Справа № 380/13869/21
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2022-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року

справа №380/13869/21

провадження № П/380/14056/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області Перемишлянський районний сектор про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області Перемишлянський районний сектор. Позивачка просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області Перемишлянського районного сектору у видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області Перемишлянський районний сектор оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII без передачі будь-яких даних до ЄДДР, без оформлення/присвоєння унікального номеру запису в Реєстрі (УНЗР), без відцифрованого підпису особи, без відцифрованого образу обличчя особи, без відцифрованих відбитків пальців рук, без використання будь-яких засобів ЄДДР.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка повідомила таке (а.с. 1-5): письмово звернулася до Перемишлянського РС ГУ ДМС України у Львівській області із заявою від 16.06.2021 про оформлення та видачу їй паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ. В заяві посвідчила, що не дає згоду на оформлення паспорта у формі картки типу ID-1. Перемишлянський РС ГУ ДМС України у Львівській області 18.06.2021 повідомив заявницю про результати розгляду її звернення листом №4631-128/4631.1-21, відповідно до якого постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №398 внесені зміни до пункту 3 постанови КМУ від 25.03.2015 №302, які передбачають, що Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів громадянам України щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року. За відсутності відповідного рішення суду у Перемишлянського РС ГУ ДМС України у Львівській області відсутні правові підстави для оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки. Позивачка вважає, що такою відмовою у видачі паспорта у формі книжечки відповідач грубо порушив її право на свободу світогляду і віросповідання, добровільне волевиявлення у питанні обробки персональних даних. Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Відповідач позов не визнає з підстав викладених у відзиві на позовну заяву (а.с.21-28), просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі. Відповідач, з посиланням на норми Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 №5492-VІ, постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» від 25.03.2015 №302 зазначає, що пунктом 2 Постанови №302 регламентовано виготовлення паспорта у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Відповідач зазначає, що заяви ОСОБА_1 від 15.06.2021 про оформлення паспорта громадянина України у вигляді книжечки подана у довільній формі та не відповідають взірцю заяви, затвердженому Порядком оформлення і видачі паспорта громадянина України. За таких обставин заява позивачки були розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян» та лист-відповідь Перемишлянського РС ГУ ДМС України у Львівській області не є рішенням суб`єкта владних повноважень про відмову у видачі паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки. Звертає увагу суду, що в 2017 році позивачка документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон (біометричним). При оформленні цього паспорта остання надала згоду на обробку персональних даних із використанням засобів Єдиного державного демографічного реєстру при оформленні паспорта громадянина України для виїзду за кордон, і унікальний номер запису у Реєстрі вже сформовано, який не зміниться при оформленні паспорта громадянина України у вигляді ID-картки, а тому позиція спричинення шкоди її приватному життю є необґрунтованою та очевидно надуманою. Вказує, що ця справа не відповідає ознакам типової справи, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені в постанові від 19.09.2018 у справі №806/3265/17. За цих обставин вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та необґрунтованими.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в порядку частини сьомої статті 262 КАС України від учасників справи не надходило. Суд на підставі частини шостої статті 162 КАС України вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

ОСОБА_1 у зв`язку із зміною прізвища звернулася до Перемишлянського РС ГУ ДМС України у Львівській області із заявою від 15.06.2021, просила видати паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затв. постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ. В заяві позивачка зазначила, що не дає згоду на оформлення паспорта у формі пластикової картки типу ID-1 (а.с. 6).

Перемишлянський РС ГУ ДМС України у Львівській області листом №4631-128/463.1-21 від 18.06.2021 (а.с.9) повідомив заявницю, що постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №398 внесено зміни до пункту 3 постанови КМУ від 25.03.2015 №302, які передбачають, що Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів громадянам України щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року. З огляд на відсутність відповідного рішення суду у Перемишлянського РС ГУ ДМС України у Львівській області відсутні правові підстави для оформлення та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки.

Спірні правовідносини врегульовано такими норами права:

Відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII (зі змінами та доповненнями; п. 1, 3, 5, 6, 8):

паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України.

Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Паспортна книжечка являє собою зшиту в накидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта.

