Справа № 339/131/22
Суддя: Скригун В. В.
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №339/131/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2022 року

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Скригун В.В.

при секретарі Латик В.Є.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника Дуткевича М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, третя особа на стороні відповідача: поліцейський ВРПП відділення поліції №1 м.Долина Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області Глушак Тарас Іванович про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить визнати недійсною та скасувати постанову ГАБІ № 742030 від 02 травня 2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Поновити строк для звернення до суду.

Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що 02 травня 2022 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за завідомо неправдивий виклик поліції та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень. В оскаржуваній постанові вказано, що 02 травня 2022 року близько 00:05 год. позивач повідомив про подію якої насправді не було, здійснивши завідомо неправдивий виклик поліції та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП.

Зазначає, що 01 травня 2022 року біля 23:40 год. він разом із товаришем ОСОБА_2 їхали у с.Тисів, за кермом автомобіля перебував останній. Проїжджаючи центральною вулицею Грушевського, автомобілем почало «смикати», оскільки були ознаки того, що закінчився бензин. ОСОБА_3 вимушено зупинив автомобіль, в подальшому як виявилося біля будинку односельчанина ОСОБА_4 . Після зупинки вони вийшли з автомобіля і намагалися його завести. В цей час з будинку до них вийшов ОСОБА_5 , не кажучи ні слова, відкрив пасажирські двері автомобіля та витягнув із замка запалювання ключ і пішов з ним до будинку. Позивач сказав ОСОБА_5 , що зателефонує у поліцію і заявить, що він забрав ключі від автомобіля, однак останній на це не відреагував.

В подальшому він о 00 год. зателефонував на 102 і повідомив, що в нього забрали ключі від автомобіля. Спочатку ОСОБА_4 перебував на своєму подвір`ї, вони сварилися, але згодом він до них повернувся з дружиною та двома дітьми, почавши на них скакати та наніс удар позивачу кулаком правої руки в область лівої частини обличчя.

Вони з ОСОБА_2 хотіли втекти, але в цей час до них під`їхав автомобілем з включеними фарами дальнього світла, в подальшому як виявилося це був ОСОБА_4 племінник ОСОБА_8 , який вийшов із автомобіля та без будь-яких попереджень раптово правою ногою наніс йому удар в ліву сторону обличчя. Від удару ОСОБА_1 впав у канаву, на короткий час втратив свідомість. Після чого вони з ОСОБА_2 пішли додому і він заснув. Згодом о 01:37 год. йому зателефонував працівник поліції та повідомив, що він біля автомобіля. Коли він прийшов до будинку ОСОБА_4 , автомобіль стояв вже не на тому місці де він його залишив, його хтось відігнав трохи далі, але хто саме його перегнав - йому невідомо, бо він цього не бачив.

Після цього працівники поліції, не зважаючи на його заперечення, що він не керував автомобілем, і що вони не зупиняли його під час керування автомобілем, зобов`язали його пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, який показав наявність алкоголю у крові, та склали відносно нього протокол за ст. 130 ч.1 КУпАП, а також дві постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП, а також за ст. 183 КУпАП.

Вважає, що інспектор Глушак Т.І. безпідставно склав стосовно нього постанову за ст. 183 КУпАП про те, що він о 00:05 год. 02 травня 2022 року умисно здійснив завідомо неправдивий виклик поліції.

Також, згідно витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000053 та № 0000052 вбачається, що відомості за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були внесені до Реєстру 05 травня 2022 року про вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення, закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 23 травня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання та витребувано у відділення поліції №1 м.Долина Калуського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області матеріали адміністративної справи про фіксацію розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП та інформацію (фіксацію) про телефонний дзвінок ОСОБА_1 о 00:04 год. 02 травня 2022 року у відділення поліції №1 м.Долина щодо цієї події. Будь-які інші процесуальні дії судом не здійснювалися.

15 червня 2022 року представником відповідача Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області подано відзив на позов, в якому просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Такі заперечення щодо позову обгрунтовує тим, що 02 травня 2022 року близько 00:05 год. ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонував на спецлінію «102» та повідомив, що у нього викрали його автомобіль, однак такої події не було.

Отримавши повідомлення на спецлінію «102» від ОСОБА_1 на вказану ним адресу, з метою відповідного та належного реагування на повідомлення, відправились працівники СРПП відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП.

В ході перевірки повідомлення про викрадення автомобіля позивача працівниками поліції встановлено, що будь-якого викрадення автомобіля ОСОБА_1 не було, а останній здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 183 КУпАП.

Позивача було поінформовано про здійснення завідомо неправдивого виклику поліції, встановлено факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ст. 183 КУпАП, а також поліцейським було роз`яснено позивачеві його права як громадянина України, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268, 289 КУпАП та відповідно до вимог ст.ст. 278, 279 КУпАП розглянуто та винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ГАБІ № 742030 від 02.05.2022 з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу 1700 грн.

Від отримання копії постанови позивач відмовився, про що свідчить відмітка у постанові - «відмовився», а тому зазначену постанову направлено позивачу рекомендованим листом за вих. №1737 від 03 травня 2022 року.

Крім того зазначають, що ОСОБА_1 в цей же самий день допустив керування транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння (1.60% проміле), про що було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Позиція позивача, що за кермом автомобіля перебував ОСОБА_2 , а не він є хибною, останній намагається ввести суд в оману та здійснити спробу уникнути адміністративної відповідальності, оскільки факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 встановлено наявними доказами.

Окрім того, позивач у позовній заяві вказує, що «потім вони з ОСОБА_2 пішли до своїх домівок і він заснув. В 1:37 год. йому подзвонив працівник поліції та повідомив, що він біля автомобіля. А коли він прийшов до будинку ОСОБА_4 , автомобіль стояв не на тому місці, де вони його залишили, його хтось відігнав трохи далі, але хто саме його перегнав - не відомо, бо він цього не бачив». В зв"язку з цим у відповідача постає питання, як ОСОБА_1 міг піти додому і поспати? Оскільки, звукозапис повідомлення про вчинення правопорушення позивачем, відеофіксація «бодікамер» поліцейських свідчить про те, що повідомлення поступили в 00:06 год., а наряд поліції (згідно часу вказаного на «бодікамері») прибув о 00:25 год 02 травня 2022 року (через 20 хв після повідомлення) - і з того часу позивач перебував на місці події, що спостерігається на відеофіксації.

Тому дана позиція позивача вкотре спростовується наявними доказами, а також є такою щоб ввести суд в оману та здійснити спробу уникнути адмінвідповідальності.

Будь-яких розумних пояснень та належних доказів про вчинення викрадення у позивача автомобіля не надав, а його вина у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183 КУпАП встановлена та доведена.

Також, ОСОБА_1 розуміючи, що він здійснює завідомо неправдивий виклик поліції, на спецлінії «102» на запитання оператора «102»: «Яке Ваше Прізвище?» - повідомляє завідомо неправдиві свої дані, зазначаючи: « ОСОБА_10 ».

А тому, вважає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами при накладенні адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Позивач ОСОБА_1 та представник Дуткевич М.В. в судовому засіданні вимоги, заявлені в позові, підтримали та наполягали на їх задоволенні. Крім того позивач пояснив, що дійсно здійснював виклик на спецлінію «102», так як ОСОБА_5 забрав у нього ключі від автомобіля та не повертав. Крім того, він та його родичі спричинили йому та ОСОБА_2 тілесні ушкодження. Не дочекавшись працівників поліції, він пішов додому. Через деякий час йому зателефонував працівник поліції і він повернувся, його автомобіль стояв вже на іншому місці. В позовній заяві зазначено, що о 01 год. 37 хв. йому телефонував вказаний вище працівник, що не співпадає з часом запису з боді-камер, однак він припускає, що міг помилитися, оскільки дзвінок був з невідомого номеру. Після приїзду, працівники поліції його заштовхали в автомобіль та почали щось писати. Розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП взагалі не було.

Представник відповідача, подавши відзив на позов, в судові засідання не з`явився повторно, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи в установленому законом порядку.

Третя особи на стороні відповідача поліцейський ВРПП відділення поліції №1 м.Долина Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області Глушак Т.І. до суду не з`явився повторно, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи в установленому законом порядку. Будь-яких заяв та пояснень по справі не надіслав.

Як зазначено в ч.3 ст. 268 КАСУ, не прибуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи в суді.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, пояснення свідка ОСОБА_2 , повно та всебічно з"ясувавши обставини справи, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, надавши їм оцінку, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що 02 травня 2022 року інспектор СРПП ВП №1 м.Долина Глушак Т.І. виніс постанову ГАБІ № 742030 про адміністративне правопорушення, якою притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 1700 грн.

