Справа № 340/9320/21
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2022-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/9320/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Тоговий Дім Дербі до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати винесене Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області податкове повідомлення-рішення від 17.09.2021 року №01, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в сумі 500000,00 грн. за платежем адміністративні штрафи та інші санкції;

- визнати протиправним та скасувати винесене Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області податкове повідомлення-рішення від 17.09.2021 року №01, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в сумі 140000,00 грн. за платежем адміністративні штрафи та інші санкції.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій прийняте ГУ ДПС у Кіровоградській області за результатами фактичної перевірки, призначеної наказом №907-п від 03.08.2021. Позивач стверджує про незаконність цієї перевірки, оскільки у наказі про проведення перевірки відсутнє посилання на підстави, передбачені пп.80.2.5 п.80.2 ст. 80 ПК України, що суперечить засадам правової визначеності. Крім того, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті поза межами строку, встановленого п.86.8 ст.86 ПК України. Додатково зазначив, що не здійснює діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб), а тому не потребує отримання відповідної ліцензії на зберігання, як і не здійснює діяльність пов`язану з обігом пального (не експлуатує резервуари, відпуск пального не здійснює).

Ухвалою судді від 06.12.2021 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (а.с.45).

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с.50-52) посилався на те, що згідно наказу ГУ ДПС у Кіровоградській області від 03.08.2021 № 907-п Про проведення фактичної перевірки ТОВ Тоговий Дім Дербі, з урахуванням вимог листа ДПС України від 22.04.2021 №9609/7/99-00-02-02-07 (яким до ГУ ДПС в області доведено до відпрацювання перелік СГ, якими порушено правила обліку, виробництва пального на акцизних складах) проведено фактичну перевірку господарського об`єкту - АЗС, на якій здійснює господарську діяльність ТОВ Тоговий Дім Дербі. В ході перевірки виявлено зберігання пального без ліцензії на право зберігання такого пального на АЗС, а також не обладнання резервуарів для зберігання пального рівнемірами лічильниками рівня пального у резервуарі (5 од.) та витратомірами лічильниками (2 од.). Тому на думку представника відповідача, з огляду на виявлені порушення, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є законними та обґрунтованими.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Дербі" зареєстроване як юридична особа та є платником податків, зокрема платником акцизного податку.

Судом встановлено, що начальником ГУ ДПС у Кіровоградській області видано наказ №907-п від 03.08.2021 року "Про проведення фактичної перевірки ТОВ "Торговий дім Дербі", яким на підставі ст.19-1, пп.20.1.2, 20.1.4, 20.1.6, 20.1.8 - 20.1.13, 20.1.17 п.20.1 ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.2, 80.2.5 п.80.2 ст.80, ст. 81 ПК України, Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР Пpo державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, та враховуючи інформацію, яка надійшла листом ДПС України від 22.04.2021 № 9609/7/99-00-02-02-07, наказано провести фактичну перевірку господарського об`єкту (АЗС), розташованого за адресою: Кіровоградська обл., Маловисківський р-н, с. Березівка, вул. Центральна, буд. 37/в, на якому здійснює господарську діяльність ТОВ " Торговий дім Дербі" з 03.08.2021 року тривалістю 10 діб. Перевірку провести за період діяльності з 18.03.2021 року з метою здійснення контролю з питань дотримання суб`єктами господарювання вимог законодавства України у сфері обігу пального (а.с.59зв.)

На підставі цього наказу посадовим особам ГУ ДПС Кіровоградської області головним державним ревізорам-інспекторам відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і пального та обігом марки акцизного податку, обслуговування акцизних складів та податкових постів управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Кіровоградській області Бондаренку І.В. та Врадію О.М. - видані направлення №№ 1475, 1476 від 03.08.2021 на проведення фактичної перевірки ТОВ " Торговий дім Дербі" (а.с.60, 60зв.).

За наслідками фактичної перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Кіровоградській області складено акт №2776/11-28-09-01/23097657 від 13.08.2021 (а.с.58-59), висновками якого встановлено порушення:

- частини 1 статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" в частині зберігання пального без наявності відповідної ліцензії;

- п.п.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, в частині не обладнання резервуарів для зберігання пального рівнемірами - лічильниками рівня пального у резервуарі (5од.) та витратомірами - лічильниками (2од.) та не зареєстровано в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі витратоміри-лічильники та рівнеміри - лічильники рівня пального у резервуарі.

Копію зазначеного акту перевірки направлено позивачу поштою та отримано останнім 30.08.2022 (а.с.56).