У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис "Україна", нижче - зображення Державного герба України, під ним - напис "Паспорт". На внутрішньому лівому боці обкладинки у центрі - зображення Державного прапора України, нижче - напис "Паспорт громадянина України". На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім`я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою. Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються. Третя, четверта, п`ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних до паспорта, а сьома, восьма і дев`ята - для особливих відміток. На десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій - шістнадцятій - про реєстрацію постійного місця проживання громадянина. На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев`ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резус-фактор, згоди або незгоди на посмертне донорство анатомічних матеріалів. На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано витяг з цього Положення.

Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи визначає Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 №5492-VІ (далі Закон №5492-VІ).

Відповідно до частини першої статті 4 цього Закону Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Згідно з підпунктом «а» пункту 1 частини першої статті 13 Закону №5492-VI одним із документів Реєстру, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, зазначено паспорт громадянина України.

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону №5492-VI паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, […] містять безконтактний електронний носій.

За частинами першою, другою статті 14 Закону №5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом.

Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №5492-VI бланки документів, які містять безконтактний електронний носій, виготовляються відповідно до вимог державних (національних) та міжнародних стандартів та з урахуванням рекомендацій Міжнародної організації цивільної авіації (ICAO) і повинні мати ступінь захисту, що унеможливлює їх підроблення. Бланки документів, які не містять безконтактного електронного носія, виготовляються відповідно до вимог державних (національних) та міжнародних стандартів і повинні мати ступінь захисту, що унеможливлює їх підроблення.

Згідно із частиною другою статті 15 Закону №5492-VI бланки документів, якщо інше не визначено цим Законом, виготовляються за єдиними зразками та технічними описами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Підстави, за яких уповноважений суб`єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, має право відмовити заявникові у видачі документа, встановлено в частині сьомій статті 16 Закону №5492-VI.

Згідно з частинами першою, другою статті 21 Закону №5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини четвертої статті 21 Закону №5492-VI паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Перелік інформації, яка вноситься до паспорта громадянина України, визначено у частині сьомій статті 21 Закону № 5492-VI. Він містить, зокрема: унікальний номер запису в Реєстрі; відцифрований образ обличчя особи; відцифрований підпис особи.

Поряд із цим, у статті 7 Закону №5492-VI визначено перелік інформації про особу, яка вноситься до Реєстру, в якій, крім зазначеного, передбачено, що у разі оформлення паспорта громадянина України до Реєстру за згодою особи вносяться також відцифровані відбитки пальців рук особи (пункт 13 частини першої статті 7).

Інформація, яку тут виокремлено, у розумінні пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 5492-VI, є біометричними даними, параметрами, тобто сукупністю даних про особу, зібраних на основі фіксації її характеристик, що мають достатню стабільність та істотно відрізняються від аналогічних параметрів інших осіб.

Відповідно до частини шостої статті 7 Закону №5492-VI забороняється вимагати від осіб та вносити до Реєстру інформацію, не передбачену цим Законом. Забороняється вимагати від осіб персональні дані, що свідчать про етнічне походження, расу, політичні, релігійні чи інші переконання, звинувачення у скоєнні злочину або засудження до кримінального покарання, а також дані щодо здоров`я або статевого життя.

На виконання положень частини другої статті 15 та абзацу другого частини другої статті 21 Закону №5492-VI Кабінет Міністрів України 25.03.2015 прийняв Постанову №302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» (у редакції, викладеній згідно з постановою КМ України від 26.10.2016 року №745), якою затвердив:

- зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2;

- зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4;

- Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.

За змістом пункту 2 Постанови №302 із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:

- з 1 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 р. № 2503-XII;

- з 1 листопада 2016 року оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Пунктом 3 Постанови №302 установлено, що до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів ДМС матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01 листопада 2016 року припиняється.

Відповідно до пунктів 1, 2 додатка 2 «Технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм» до Постанови №302 бланк паспорта громадянина України (далі - паспорт) виготовляється у формі пластикової картки типу ID-1, що містить безконтактний електронний носій.

У паспорт імплантовано безконтактний електронний носій, який відповідає вимогам нормативних документів України у сфері технічного та криптографічного захисту інформації. Безконтактний електронний носій відповідає вимогам стандарту ISO/IEC 14443 щодо запису і зчитування даних.