Як вказано в постанові, 02 травня 2022 року близько 00:05 год. позивач повідомив про подію якої насправді не було, здійснивши завідомо неправдивий виклик спецслужб.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 правопорушення відповідач, як посадова особа, вважав доведеними обставини вчинення даного правопорушення. Разом з тим, доказів на підтвердження викладеного, у постанові до справи не долучено та не надано суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п. 1 Постанови від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі, про порушення громадського порядку, зокрема за ст. 183 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положення ст. 280 КУпАП закріплюють обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається зі змісту ст. 251 КУпАП та ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в зазначеній справі є будь - які фактичні дані, на основі яких компетентним органом (посадовою особою)/судом встановлюється наявність чи відсутність обставин, що мають значення для справи, в тому числі винність особи, обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту частини 1 статті 73 КАС України слідує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

В ст. 245 КУпАП зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 183 КУпАП передбачає відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб.

Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб, а не будь-якому виклику. Тобто, дії правопорушника спрямовані на зрив нормальної роботи цих служб. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

В статті 10 КУпАП зазначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

За приписами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про Національну поліцію України», Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію України», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Отже, в разі наявності факту чи з метою недопущення факту порушення прав та свобод особи від порушень і протиправних посягань, кожен має право звернутися до органу Національної поліції з метою захисту, а відповідний орган Національної поліції має обов`язок відреагувати на таке звернення і вжити визначених законодавством заходів для забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно оскаржуваної постанови від 02 травня 2022 року, серії ГАБІ № 742030 винесеної інспектором СРПП ВП №1 м.Долина Глушак Т.І. вбачається, що 02 травня 2022 року близько 00:05 год. позивач повідомив про подію якої насправді не було, здійснивши завідомо неправдивий виклик спецслужб.

Як вбачається зі змісту звернення інформаційного характеру, який надійшов до чергової частини відділу поліції на 102, яке надано відповідачем до відзиву на адміністративний позов, заявник повідомив, прізвище ОСОБА_10 і, що в нього викрали машину, в подальшому говорив, що намагався викрасти машину односельчанин, витягнувши ключі із замка запалювання і забравши їх.

Однак, з долученого представником позивача рапорта встановлено, що 02 травня 2022 року о 00:05 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 02 травня 2022 року о 00:04 год. за адресою: с. Тисів вул. Грушевського заявник затримав особу, яка намагалася викрасти його автомобіль. Заявник: тел. НОМЕР_1 . Прибувши на місце події в с.Тисів, вул. Грушевського було встановлено заявника - ОСОБА_1 . По даному факту встановлено, що заявник керував транспортним засобом ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2 , порушуючи правила дорожнього руху. Однак житель села Тисів побачивши це, зупинив заявника і забрав ключі від автомобіля, щоб ОСОБА_1 не рухався, і не наражав себе та інших на небезпеку. Заявник викликав поліцію по даному факту. В подальшому заявник вказав, що керував транспортним засобом, враховуючи всі оставини справи ОСОБА_1 запропоновано було пройти тест на визначення стану алкогольного сп`яніння. Тест 1,60% позитивний. Як зазначено у рапорті - результат опрацювання: було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, а також постанови про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП та ст.183 КУпАП.

Необгрунтованими є твердження позивача, що о 01:37 год. позивачу зателефонував працівник поліції та повідомив, що він знаходиться біля автомобіля. Так, із змісту звукозапису ОСОБА_1 на 102 про вчинення злочину та з відеофіксації з бодікамер вбачається, що повідомлення поступили в 00:04 год., а наряд поліції (згідно часу вказаного на «бодікамері») прибув о 00:25 год 02 травня 2022 року (через 20 хв. після повідомлення) - і з того часу ОСОБА_1 перебував на місці події. При цьому, надаючи пояснення в судовому засіданні стосовно вказаної години позивач вказав, що можливо переплутав.

Що стосується змісту звернення інформаційного характеру, який надійшов до чергової частини відділу поліції на 102, які надані відповідачем до відзиву на адміністративний позов, заявник вказував прізвище ОСОБА_10 . При цьому, суд зазначає, що з долученого представником позивача рапорту вбачається, що заявник: тел. НОМЕР_1, а прибувши на місце події в с.Тисів, вул. Грушевського було встановлено заявника - ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу на те, що позивач, телефонуючи до поліції, розраховував на те, що працівники поліції допоможуть у вирішенні зазначеної ситуацій у правовому полі, тому такі дії не можна кваліфікувати як завідомо неправдивий виклик поліції.

Відповідачем не подано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено статтею 183 КУпАП, тобто за вчинення саме завідомо неправдивого виклику поліції.

