Справа № 278/153/22
Суддя: Дубовік О. М.
Дата ухвалення: 2022-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 278/153/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2022 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., розглянувши адміністративну справу за позовною заявою адвоката Касянчука Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Донецької митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить:

- поновити строк для оскарження постанови, винесеної начальником Донецької митниці Сергієм Пасюком, 21.12.2021 року в справі про порушення митних правил № 0172/70000/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 469 МК України;

- визнати незаконною та скасувати постанову, винесену начальником Донецької митниці Сергієм Пасюком, 21.12.2021 року в справі про порушення митних правил № 0172/70000/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 469 МК України та накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34000,00 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що 18.10.2021 року до митного поста «Бахмут» Донецької митниці подано митну декларацію типу ІМ40АА №UA700030/2021/101298, договір купівлі - продажу від 01.06.2021 № б/н та інші товаросупровідні документи, згідно яких гр. України ОСОБА_2 заявив до митного оформлення на підставі Закону України від 15.04.2021 року № 1403-ІХ «Про внесення змін до Митного кодексу України, щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України», товар - легковий автомобіль, іноземного виробництва, марки «RENAULT», модель «LAGUNA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 2002 року випуску.

Під час здійснення митних формальностей, згідно інформації, яка міститься в базі даних автоматизованої системи митного оформлення (далі - АСМО) «Інспектор» та програмно-інформаційного комплексу «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» Єдиної автоматизованої інформаційної системи (далі - ЄАІС) ДМСУ було встановлено, що транспортний засіб особистого користування марки «RENAULT», модель «LAGUNA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 2002 року випуску, ввезено на митну територію України 16.12.2017 року гр. України ОСОБА_3 , через пункт пропуску «Виступовичі - Нова Рудня», в зоні діяльності митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС, по каналу спрощеної системи митного контролю «зелений коридор» у митному режимі транзиту.

Згідно з перевіркою інформації з використанням баз даних ACMU «Інспектор» та ЄАІС ДМСУ транспортний засіб особистого користування марки «RENAULT», модель «LAGUNA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 2002 року випуску, з митної території України після його ввезення 16.12.2017 не вивозився та у інший митний режим до 18.10.2021 відповідно до діючого законодавства, не розміщувався.

Вказані обставини зазначені у протоколі про порушення митних правил №0172/70000/21 від 10.10.2021, складеному головним державним інспектором оперативного відділу № 2 управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Донецької митниці. Також у вказаному протоколі відзначено, що Законом України від 08.11.2018 № 2612-VIII «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» (в редакції Закону України від 16.05.2019 № 2725-VHI «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про електронні довірчі послуги») внесені зміни до Митного кодексу України, у тому числі і до статей 380, 469 МК України. З 01.01.2020, відповідно до Закону України від 12.09.2019 № 73-ІХ «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо відтермінування застосування штрафних санкцій за порушення порядку ввезення транспортних засобів на митну територію України», зазначені вище зміни в статті 469 МК України набрали чинності.

На основі вищевикладеного, у вказаному протоколі відзначено про те, що громадянка України ОСОБА_4 здійснила неправомірну передачу транспортного засобу особистого користування марки «RENAULT», модель «LAGUNA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 2002 року випуску, поміщеного у митний режим транзиту, у користування особі, яка безпосередньо не ввозила, що має ознаки порушення митних правил, передбачені ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України.

За результатами розгляду матеріалів справи про порушення митних правил №0172/70000/21, розпочатої 10.11.2021 року за ознаками вчинення ОСОБА_4 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України, оформлено постанову в справі про порушення митних правил №0172/70000/21 від 21.12.2021 року.

Позивач вважає, що обставини та підстави винесення відповідачем даної постанови не відповідають дійсності, оскільки автомобіль марки «RENAULT», модель «LAGUNA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 2002 року випуску, дійсно було ввезено на митну територію України 16.12.2017 року громадянкою України ОСОБА_5 , через пункт пропуску «Виступовичі - Нова Рудня», в зоні діяльності митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС.

В подальшому, відповідно до розписки від 28.12.2017 року, вказаний автомобіль було передано у власність на користь гр. ОСОБА_6 .

Відповідно, інформацією про подальші будь-які угоди та договори стосовно вказаного транспортного засобу марки «RENAULT», модель «LAGUNA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 2002 року випуску позивач інформацією не володіє, так само не має до них жодного відношення.

З урахуванням вище викладеного, позивач вважає, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад порушення митних правил, передбачений ч. 4 ст. 469 КУпАП, оскільки станом на момент передачі транспортного засобу марки «RENAULT», модель «LAGUNA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 2002 року випуску, - тобто, 28.12.2017 року митне законодавство не містило відповідальності за такі дії, а ст. 469 МК України була доповнена частиною четвертою згідно із Законом № 2612-VIII від 08.11.2018 року.

Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 27-28).

Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Представник Донецької митниці Державної митної служби України Орел Л. В. подав до суду відзив на позов (а.с. 32-38), у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Свою правову позицію обґрунтовує тим, що гр. ОСОБА_7 із заявою з приводу поміщення вищевказаного транспортного засобу в інший митний режим або з приводу аварії чи дії обставин непереборної сили до митниці не зверталась.

Під час проведення перевірки інформації, гр. ОСОБА_8 було направлено запрошення до Донецької митниці для надання особистих пояснень стосовно законності ввезення та використання ввезеного нею транспортного засобу особистого користування марки «RENAULT», модель «LAGUNA», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) - НОМЕР_2 на митній території України. Запрошення остання отримала, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, однак до митниці не прибула, ніяких заяв або пояснень від неї до митниці не надходило.

Виходячи з того, що матеріалами перевірки встановлена наявність в діях гр. ОСОБА_7 ознак порушення митних правил, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 491 МК України є підставою для порушення справи про порушення митних правил, 10.11.2021 року посадовою особою митниці складено протокол про порушення митних правил за ч. 4 ст. 469 МК України відносно гр. України ОСОБА_7 . Примірник протоколу про порушення митних правил, який відповідно до ст. 491 МК України направлено на адресу гр. ОСОБА_7 , був отриманий останньою, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Окрім цього, під час провадження у справі про порушення митних правил гр. ОСОБА_7 направлені повістка та повідомлення про дату місце розгляду справи, які також отримані останньою, однак, ні для надання пояснень, а ні на розгляд справи про порушення митних правил остання не прибула; ніяких заяв від неї не надходило.

Таким чином, гр. ОСОБА_7 була належним чином повідомлена про розгляд 21.12.2021 року справи про порушення митних правил № 0172/70000/21 та мала реальну можливість реалізувати свої процесуальні права, зокрема, право на захист.

Також, представник відповідача звертає увагу суду на те, що гр. ОСОБА_9 в жодних належним чином оформлених документах, що стосуються будь-яких прав на транспортний засіб марки «RENAULT», модель «LAGUNA», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) - НОМЕР_2 , не значиться.

Враховуючи вище викладене, представник відповідача вважає, що постанова Донецької митниці від 21.12.2021 року у справі про порушення митних правил № 0172/70000/21 за ч. 4 ст. 469 МК України у відношенні ОСОБА_7 винесена законно та обгрунтовано, з додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відповідно до ст. 531 МУ України відсутні.

Представником позивача до канцелярії суду подано клопотання щодо продовження строку подання відповіді на відзив (а.с. 86-87). Суд вважає за можливим продовжити позивачу строк на подання відзиву, оскільки в Україні запроваджено воєнний стан та тривають військові дії. Крім того, треба зазначити, що містом перебування відповідача є місто Маріуполь Донецької області, яке є окупованим Російською Федерацією. Відтак суд не знаходить підстав для відмови у задоволенні такого клопотання.

У відповіді на відзив (а.с. 88-91) представник позивача зазначає наступне.

12.12.2017 року позивач придбала в місті Каунас (Литва) у юридичної особи UAB Acerbum транспортний засіб Renault Laguna 2002 року випуску (державний номерний знак НОМЕР_3 , він номер: НОМЕР_2 ) за ціною 500 євро. На підтвердження факту купівлі автомобіля позивачу надали договір купівлі-продажу автомобіля у попереднього власника у Німеччині та довіреність на ім`я позивача. Вказана довіреність викладена литовською та російською мовами. За змістом довіреності, позивач має право керувати, користуватися та розпоряджатися автомобілем, укладати стосовно нього угоди та вчиняти фактично повний спектр юридично значущих дій, які притаманні власнику.

Відразу після завезення автомобіля на територію України, 16.12.2017 року, позивач уклала договір купівлі-продажу автомобіля з громадянином України ОСОБА_10 . Договір було укладено у притаманній для Литви формі. Це було здійснено для того, щоб покупець в подальшому мав можливість його розмитнити. Відповідно до договору купівлі-продажу автомобіля, позивач продала його за ціною 600 євро. Таким чином, транспортний засіб позивачем було передано іншій особі 16.12.2017 року. З цього дня подальша доля транспортного засобу позивачу не була відома.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, громадянин України ОСОБА_11 надав до Донецької митниці через митного брокера пакет документів для розмитнення цього автомобіля. Серед наданих ним документів виявлено договір купівлі-продажу автомобіля від 06.01.2021 року. За змістом договору, ОСОБА_11 придбав автомобіль у юридичної особи UAB «Acerbum» за 950 євро. На думку позивача, такий договір є підробленим, оскільки з кінця 2017 року автомобіль знаходився на території України та її межі не залишав, якщо порівняти підписи директора юридичної особи на цьому договорі та довіреності, що була оформлена на ім`я позивача у 2017 році, очевидно, що підпис керівника є повністю іншим. Крім цього, на договорі купівлі-продажу міститься відтиск печатки нібито невстановленого нотаріуса м. Вільнюс, яка явно не має знаходитися на цьому документі. На думку позивача, ОСОБА_11 взагалі не знав про те, яким чином та хто завіз на територію України цей автомобіль.