До безконтактного електронного носія вноситься інформація, яка зазначена на лицьовому та зворотному боці паспорта, біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя, відцифрований підпис особи), а також дані щодо забезпечення захисту інформації, що внесена на безконтактний електронний носій, відповідно до вимог Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Пунктом 131 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України визначено, що до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті, вноситься така інформація […] біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук (за згодою особи).

Оцінюючи аргументи позивачки про те, що відмовою у видачі паспорта у формі книжечки відповідач грубо порушив її право на свободу світогляду і віросповідання, добровільне волевиявлення у питанні обробки її персональних даних суд зауважує таке:

правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних регулює Закон України «Про захист персональних даних»; цей закон спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних. Відповідно до статті 11 цього Закону підставами для обробки персональних даних є як згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних, так і дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень чи необхідність виконання ним обов`язку, який передбачений законом. Обробка територіальними підрозділами ДМС персональних даних заявника, що передує видачі цій особі паспорта громадянина України, а також ведення Реєстру є обробкою персональних даних на підставі закону (в цьому випадку Закону №5492-VI) на виконання покладених законом обов`язків, а отже не потребує згоди суб`єкта персональних даних.

Закон №5492-VI визначає види інформації про особу (персональних даних), яка:

- вноситься до Реєстру «по замовчуванню», оскільки необхідна державі для ідентифікації своїх громадян;

- вноситься до Реєстру за згодою особи (напр. відцифровані відбитки пальців рук особи);

- не вноситься до Реєстру (обробка та внесення якої заборонена): про етнічне походження, расу, політичні, релігійні чи інші переконання, звинувачення у скоєнні злочину або засудження до кримінального покарання, а також дані щодо здоров`я або статевого життя.

Суд вважає, що технічний прогрес та швидка зміна суспільних відносин за останні десятиліття, що зумовили запровадження державою електронних баз даних у формі електронних реєстрів (на зміну паперовим картотекам), а також запровадження в 2012 році нових форм документів для ідентифікації особи (в т.ч. паспорта громадянина України у формі ID-картки на заміну паперової книжечки) не впливає на гарантовані Конституцією України права особи і не перешкоджає виконанню нею свого обов`язку отримати паспорт громадянина України.

Оцінюючи аргументи позивачки, що отримання ID-1 пластикової картки є її правом, а не зобов`язанням, а форма паспорта у вигляді паспортної книжечки є чинна суд керується такими міркуваннями:

Конституція України в Розділі ІІ «Права, свободи та обов`язки людини і громадянина» передбачає низку прав особи, серед яких:

- на свободу світогляду і віросповідання (стаття 35);

- направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк (стаття 40);

- знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (стаття 32);

- право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55).

Водночас ані Конституція України, ані закони України не передбачають права громадянина України на «отримання документів» чи права на «отримання документів певної форми».

Відповідно до положень статті 21 Закону №5492-VI отримання паспорта громадянина України є обов`язком (а не правом) кожного громадянина України, який досяг чотирнадцятирічного віку.

Відповідно до положень ст.ст. 290, 291 КАС України

- у рішенні суду, ухваленому за результатами розгляду зразкової справи, Верховний Суд додатково зазначає: 1) ознаки типових справ; 2) обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права та порядок застосування таких норм; 3) обставини, які можуть впливати на інше застосування норм матеріального права, ніж у зразковій справі.

- при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді зразкової справи №806/3265/17 (Пз/9901/2/18) визначила такі ознаки типової справи:

а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ;

б) відповідач - територіальні органи ДМС України;

в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних данних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Отже, аргументи відповідача про невідповідність цієї справи ознакам типової справи є помилковими, оскільки Верховний Суд не визначив наявність/відсутність раніше внесених в Єдиний державний демографічний реєстр відомостей про особу обставиною, яка може впливати на інше застосування норм матеріального права, ніж у зразковій справі. Суд визнає, що з огляду на зміст заяви позивачки до територіального органу ДМС та зміст отриманої нею відповіді ця справа є типовою.

Оцінюючи аргументи відповідача щодо форми поданої позивачкою заяви суд враховує таке: Верховний Суд у рішенні в зразковій адміністративній справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18) дав оцінку заяві, котра була адресована територіальному органу ДМС та вказав таке: «…Звернення позивачки про отримання паспорта громадянина України за формою і змістом не відповідає вимогам до заяви-анкети, на підставі якої до Єдиного державного демографічного реєстру вноситься відповідна інформація про особу заявника та яка є підставою для вчинення територіальними органами і підрозділами ДМС відповідних дій/прийняття рішень щодо оформлення паспорта громадянина України встановленого зразка. Тому зауваження Управління ДМС з цього приводу є слушними. Однак, з огляду на мотиви подання цього позову […], звернення до територіального підрозділу ДМС із заявою-анкетою відповідно до згаданого Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою № 302, слугуватиме підставою для оформлення їй паспорта громадянина України у формі безконтактної картки з імплантованим у неї носієм інформації, а також означатиме, що зазначені в цій заяві відомості, відповідно до названого вище Порядку, підлягатимуть внесенню до Єдиного державного демографічного реєстру, з чим, власне, і не погоджується позивачка. З огляду як на ту кількість спорів, які вже виникли з правовідносин, пов`язаних з такими ж зверненнями громадян України до органів і підрозділів ДМС і з аналогічних підстав відмови останніх в оформленні паспорта громадянина України зразка 1994 року, так і на ті, які виникатимуть надалі у зв`язку з подібними зверненнями, і результатом їх розгляду, зумовленим змінами у правовому регулюванні суспільних відносин у цій сфері, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для ухвалення зразкового рішення, аби сприяти однаковій правозастосовній практиці судів під час вирішення спорів цієї категорії». Отже, при розгляді зразкової справи Верховний Суд давав оцінку доводам сторін щодо заяви про видачу паспорта у формі книжечки, що за формою та змістом є аналогічною до заяви позивачки про видачу паспорта громадянина України у формі книжечки, і така заява також не відповідала вимогам до заяви-анкети про видачу паспорта. Попри це, Верховний Суд доводи щодо невідповідності форми заяви позивача формі заяви-анкети не взяв до уваги, а таку справу визнав типовою. Відтак, посилання відповідача у цій справі на недотримання заявниками форми заяви є несуттєвими, а ця справа в розумінні статті 291 КАС України є типовою.

При прийнятті цього рішення суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду при розгляді зразкової справи №806/3265/17 (Пз/9901/2/18). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.09.2018:

- визнала протиправною відмову Коростенського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області у видачі особа паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ; зобов`язала Коростенський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області оформити та видати особа паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України № 2503-ХІІ;

- мотивувала своє рішення тим, що норми Закону №5492-VI, на відміну від норм Положення №2503-XII (що теж діяло на момент виникнення спірних правовідносин), не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було «встановлене законом») не було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення ст.8 Конвенції;

- вказала, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

Велика Палата Верховного Суду наголосила, що її правові висновки у цитованій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Суд зауважує, що не поділяє такий підхід до правозастосування та вважає переконливими доводи, викладені в окремій думці суддів Великої Палати Верховного Суду Антонюк Н.О. та Прокопенко О.Б. (http://www.reestr.court.gov.ua/Review/77068299). Суд також переконаний, що громадянин України в принципі не наділений «правом на отримання паспорта у вигляді книжечки» чи в будь-якій іншій формі, а натомість при досягнення певного віку зобов`язаний отримати паспорт громадянина України у визначеній державою формі. Підходи держави щодо законодавчого наділення територіальних підрозділів ДМС повноваженнями щодо обробки персональних даних громадян, що передує видачі паспорта як документа, що забезпечує можливість ідентифікації/посвідчення особи громадянина України, суд вважає цілком пропорційними до мети надання таких повноважень; визначення Законом №5492-VI видів «чутливих» персональних даних, які заборонено обробляти або які потребують згоди особи на їх обробку, на думку суду, є достатнім запобіжником для уникнення ситуації, в якій на особу може бути покладено особистий надмірний тягар.

Разом з тим, проаналізувавши подальші рішення Уряду щодо форми паспорта громадянина України, суд дійшов висновку про недоцільність відступлення від згаданих правових висновків Верховного Суду в зразковій справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18).

