Справа № 160/6513/22
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2022 року Справа № 160/6513/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 з урахуванням уточненої позовної заяви, яку подано до суду 18.05.2022 року, 06.05.2022 року звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного позову із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить суд:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у перерахуванні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ; паспорт: серія НОМЕР_2 , виданий Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 07 листопада 2005р.; адреса: АДРЕСА_1 ) із заробітної плати за період з 01.10.1985 року по 31.10.1990 року з моменту останнього звернення до ПФУ, тобто з 25.12.2021 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахування пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ; паспорт: серія НОМЕР_2 , виданий Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 07 листопада 2005 р.; адреса: АДРЕСА_1 ) із заробітної плати за період з 01.10.1985 року по 31.10.1990 року з моменту останнього звернення до ПФУ, тобто з 25.12.2021 року.
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що 02.12.1993 року позивача було переведено на пенсію по інвалідності ІІ групи внаслідок трудового каліцтва. З 01.01.2004 року пенсію було перераховано відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До страхового стажу було зараховано період перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва з 02.12.1993 року по 31.12.2003 рік. Для розрахунку пенсії було взято заробіток за період роботи з 01.08.1963 року по 23.07.1968 рік, однак позивач вважає, що більш оптимальним для розрахунку пенсії є заробіток з 01.10.1985 року по 31.10.1990 рік.
07.07.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог. В мотивування своєї правової позиції відповідач зазначив, що вперше ОСОБА_1 була призначена пенсія по інвалідності II групи внаслідок загального захворювання з 21.12.1992 року за нормами Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення. З 02.12.1993 встановлено II групу інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві. Відповідно до статті 56 Закону № 1788 час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком. На підставі особистої заяви від 27.05.2005 року її переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058), який набрав чинності з 01.01.2004. Розмір пенсії кожного пенсіонера визначається індивідуально залежно від набутого ним страхового стажу та отриманої заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески. При обчисленні пенсії для кожного пенсіонера розраховується коефіцієнт страхового стажу (залежно від кількості відпрацьованих місяців) та коефіцієнт заробітної плати, який обчислюється шляхом ділення фактичної заробітної плати застрахованої особи на величину середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за відповідний період у розрізі кожного місяця. Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 1058 в редакції, яка була чинною до 01.10.2011, за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону № 1058). Згідно з частиною другою статті 28 Закону № 1058 з 1 січня 2018 року для осіб, які досягли віку 65 років мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Щодо переведення позивача на пенсію по інвалідності ІІ групи відповідач зазначив, що пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається особам з інвалідністю II групи у розмірі 90 відсотків пенсії за віком. При цьому час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням не зараховується до страхового стажу при отримані пенсії по інвалідності або по інвалідності в розмірі пенсії за віком. Оскільки при переведенні з пенсії за віком на пенсію по інвалідності до страхового стажу ОСОБА_1 не буде зараховано період знаходження на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 02.12.1993 року по 31.12.2003 року, який складає 10 років 1 місяць, розмір пенсії зменшиться.
Відповідно до статті 40 Закону № 1058 за бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. При цьому, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством. У пенсійній справі ОСОБА_1 є наявні довідки про заробітну плату за період роботи з 01.08.1963 року по 23.07.1968 року, з 01.01.1983 року по 31.08.1989 року та з 19.09.1989 року по 28.12.1990 року. В автоматичному режимі визначено оптимальний період заробітку позивача, а саме: з 01.08.1963 року по 23.07.1968 року.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058- IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим законом. Відповідно до ст. 11 Закону № 1058-IV застрахованими особами є громадяни, які працюють на підприємствах, в установах і організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, у фізичних осіб-суб`єктів підприємницької діяльності та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб-суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи за договорами цивільно-правового характеру. За осіб, які працюють на вищезазначених умовах, страхувальник (роботодавець) зобов`язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати до солідарної системи в установлені строки та в повному обсязі страхові внески від об`єкту для їх нарахування.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2022 року, зазначена вище справа була розподілена та 09.05.2022 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.05.2022 року вказану позовну заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.
У встановлений ухвалою суду від 11.05.2022 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.
24.05.2022 року суддя Прудник С.В. перебував у перебував у щорічній відпустці.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2022 року прийнято до свого провадження дану позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2013 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Тож, загальний стаж роботи позивача складає - 40 років 6 місяців і 8 днів.
Як було встановлено судом під час розгляду даної справи, уперше пенсія позивачу була призначена по інвалідності II групи внаслідок загального захворювання з 21.12.1992 року за нормами Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення. З 02.12.1993 року встановлено II групу інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві.
На підставі особистої заяви від 27.05.2005 року ОСОБА_1 переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, який набрав чинності з 01.01.2004 року.
З матеріалів справи убачається, що позивач неодноразово зверталась зі зверненнями до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з питання пенсійного забезпечення, які були зареєстровані через портали гарячих ліній (Урядова «гаряча лінія», урядова гаряча лінія 1545, Дніпропетровський регіональний контактний центр, гаряча лінія голови облдержадміністрації та інші).