На підставі акту перевірки ГУ ДПС у Кіровоградській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- форми C від 17.09.2021 №01, яким за порушення частини 1 статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, абзацу 9 частини 2 статті 17 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 500000,00 грн. за платежем адміністративні штрафи та інші санкції (а.с.21);

- форми ПС від 17.09.2021 №01, яким за порушення п.п.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і пункту 128-1.1 статті 128-1 Податкового кодексу України, застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 140000,00 грн. за платежем адміністративні штрафи та інші санкції (а.с.23).

Не погодившись з цими рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Пунктом 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України (далі - ПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що контролюючі органи виконують такі функції: 19-1.1.14. здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; 19-1.1.16. здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального; 19-1.1.17. проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктами 61.1, 61.2 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 61 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється зокрема шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 ПК України.

Згідно з пунктом 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

80.2.1. у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

80.2.4. неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального;

80.2.6. у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

80.2.7. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Згідно з пунктом 80.4 статті 80 ПК України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Пунктами 80.5, 80.7, 80.9, 80.10 статті 80 ПК України передбачено, що допуск посадових осіб контролюючих органу до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Статтею 81 ПК України передбачені умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки;

- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Порядок оформлення результатів перевірок передбачений статтею 86 ПК України.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із запереченнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно з пунктом 86.5 статті 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до пункту 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.

Пунктом 81.3 статті 81 ПК України передбачено, що під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом.

Суд наголошує, що у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та пред`явлення або надіслання у випадках, визначених пунктом 81.1 статті 81 ПК України документів (формальна підстава).

Так, встановлено, що перевірка за місцем знаходження господарського об`єкту АЗС, розташованого за адресою: Кіровоградська обл., Маловисківський р-н, с. Березівка, вул. Центральна, буд. 37/в, де здійснює господарську діяльність ТОВ " Торговий дім Дербі" - проведена посадовими особами відповідача відповідно до рішення керівника контролюючого органу, а саме наказу начальника ГУ ДПС у Кіровоградській області від 03.08.2021 № 907-п Про проведення фактичної перевірки ТОВ ТОРГОВИЙ ДІМ ДЕРБІ.

Посадові особи контролюючого органу були допущені до фактичної перевірки на господарській одиниці позивача та провели таку перевірку.

Позивач у позові оскаржує спірні податкові повідомлення-рішення, прийняті за наслідками фактичної перевірки, посилаючись насамперед на відсутність правових підстав для призначення фактичної перевірки.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 року у справі №816/228/17 вказала, що у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.02.2020 року у справі №826/17123/18 сформулював правовий висновок, відповідно до якого незалежно він прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Перевіряючи доводи позивача про незаконність фактичної перевірки, суд установив, що у наказі начальника ГУ ДПС у Кіровоградській області №907-п від 03.08.2021 "Про проведення фактичної перевірки ТОВ " Торговий дім Дербі", крім зазначення норм ПК України, є посилання на лист Державної податкової служби України №9609/7/99-00-02-02-07 від 22.04.2021, який став приводом для видання цього наказу та підставою для призначення фактичної перевірки позивача. У цьому листі, адресованому Головним управлінням ДПС в областях та м. Києві, зазначено, що за результатами аналізу та співставлення даних щодо зареєстрованих акцизних складів за формою 1-АКПС та Довідок про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівноміри не зареєстрували витратоміри-лічильники та рівноміри-лічильники у розрізі акцизних складів в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівномірів-лічильників рівня пального у резервуарі. Цим листом доручено вжити вичерпних заходів щодо відпрацювання суб`єктів господарювання, якими порушено правила обліку, виробництва та обігу пального на акцизних складах, та притягнути їх відповідальності у випадках, передбачених ст.1281 Кодексу (а.с.57).

При цьому згідно додатку 1 до даного листа є таблиця з персональними даними позивача (назва, адреса, податковий номер, код адміністративної одиниці, місцезнаходження, відомості про акцизні складі, тощо) і ознакою актуальності акцизного складу так, а також відсутністю відомостей про наявність рівнемірів, лічильників.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено наявність підстав для проведення фактичної перевірки позивача, передбачених пп.80.2.2, 80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України.

Водночас, суд зауважує, що Податковий кодекс України не містить вимог щодо конкретизації у наказі про призначення фактичної перевірки обставин, які підтверджують існування підстав для проведення перевірки, передбачених у підпунктах 80.2.1 80.2.7 Податкового кодексу України.

До того ж, порядок збору податкової інформації, а також джерела такої інформації встановлені ст.72 ПК України.

Відповідно до п.74.3 ст.74 ПК України зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики.

Окрім того, позивачем не вказано, яким чином зазначені ним порушення, впливали на можливість захисту товариством своїх прав та призвели до необґрунтованих чи помилкових висновків контролюючого органу.

У позовній заяві представник позивача посилається на висновки Верховного Суду викладені у постановах від 04.09.2020 р. у справі №821/1274/18, від 02.09.2020 р. у справі №821/1828/16 та від 04.12.2018 р. у справі №820/4894/18, однак такі висновки сформовані у контексті аналізу матеріалів наданих контролюючим органом в обґрунтування існування підстав зазначених у наказі про призначення перевірки.

Виходячи з вищенаведеного, суд не погоджується з позивачем з приводу того, що у відповідача були відсутні правові підстави для здійснення перевірки (податкового контролю) позивача на підставі наказу №907-п від 03.08.2021, в якому відсутні посилання на конкретні фактичні підстави призначення перевірки.

Стосовно доводів позивача щодо винесення спірних рішень поза межами строку, встановленого законом, суд зазначає наступне.

Акт перевірки №2776/11-28-09-01/23097657 від 13.08.2021 вручений позивачу засобами поштового зв`язку 30.08.2021 (а.с.56), а оскаржувані рішення винесені 17.09.2021.

Відповідно до пункту 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.

Відомостей про наявні заперечення до акту не надано, тому відповідачем винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення у строк, встановлений пунктом 86.8 статті 86 ПК України, а саме на 14-й робочий день (наступний за днем вручення платнику податків акту перевірки).

Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення від 17.09.2021 року №01.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначено Законом України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального від 19.12.1995 р. №481/95-ВР (далі за текстом Закон №481).

У розумінні абзаців 25, 51, 55, 58 статті 1 Закону №481 ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик; Єдиний державний реєстр суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (далі - Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) - перелік суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №481 оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Частиною 7 статті 15 Закону №481 встановлено річну плату за ліцензії на право зберігання пального у розмірі 780 гривень.

Згідно з ч.ч.8, 10 ст.15 Закону №481 суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Частиною 16 статті 15 Закону №481 встановлено, що суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Відповідно до ч.19 ст.15 Закону №481 ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються: підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету; підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву; суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Частиною 44 статті 15 Закону №481 передбачено, що суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів та ємностей, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження.

Таким чином, положення чинного законодавства надають можливість щодо зберігання пального лише за наявності відповідної ліцензії та визначають види діяльності на провадження яких потрібно отримувати відповідні ліцензії, а саме:

1) ліцензію на право оптової торгівлі пальним (за наявності місць оптової торгівлі пальним на кожне місце оптової торгівлі);

2) ліцензію на зберігання пального (на кожне місце зберігання пального);

3) ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (за відсутності місць оптової торгівлі пальним).

Згідно з абз.9 ч.2 ст.17 Закону №481 до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії 500000 гривень.

Отже, у разі здійснення суб`єктом господарювання діяльності щодо зберігання пального за відсутності передбаченої чинним законодавством ліцензії такий притягується до відповідальності.

Позивач зареєстрований платником акцизного податку з реалізації пального 01.03.2016, та модифіковано 18.03.2021, а також 18.03.2021 товариством зареєстровано акцизний склад №1010589 за адресою Кіровоградська область, Маловисківський район, село Березівка, вул.Центральна, 37-в.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ТОВ Торговий дім Дербі здійснено зберігання пального без наявності ліцензії, а тому Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області правомірно застосовано до позивача фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 500000,00 грн відповідно до абз.9 ч.2 ст.17 Закону №481.

При цьому, суд зазначає, що у межах розгляду цієї справи позивачем не надано доказів, що ним вживалися дії щодо отримання ліцензії на зберігання пального і саме незаконна поведінка суб`єктів владних повноважень призвела до вчинення ним порушення.

Зважаючи на викладене, позовна вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.09.2021 року №01 задоволенню не підлягає.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 17.09.2021 року №01.

Відповідно до пп.14.1.6 п.14.1 ст.14 ПК України, акцизний склад це а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів; б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Пунктом 230.1 ст. 230 ПК України встановлено, що акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

Підпунктом 230.1.2. п. 230.1 ст. 230 ПК України встановлено наступні обов`язки та права для розпорядників акцизних складів:

Акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Акцизні склади, на яких здійснюються виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у споживчій тарі без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнуються витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Як описано вище в даному рішенні, ТОВ Торговий дім Дербі є платником акцизного податку з реалізації пального з 01.03.2016 року та має у власності зареєстрований акцизний склад.

Строки, в які платники зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, визначені в п.12 підрозділу 5 Розділу XX «Перехідні положення» ПК України:

- акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 липня 2019 року;

- акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 жовтня 2019 року;

- акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Податковим кодексом встановлено заборону здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу (абз.9 п.п.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України).

Відповідно до п.18 підрозділу 5 розділу XX ПК України норми п.128-1.1 цього Кодексу застосовуються з 1 квітня 2020 року до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до п.212.1 ст. 212 цього Кодексу).

З аналізу наведених вище норм вбачається, що резервуари, які використовуються для здійснення операцій з обігу пального та його зберігання, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, з 01.01.2020 повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками, які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі (п. 230.1 ст. 230 Кодексу), а відповідальність за порушення цієї вимоги настає з 01.04.2020.

За результатами фактичної перевірки встановлено порушення позивачем пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України, в частині не обладнання резервуарів для зберігання пального рівнемірами лічильниками рівня пального (5 од.) та витратомірами-лічильниками (2од.) та не зареєстровано в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарах, про що зазначено в акті про результати фактичної перевірки №2776/11-28-09-01/23097657 від 13.08.2021 та в наданому до податкового повідомлення-рішення від 17.09.2021 №01 розрахунку штрафних санкцій.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем у ході фактичної перевірки подані пояснення, в яких позивачем окрім іншого зазначено (а.с.62), що з 01.07.2019 АЗС не працює, закупка пального не проводилася. Також у позові посилався на те, що про залишки пального, яке було придбане ще у січні та лютому 2019 року, позивач звітує з часу закриття АЗС по даний час.

При цьому, суд відхиляє доводи позивача щодо невикористання резервуарів які обліковуються на акцизному складі за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с.Березівка, вул.Центральна, 37-в, з огляду на таке.

Пунктом 128-1.1 ст.128-1 ПК України передбачено, що необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також не обладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Санкція, встановлена пунктом 128-1.1 статті 128-1 Податкового кодексу України, застосовується не конкретно за реалізацію пального за відсутності встановлених витратомірів-лічильників на кожному місці відпуску пального наливом, а у випадку виробництва, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального, за відсутності встановлених витратомірів-лічильників на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірів-лічильників рівня таких товарів (продукції) у резервуарі. При цьому, такі витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники повинні бути зареєстровані у Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 07.06.2022 по справі №340/2620/21

Законодавчі зміни, на підставі яких у позивача виник обов`язок обладнати акцизний склад відповідними засобами вимірювання та реєстрації таких у відповідному реєстрі, були прийняті заздалегідь.

При цьому фактично - розпорядникам вказаних складів було надано додатковий термін для обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Позивач під час судового розгляду не наводив обставин, які б свідчили про неможливість реалізації передбаченого підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України обов`язку по 01 січня 2020 року, як і не наводив обставин, підтверджених належними доказами, що реалізація такого обов`язку перебувала винятково поза межами його впливу.

Так, відповідно до пунктів 11 та 12 Порядку електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.04.2019 року №408, для реєстрації нових акцизних складів, внесення змін у дані про акцизні склади, анулювання реєстрації акцизних складів, усунення розбіжностей або помилок у записах реєстру платників щодо акцизних складів платник акцизного податку подає заяву про внесення відповідних змін. Заява надсилається контролюючому органу та приймається у порядку, встановленому для реєстрації. Анулювання реєстрації акцизного складу здійснюється в разі виведення акцизного складу з експлуатації та подання заяви з відміткою про анулювання реєстрації акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового. У разі подання зазначеної заяви платником акцизного податку надсилається повідомлення про закриття та припинення експлуатації такого об`єкта оподаткування відповідно до вимог п. 63.3 ст. 63 ПК України.

Проте, позивачем не надано доказів подання такої заяви, та судом встановлено, що в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового відсутні дані про анулювання реєстрації акцизного складу №1010589.

Доводи відповідача про неправомірність розпорядження відповідача від 12.05.2021 №459-рл, яким товариству відмовлено у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, судом не приймаються до уваги, оскільки вказане розпорядження не є предметом спору у цій справі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 17.09.2021 №01 винесено контролюючим органом на підставі, у порядку та у спосіб, що визначені законом, внаслідок чого, є правомірним. Доводів неправомірності вказаного податкового повідомлення-рішення, матеріали позовної заяви не містять. Таким чином суд не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування цього податкового повідомлення-рішення про застосування суми штрафних санкцій у розмірі 140000 грн.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат судом не проводиться.

Керуючись ст.ст.77-79, 90, 139, 243-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю Тоговий Дім Дербі (26223, Кіровоградська область, Маловисківський район, смт.Смоліне, вул.Козакова, 43, ) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55, ЄДРПОУ ВП 43995486) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. Кармазина