Так, Уряд відреагував на прийняття рішення у зразковій справі шляхом прийняття Постанови Кабінету Міністрів України №398 від 03.04.2019, якою доповнено пункт 3 Постанови КМУ від 25.03.2015 №302: «Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року».

Міністерство внутрішніх справ України відповідно до абзацу п`ятого пункту 3 постанови КМУ від 25.03.2015 N302, постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 N398 прийняло наказ №456 від 06.06.2019, яким затвердило Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України (далі - Тимчасовий порядок №456). Цей Тимчасовий порядок розроблено відповідно до згаданих Постанов КМУ та Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII (в редакції Постанови Верховної Ради України від 23 лютого 2007 року N719-V) та визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, засвідчене в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пунктів 2,3 розділу І Тимчасового порядку №456 паспорт оформлюється з використанням бланка паспорта громадянина України зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.1994 N353 «Про затвердження зразка бланка паспорта громадянина України». Розділом VI Тимчасового порядку регламентовано порядок обміну паспорта в разі зміни прізвища, імені, по батькові, дати та/або місця народження. Для обміну паспорта заявник подає серед інших документів заяву, рішення суду, паспорт, що підлягає обміну тощо.

Отже, Уряд визнав необхідність законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року та по суті уповноважив ДМС України видавати паспорти старого зразка на виконання рішень судів, що будуть постановлені у типових справах, а МВС України на реалізацію цього рішення Уряду прийняло Тимчасовий порядок №456, котрий визначив механізм виконання таких рішень.

Тому суд при прийнятті рішення у цій справі враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18) та зобов`язує Перемишлянський РС ГУ ДМС України у Львівській області видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII.

Щодо інших позовних вимог ОСОБА_1 (про видачу паспорта «без передачі будь-яких даних до ЄДДР, без оформлення/присвоєння унікального номеру запису в Реєстрі (УНЗР), без відцифрованого підпису особи, без відцифрованого образу обличчя особи, без відцифрованих відбитків пальців рук, без використання будь-яких засобів ЄДДР»), то при її розгляді суд також враховує підходи Великої Палати Верховного Суду до вирішення таких вимог у цій категорії спорів. Так, при постановленні зразкового рішення Велика Палата Верховного Суду визнала вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача не передавати будь-які дані позивача до Єдиного державного демографічного реєстру, формування (присвоєння) унікального номера запису в Реєстрі і використання будь-яких засобів Єдиного державного демографічного реєстру такими, що не підлягають задоволенню, оскільки при видачі особі паспорта у формі, визначеній Положенням про паспорт № 2503-ХІІ, не передбачено внесення даних особи до Єдиного державного демографічного реєстру. Отже, в цій частині вимоги позивачки є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Щодо аргументів відповідача, що ОСОБА_1 вже надала згоду на обробку персональних даних із використанням засобів Єдиного державного демографічного реєстру при оформленні паспорта громадянина України для виїзду за кордон, і унікальний номер запису у Реєстрі вже сформовано, суд враховує норми статті 6 Закону України «Про захист персональних даних», відповідно до яких обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних. Тому для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 надала персональні дані, які були необхідні були розпоряднику саме для оформлення та видачі паспорта громадянина для виїзду за кордон. В цій ситуації вимоги позивачки стосуються видачі внутрішнього паспорта громадянина України, тому аргументи відповідача є помилковими.

З огляду на викладені мотиви суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України та враховуючи задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд стягує на користь позивачки суму сплаченого нею судового збору пропорційно до задоволених вимог. З огляду на те, що Перемишлянський РС ГУ ДМС України у Львівській області є структурним підрозділом Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області та його територіальним органом (без присвоєння ідентифікаційного коду), суд стягує судовий збір з Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області.

Керуючись ст.ст. 9, 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295, п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення», пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов`язати Перемишлянський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (81200, Львівська область, Перемишлянський район, місто Перемишляни, вул. Галицька, буд. 28) оформити та видати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (79007, Львівська область, місто Львів, вул. Січових Стрільців, буд. 11; ідентифікаційний код 37831493) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Москаль Р.М.