У поданій до суду позовній заяві позивач зазначила, що починаючи з 21.12.1992 року останній було призначено пенсію по інвалідності II групи загального захворювання відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» за наявності загального трудового стажу 30 років 05 місяців 12 днів, середньомісячного заробітку за період роботи з 01.11.1988 року по 31.08.1989 року («Державна Фірма «Дніпробудіндустрія») та з 01.10.1989 року по 30.11.1990 року (ВО «Дніпрошина»),02.12.1993 року останню було переведено на пенсію по інвалідності II групи внаслідок трудового каліцтва. 01.01.2004 року пенсію було перераховано відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 27.05.2005 року до ПФУ позивачем була подана заява про переведення на пенсію за віком. До страхового стажу було зараховано період перебування інвалідності внаслідок трудового каліцтва з 02.12.1993 року по 31.12.2003 року. Для розрахунку пенсії було взято заробіток за період роботи на Дніпропетровському шинному заводі з 01.08.1963 року по 23.07.1968 року. Тож, позивач вважає, що означений період є для її не вигідним. А, більш оптимальним, для розрахунку пенсії, являється заробіток за період з 01.10.1985 року по 31.10.1990 року.
При цьому, судовим розглядом установлено, що позивач жодного разу не зверталась з письмовою заявою до територіальних органів Пенсійного фонду України, щодо перерахунку її пенсії. Остання заява, яка міститися в матеріалах пенсійної справи це заява від 27.05.2005 року про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.
Так, 14.12.2021 року через портал гарячих ліній (урядова гаряча лінія 1545, Дніпропетровський регіональний контактний центр Дніпропетровської обласної облдержадміністрації) позивач звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з питання пенсійного забезпечення. Зі змісту звернення убачається, що заявниця ОСОБА_1 звернулася з питання перерахунку пенсійного забезпечення та соціальної виплати згідно групи інвалідності (ІІ група). З даного питання заявниця 09.12.2021 року зверталася до Фонду соціального страхування, проте заявниці від мовляють у перерахунку пенсійного забезпечення та соціальної виплати. Прохання посприяти у вирішення питання перерахунку за умови звернення до заявниці працівниками Фонду соціального страхування (записано зі слів заявниці).
25.12.2021 року ОСОБА_1 через урядова «гаряча лінія» звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з питання правильності нарахування пенсії. Зі змісту звернення убачається, що заявниця звернулась зі скаргою на працівників Пенсійного фонду України в м. Дніпро з приводу того, що отримала відповідь на звернення КА-13454421 в якому відмовили в перерахунку пенсії та запропоновули звернутись до суду.
29.12.2021 року ОСОБА_1 через урядова «гаряча лінія» звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з питання пенсійного забезпечення. Зі змісту звернення убачається, що заявниця повідомила про те, що в незаконний спосіб було зняти виплати по інвалідності. Додала, що має трудове каліцтво з 1965 року. З 2001 року по вересень 2021 року отримувала пенсію по інвалідності. Тож, заявниця просила створити комісію та посприяти в нарахуванні.
Не погоджуючись із такою відмовою ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, вважаючи що більш оптимальним на думку позивача для розрахунку пенсії повинен бути як заробіток за період з 01.10.1985 року по 31.10.1990 року, остання звернулася до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до даних правовідносин необхідно застосувати норми Конституції України, Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) та Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2015 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) в редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:
застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;
страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;
страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Частинами першою, другою та четвертою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Суд зазначає, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 № 794 «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», на виконання Указу Президента України від 04.05.1998 № 401 (401/98) «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування» Кабінет Міністрів України постановив Пенсійному фонду разом із Міністерством праці та соціальної політики, Міністерством фінансів України та Державної податковою адміністрацією забезпечити з 01.10.1998 впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 № 794 «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», установити, що починаючи з 01.07.2002 обчислення пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (1788-12) здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01.07.2000 за даними систем персоніфікованого обліку.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону № 1058-IV).
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії.
Так, відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано положеннями Порядку № 22-1.
Відповідно до пункту 1.1. Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви (пункт 1.9. Порядку № 22-1).
Пунктом 2.7. Порядку № 22-1, до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.
Форма і зміст заяви затверджена Порядком № 22-1 (додаток № 1).
Тобто, вказаним Порядком чітко встановлено форму заяви про призначення та/або перерахунок пенсії.
Згідно з положеннями пункту 4.2 Порядку № 22-1 4.2. при прийманні документів працівник сервісного центру:
ідентифікує заявника (його представника);
надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;
реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;
уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;
з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;
повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;
сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;
надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;
повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал;
видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;
повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.
Положеннями пункту 4.3. Порядку №22-1 передбачено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Аналізуючи положення чинного законодавства України, яке регулює порядок звернення громадян для призначення та/або перерахунку пенсій, суд приходить до висновку, що однією з основних умов для здійснення такого призначення є волевиявлення особи, яке полягає у зверненні в установленому порядку до органів Пенсійного Фонду України із відповідною заявою, форма та зміст якої затверджений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як встановлено судом, позивач не звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою встановленого зразка про перерахунок пенсії за віком відповідно до вимог Порядку № 22-1 та статті 44 Закону № 1058-IV та необхідним пакетом документів, що визначає право на перерахунок пенсії, що визначає право на призначення пенсії згідно статті 114 Закону 1058-IVу зв`язку з урахуванням страхового стажу, а, відтак, відповідач не мав підстав для здійснення перерахунку пенсії.

