв`язку з зловживанням процесуальними правами.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідач з незрозумілих причин не надав повної відповіді на його запит, а тому просить позов задовольнити.

Дослідивши обставини справи, суд встановив наступне.

21.04.2022 позивач направив запит на отримання публічної інформації (адресований Красилівському міському голові Островській Н.В.), в якому просив:

1. Надати інформацію - хто Вас уповноважував як посадову особу міського голову Красилівської міської ради, укласти договір з гр. ОСОБА_2 , на нерухоме майно гідротехнічні споруди № 1, № 2, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , адже його немає зареєстрованого за комунальною власністю Красилівської територіальної громади.

2. Відповідь надати на електрону скриньку та на домашню адресу.

У відповідь Красилівська міська рада Хмельницької області листом від 28.04.2022 № Т/246/08-29/22 повідомила, що відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" міський голова укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства.

До даної відповіді відповідачем додано: 1) копію договору оренди гідротехнічної споруди № 1 від 01 квітня 2022 року, 2) копію акту приймання-передачі майна гідротехнічної споруди № 1 від 01 квітня 2022 року.

Позивач, вважаючи, що йому надана неповна відповідь на його запит, звернувся в суд з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та до інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України від 13 січня 2011 року № 2939-VI Про доступ до публічної інформації (далі - Закон № 2939-VI).

Згідно із статтею 1, пунктом 2 частини першої статті 5 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Частинами першою-третьою статті 19 Закону №2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

За змістом частин 1, 2 статті 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити у задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Частиною 4 цієї ж статті закріплено, що у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Водночас, у постанові Великої Палати Верховного Суду 25.06.2019 по справі №9901/925/18 викладено правову позицію, згідно якої розпорядник може надати ту інформацію, яка вже існує і заздалегідь зафіксована на будь-яких носіях. Вжиття заходів для того, щоб створити інформацію, якої у володінні розпорядника немає, але щодо якої подано інформаційний запит, не охоплюється поняттям доступу до публічної інформації, а тому не покладає на розпорядника (додаткових) зобов`язань та/або відповідальності за надання/ненадання запитувачу такої інформації.

Таким чином, розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив, яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він (розпорядник) володіє.

Висновки аналогічного змісту викладені у постановах Верховного Суду від 18.01.2021 у справі №9901/381/20, від 02.04.2020 у справі №9901/22/20.

При цьому законодавством України чітко встановлено обов`язок розпорядника інформації надати мотивовану відповідь на запит у визначений Законом строк.

Суд враховує, що відповідачем у відповідь на запит позивача повідомлено, що відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" міський голова укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства.

Також надано копію договору оренди гідротехнічної споруди № 1 від 01 квітня 2022 року, 2) копію акту приймання-передачі майна гідротехнічної споруди № 1.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вже звертався до Красилівського міського голови із запитом на отримання публічної інформації від 09.04.2022, у якому просив надати інформацію про те, чи було відомо голові Красилівської міської ради при проведенні електронного аукціону 23.03.2022 про те, що нерухомого майна комунальної власності - гідротехнічних споруд №1, №2, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрованих за Красилівською міською радою, не існує.

Листом за підписом заступника міського голови №Т/217/0829/22 від 15.04.2022 на запит ОСОБА_1 надано наступну відповідь: "На Ваш запит на отримання публічної інформації від 09.04.2022 (вх. від 11.04.2022 №Т/217/0829/22) повідомляємо, що гідротехнічні споруди №1, №2, які розташовані по АДРЕСА_1 , передані на баланс Красилівської міської ради відповідно до передавального акту від 29 грудня 2017 року, затвердженого рішенням Красилівської міської ради 18.01.2018 року №1 "Про затвердження передавальних актів щодо передачі майна сільських рад, які припиняються в результаті реорганізації шляхом приєднання до Красилівської міської ради, тому Ваші твердження щодо не існування вищезазначених гідротехнічних споруд не відповідають дійсності."

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем вже надавалася інформація позивачу щодо питання правомірності набуття у комунальну власність Красилівської міської ради гідротехнічних споруд №1, №2, які розташовані по АДРЕСА_1 .

Щодо частини інформаційного запиту, в якому позивач просить надати інформацію хто уповноважував міського голову Красилівської міської ради укласти договір з гр. ОСОБА_2 , на нерухоме майно гідротехнічні споруди № 1, № 2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", повноваження новообраного сільського, селищного, міського голови починаються з моменту складення ним присяги відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" на пленарному засіданні відповідної сільської, селищної, міської ради, на якому відповідною територіальною виборчою комісією були оголошені рішення щодо його обрання та реєстрації. Повноваження сільського, селищного, міського голови закінчуються в день відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на наступних чергових місцевих виборах, або, якщо рада не обрана, з моменту вступу на цю посаду іншої особи, обраної на наступних місцевих виборах, крім випадків дострокового припинення його повноважень відповідно до частин першої та другої статті 79 цього Закону.

Відповідно до пунктів 14, 16 частини 4 статті 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільський, селищний, міський голова представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства.

Укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства, а з питань, віднесених до виключної компетенції ради, подає їх на затвердження відповідної ради.

Враховуючи викладені обставини, а також те, що предметом позову є не правомірність укладеного договору, суд дослідивши зміст запиту та відповідь на нього, дійшов висновку, що запит позивача сформований таким чином, що не дає можливості відповідачу надати запитувану інформацію у тому вигляді, в якому просить її надати позивач.

При цьому, вживати заходів для того, щоб створити запитувану позивачем інформацію з метою надання відповіді на його інформаційний запит не входить в обов`язки відповідача як розпорядника публічної інформації.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2019 року по справі №9901/925/18.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що інформація та відповідь, які відповідач надав за наслідками розгляду публічного запиту позивача, свідчать про належне виконання ним своїх обов`язків як розпорядника публічної інформації. Зважаючи на зміст запитуваної позивачем інформації, та зміст відповіді на неї, суд вважає, що відповідач надав повну відповідь на запит позивача, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову, отже, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, відсутні підстави для задоволення вимог щодо стягнення моральної шкоди та компенсації за відрив від звичайних занять.

Стосовно тверджень відповідача про зловживання позивачем процесуальними правами, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1-2 ст.45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що положення чинного законодавства містять вичерпний перелік підстав, за наявності яких, з урахуванням конкретних обставин справи, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 149 КАС України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках, зокрема, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

У спірному випадку судом не встановлено зловживання позивачем процесуальними правами.

При цьому суд звертає увагу відповідача на те, що позови вважаються ідентичними (тотожними) лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не ідентичними.

У свою чергу, достатньою та необхідною правовою підставою для визнання дій, зазначених у пункті 2 частини 2 статті 45 КАС України, зловживанням процесуальними правами та застосування у зв`язку з цим заходів процесуального примусу є одночасна сукупність наступних умов: тотожність предмету позову та тотожність підстав позову.

Однак предмет спору у справі, що розглядається, не є тотожним предметам спору у наведених відповідачем інших справах (хоча й за позовом того ж позивача до того ж відповідача), тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання дій позивача зловживанням процесуальними правами та накладення штрафу на останнього.

Відповідно до положень ст.139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Красилівської міської ради, уповноважена особа, - міський голова Островська Ніла Василівна про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Красилівська міська рада, уповноважена особа, - міський голова Островська Ніла Василівна (Площа Незалежності, буд. 2,м. красилів,Красилівський район, Хмельницька обл.,31000 , код ЄДРПОУ - 04060737)

Головуючий суддя В.К. Блонський