В матеріалах справи відсутні достатні докази, які б підтверджували наявність у позивача прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що він того вечора їхав з ОСОБА_1 додому. За кермов автомобіля був він, а ОСОБА_1 сидів на місці пасажира. По дорозі почав відказувати бензинонасос, біля будинку ОСОБА_5 в с.Тисів автомобіль заглох. Через деякий час прийшов ОСОБА_5 і забрав ключі від автомобіля. ОСОБА_1 телефонував на "102", однак самої телефонної розмови він не чув, оскільки в них була суперечка з ОСОБА_5 . Вважає, що підстави для виклику поліції були.

Отже, на переконання суду в діях ОСОБА_1 суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, відсутня.

Крім цього, всупереч вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП в постанові серії ГАБІ № 742030 від 02 травня 2022 року не наведені обставини та не зазначено жодних доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Також, оскаржувана постанова складено з порушенням вимог діючого законодавства, в ній не зазначено місце вчинення правопорушення, не міститься даних щодо належного повідомлення особи, щодо якої її складено, з винесенням постанови у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з положеннями статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідач при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП належним чином не перевірив, чи інформація яку повідомив позивач була дійсно завідомо неправдивою.

Також, в постанові не вказано, які саме обставини були встановлені працівником поліції, що стали в подальшому підставою для складання оскаржуваної постанови. В чому саме полягав завідомо неправдивий виклик поліції не зазначено також у відзиві на адміністративний позов. Не зазначено також доказів, відповідно до яких інспектор встановив факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Наданий суду диск з аудіозаписом не підтверджує факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, а зафіксована на ньому розмова не є доказом неправдивого виклику поліції.

А з наданого диску з боді камер працівника поліції судом встановлено, тільки розгляд справи про складання протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП та повідомлення про винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та відібрання пояснень.

Слід також звернути увагу, що згідно постанови від 13 червня 2022 року закрито справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

А справа про оскарження постанови за ч.2 ст.126 КУпАП перебуває на розгляді Болехівського міського суду Івано-Франківської області.

Отже, саме по собі описання адміністративного правопорушення в постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Разом з тим, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові, а притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказам.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як встановлено частинами 1, 3 статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд зазначає, що належна фіксація вчинення адміністративного правопорушення позивачем, може підтвердити правомірність накладення адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

Таким чином, уповноважена особа органу Національної поліції має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою (водієм) адміністративного правопорушення.

Однак в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про наявність у діях позивача порушення ст. 183 КУпАП, так як жодним із відповідачів не надано суду будь-яких доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, жодним чином не доведено правомірності свого рішення, не надано суду достатньо доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, а тому позов підлягає задоволенню.

Таким чином, заявлений позов щодо визнання протиправною та скасування постанови ГАБІ № 742030 від 02 травня 2022 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 1700 (тисяча сімсот) гривень, є обґрунтованим, з вищевикладених мотивів.

Крім того, відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Позивач пропустив строк звернення з позовом про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. Разом з тим, відповідач зобов`язаний був відповідно до статті 258 КУпАП один примірник постанови вручити позивачу на місці події (або надіслати поштою, якщо правопорушник відмовився від отримання постанови на місці події).

Судом встановлено, що відповідач копію постанови не вручив, а надіслав поштою.

При цьому суд бере до уваги, що в оскаржуваній постанові зазначено, що копію постанови надіслано рекомендованим листом за вих. № 1737, 03 травня 2022 року. Докази надіслання копії оскаржуваної постанови на адресу позивача рекомендованим повідомленням сторона відповідача суду не надала.

Окрім того, позивачем було невірно визначено підсудність даної справи - Долинський районний суд, оскільки він проживає на території Болехівської міської ради і справу повинен розглядати Болехівський міський суд Івано-Франківської області.

На підставі викладеного суд вважає за можливе поновити строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 5, 9, 77,139, 241-246, 258, 286, 289 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, третя особа на стороні відповідача: поліцейський ВРПП відділення поліції №1 м.Долина Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області Глушак Тарас Іванович про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності -задоволити.

Поновити ОСОБА_1 строк для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

Визнати протиправною та скасувати постанову ГАБІ № 742030 від 02 травня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 1700 (тисяча сімсот) гривень, а провадження по справі закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнунь Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області сплачений судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Згідно ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Позивач:ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків не відомо, паспорт НОМЕР_3 , виданий Долинським РС УДМС України в Івано-Франківській області, 27 серпня 2015 року, місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області- місце знаходження вул. Сахарова, буд.15 м.Івано-Франківськ Івано-Франківської області, .

Третя особана стороні відповідача: Інспектор СРПП ВП №1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківської області Глушак Т.І. - місце знаходження вул. Сахарова, буд.15 м.Івано-Франківськ Івано-Франківськоїобласті.

Суддя Скригун В. В.