Позивачу не було відомо про здійснення провадження відносно неї щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за порушення митних правил. З наявних матеріалів та відзиву відповідача вбачається, що її притягнули до відповідальності за передачу транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України, у володіння іншої особи. Однак, на момент такої передачі автомобіля не існувало юридичної відповідальності за таку дію.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторонами не оспорено, що ОСОБА_4 придбала в місті Каунас (Литва) у юридичної особи UAB "Acerbum" транспортний засіб Renault Laguna 2002 року випуску (державний номерний знак НОМЕР_3 , він номер: НОМЕР_2 ) за ціною 500 євро.

На підтвердження купівлі автомобіля ОСОБА_4 надала договір купівлі-продажу автомобіля у попереднього власника та довіреність на її ім`я (а.с. 7-8, 9, 92, 93).

16.12.2017 року ОСОБА_4 уклала договір купівлі-продажу автомобіля з громадянином України ОСОБА_10 (а.с. 94-95).

18.10.2021 року громадянином України ОСОБА_2 через митного брокера ФОП ОСОБА_12 до митного поста "Бахмут" Донецької митниці подано митну декларацію типу ІМ40АА № UA700030/2021/101298 (а.с. 52) та пакет товаросупровідних документів на товар (а.с. 54 звор. стор., 55): легковий автомобіль для перевезення пасажирів марки «RENAULT», модель «LAGUNA», ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , 2002 року випуску, який був оглянутий провідним державним інспектором Донецької митниці згідно акта про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу 18.10.2021 року (а.с. 53-54).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 06.01.2021 року ОСОБА_11 придбав автомобіль у юридичної особи UAB «Acerbum» за 950 євро (звор. стор. а.с. 54).

10.11.2021 року стосовно ОСОБА_4 головним державним інспектором оперативного відділу № 2 управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Донецької митниці Пашковським О. Ю. складено протокол про порушення митних правил № 0172/70000/21, згідно з яким у діях останньої наявні ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 4 ст. 469 МК України, у зв`язку із вчиненням неправомірних операцій з транспортним засобом особистого користування марки «RENAULT», модель «LAGUNA», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , 2002 року випуску, поміщеного у митний режим транзиту, а саме: передача вказаного транспортного засобу у володіння, користування або розпорядження іншій особі, яка його безпосередньо не ввозила на митну територію України (а.с. 48-50).

Постановою в справі про порушення митних правил № 0172/70000/21 від 21.12.2021 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000,00 грн (а.с. 45-46).

Вказану постанову мотивовано тим, зокрема, що ОСОБА_7 не виконала вимоги ч. 4 ст. 469 МК України та передала т/з марки «RENAULT», модель «LAGUNA», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , 2002 року випуску, який перебував під митним контролем, іншій особі, а тому в її діях наявні ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 4 ст. 469 МК України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 10 КпАП України адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 486 МК України щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил згідно зі ст. 489 МК України зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 530 МК України, перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України

Транзитний митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності (ст. 90 Митного кодексу).

Згідно ст.102 МК України, Митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем митного органу призначення.

Як вбачається з п. 2 ч. 1 ст. 93 МК України, товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 325 МК України користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем, забороняються, крім випадків, передбачених цим кодексом та іншими законами України.

Положеннями ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України передбачено, що передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, суть виявленого митним органом порушення полягає у тому, що ОСОБА_7 , здійснивши ввезення транспортного засобу на митну територію України для особистого користування, передала його іншій особі.

Водночас суд звертає увагу на те, що відповідачем взагалі не встановлено, коли, якій саме особі та за яких обставин відбулася передача транспортного засобу позивачем.

Встановлення таких обставини має істотне значення для вирішення питання щодо наявності підстав для притягнення позивача до відповідальності за ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України, адже вказана норма права була введена в дію вже після ввезення ОСОБА_7 відповідного транспортного засобу на митну територію України.

Так, п. 7 розділу I Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» до ст. 469 Митного кодексу України було внесено зміни, а саме - назву статті викладено в такій редакції: «Стаття 469. Неправомірні операції з товарами, митне оформлення яких не закінчено, або з товарами, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем, або з транспортними засобами особистого користування, тимчасово ввезеними на митну територію України чи поміщеними у митний режим транзиту» та доповнено новою частиною четвертою такого змісту: «Передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Згідно з п. 1 розділу IІ вказаного Закону він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім пунктів 7 і 8 розділу I та підпункту 1 пункту 2 розділу II цього Закону, які набирають чинності через 270 днів з дня, наступного за днем опублікування цього Закону.

Тобто, п. 7 розділу I Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» набрав чинності 22.08.2019 року, в той час як транспортний засіб марки «RENAULT», модель «LAGUNA», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , 2002 року випуску, позивачем ввезено на митну територію України 16.12.2017 року.

Порушення митних правил, передбачене ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України, не є триваючим порушенням, адже є вчиненим у момент передачі транспортного засобу іншій особі.

Водночас, особа не може бути притягнута до відповідальності за вчинення дій, які на той момент не становили складу адміністративного правопорушення внаслідок відсутності норми права, яка встановлювала міру відповідальності за відповідні дії, про що вірно вказував позивач.

Надавши правову оцінку доводам сторони позивача щодо безпідставного розгляду справи про порушення митних правил без участі ОСОБА_7 та його представника, суд виходить із наступного.

У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Згідно ч. 4 ст. 526 МК України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

ОСОБА_7 була належним чином повідомлена про розгляд справи про порушення митних правил, що вбачається з долучених до матеріалів справи копій листів, листів - запрошень, повістки, рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с. 50 звор. стор., 66, звор. стор. 67, 68, зворот. а.с. 83).

Заяв та клопотань про перенесення розгляду справи позивач митному орану не спрямовувала.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що справа про порушення митних правил була розглянута за відсутності особи, яка притягалася до відповідальності, з належним її сповіщенням про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, саме на відповідача як суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок доказування правомірності постанови про порушення митних правил, у тому числі в частині застосування ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України з урахуванням обмежень, встановлених ст. 58 Конституції України.

Згідно зі ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частини друга статті 77 КАС України).

Відповідно до статті 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

У межах спірних правовідносин відповідачем не було виконано покладений на нього обов`язок доведення правомірності прийнятого ним рішення, оскільки останнє не містить належних, достовірних та допустимих доказів факту порушення позивачем вимог закону.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У той же час суд критично ставиться до суджень сторони позивача у відповіді на відзив (а.с. 88-91) щодо підроблення договору купівлі - продажу автомобіля від 06.01.2021 року, укладеного між ОСОБА_13 та UAB "Acerbum", оскільки належних доказів тому під час розгляду справи не надано.

Положеннями ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі аналізу норм законодавства та обставин справи, суд погоджується із доводами сторони позивача, що вірним способом відновлення порушених прав позивача є скасування постанови № 0172/70000/21 від 21.12.2021 року у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_7 та закриття провадження у вказаній справі.

Що стосується строків звернення до суду з позовом, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 529 МК України, постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Скарга (адміністративний позов) на постанову митного органу у справі про порушення митних правил подається у строк, встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі пропуску цього строку з поважних причин він за заявою особи, яка подає скаргу (адміністративний позов), може бути поновлений відповідно митницею, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, або судом (ч. 4, ст. 529 МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно ч. 6 ст. 120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

З матеріалів справи вбачається, що постанова Донецької митниці від 21 грудня 2021 року була вручена ОСОБА_1 05.01.2022 року (а.с. 17, 18); відповідно, останнім днем строку є 17.01.2022 року. Позов представник позивача скерував засобами поштового зв`язку 17.01.2022 року (а.с. 24); надійшов до суду 20.01.2022 року (а.с. 1).

Відтак, суд поновлює строк для подання скарги (адміністративного позову) на постанову начальника Донецької митниці від 21.12.2021 року у справі № 0172/70000/21 про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України .

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ч. 1ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Однак позивачем внесено (сплачено) судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відтак з відповідача слід стягнути на користь позивача 496,20 грн.

Роз`яснити позивачу про її право в порядку вимог ст. 7 Закону України "Про судовий збір" звернутись до суду з клопотанням (заявою) про повернення з державного бюджету судового збору (в частині його переплати).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 132, 139, 143, 241-243, 252 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Поновити строк для оскарження постанови про порушення митних правил № 0172/70000/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 469 МК України.

Скасувати постанову у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , № 0172/70000/21 від 21.12.2021 року та закрити провадження у справі.

Стягнути з Донецької митниці Державної митної служби України на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , понесені позивачем судові витрати в сумі 496,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Житомирський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 22.07.2022 року.

Анкетні дані сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Донецька митниця Державної митної служби України, місцезнаходження: пр. Луніна, 1, м. Маріуполь, Донецька область, .

Суддя О. М. Дубовік