Натомість, як було встановлено судом під час розгляду даної справи, позивач неодноразово зверталась зі зверненнями до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з питання пенсійного забезпечення, які були зареєстровані через портали гарячих ліній (Урядова «гаряча лінія», урядова гаряча лінія 1545, Дніпропетровський регіональний контактний центр, гаряча лінія голови облдержадміністрації та інші).

Звернення до суду за захистом своїх прав само по собі не є підставою для виникнення прав та обов`язків у пенсійній сфері. Для цього необхідне волевиявлення особи, яка звертається до пенсійного фонду. За відсутністю згоди особи на призначення та/або перерахунок пенсії, відсутні підстави для виникнення правочину. Крім того, повноваження відповідача по розгляду заяв пенсіонерів визначені в Порядку № 22-1.

Заява до пенсійного фонду подається із дотриманням загальних правил діловодства, які встановлені для підприємств, установ та організацій. Відсутність належного документа, який підтверджує звернення особи до установи пенсійного фонду, не дає можливості останньому розглянути цю заяву відповідно до діючого законодавства.

Аналогічна правова позиція щодо того, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення/перерахунок пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку, викладена у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 425/1867/16-а, від 19.04.2018 у справі № 601/198/16.

У свою чергу, лист Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05.01.2022 року №370-40460/К-01/8-0400/22, яким надано відповідь на звернення позивача від 25.12.2021 року позивача має роз`яснювальний характер, не містить висновку про відмову у перерахунку пенсії позивача, отже не тягнуть для позивача правових наслідків.

Станом на час розгляду справи по суті позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про звернення до відповідача із заявою про перерахунок пенсії встановленого зразка разом із пакетом документів відповідно до положень Закону № 1058-IV та Порядку № 22-1.

У зв`язку із чим, розгляд питання щодо можливості перерахунку пенсії позивачу на умовах та з підстав ним обумовлених, в рамках даної справи, є передчасним.

Згідно із ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У рішенні по справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно із його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи відмову у задоволені позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник