Справа № 640/32331/20
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2022-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Степанюка А.Г.

За участю секретаря: Шевченко Е.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 травня 2022 року, суддя Балась Т.П., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання призначити пенсію,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м Києва з адміністративним позовом до Головного управління ПФУ в м. Києві в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ПФУ в м. Києві у призначенні дострокової пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як члену сім`ї військовослужбовця, ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління ПФУ в м. Києві призначити дострокову пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку як члену сім`ї військовослужбовця ОСОБА_1 .

Позовні вимоги позивачка обгрунтувала тим, що є дружиною померлогово військовослужбовця, смерть якого пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і відповідно до Прикінцевих положень ЗУ "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" має право на дострокову пенсію за віком.

Розгляд справи здійснювався Окружним адміністративним судом м. Києва у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 травня 2022 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ПФУ в м. Києві подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.05.2022 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У період з 16.10.1979 року по 22.10.1981 року ОСОБА_2 проходив строкову службу у Збройних Силах колишнього СРСР.

Згідно копії посвідчення серія НОМЕР_1 від 04.11.2008, виданого Держадміністрацією м. Києва, ОСОБА_2 мав статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік позивачки ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть.

Відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 21.05.2014 № 5174 встановлено, що захворювання, яке призвело до смерті ОСОБА_2 , пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно з посвідченнням НОМЕР_3, виданого Держадміністрацією м. Києва від 05.03.2002, ОСОБА_3 має статут дружини померлого громадянина з числа ліквідаторів категорії І «А», смерть якого пов`язана з Чорнобильської катастрофою та має право на пільги і компенсації, передбачені ст. 20, 48, 52, 53, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

22.07.2020 ОСОБА_3 звернулась до Головного управління ПФУ в м. Києві із заявою про призначення їй дострокової пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як члену сім`ї загиблого військовослужбовця відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 27.07.2020 Головне управління ПФУ в м. Києві повідомило позивачку про відсутність підстав для призначення пенсії, оскільки відсутні документи про те, що смерть чоловіка пов`язана з проходженням військової служби.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначає Закон України № 1058-IV від 09.07.2003 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 1 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України №1058-IV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 вказаного Закону встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Статтею 26 зазначеного Закону встановлені умови призначення пенсії за віком. Зокрема, за загальним правилом особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності відповідного страхового стажу, визначеного у даній статті.

Згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII, що набрав законної сили 11.10.2017 року, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено розділом XIV-1, в тому числі статтею 115.

Відповідно до приписів п.4,5 ч.1 ст. 115 Закону України №1058-ІУ1 право на призначення дострокової пенсії за віком мають:

4) військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок;

5) дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, діти, які стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзацу чотирнадцятого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Стаття 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначає коло осіб на яких поширюється чинність цього Закону.

Як на доказ наявності права на призначення дострокової пенсії за віком як дружині, позивачка надала Висновок Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті ОСОБА_2 з дією іонізуючого випромінування та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС.

В даному експертному висновку відсутні дані про причинний зв`язок між інвалідністю ОСОБА_4 та смертю та що смерть пов`язана з проходженням військової служби.

Згідно з посвідченням серія НОМЕР_2 ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Дана особа відповідно до посвідчення має на пільки і компенсації відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Як убачається із довідки Київського спеціалізованого будівельно-монтажного управління №1 (а.с.68) ОСОБА_2 з 18.05.1986 по 31.05.1986 знаходився у відрядженні по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Дана обставина підтверджується наказом №51-ок за 1986 рік (а.с.142) згідно якого ОСОБА_2 , машиніста погрузчика 6 розряду направлено у відрядження в м. Іванків Київської області для роботи в особливій зоні по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 18 травня по 23 травня 1986 року строком на 6 днів.

Окрім того, згідно наказу Дорожно-будівельного управління №26 за 1986 рік позивач ОСОБА_2 , машиність погрузчика 6 розряду, був направлений у відрядження з 24 травня по 31 травня 1986 в м. Іванків строком на 8 днів (а.с.76).

Отже, чоловік позивачки ОСОБА_2 був направлений у відрядження на роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у м. Іванків не як військовослужбовець, а як працівник дорожно-будівельного управління №26 тресту Київшляхбуд» №1.

Та обставина, що чоловік позивачки проходив строкову військову службу в ЗС колишнього СРСР з 1979 по 1981 роки не є свідченням того, що позивач був направлений на роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС як військослужбовець чи в складі Цивільної оборони, оскільки відповідно до вищезазначених документів він був відкомандирований як працівник Дорожньо-будівельного управління №26.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що смерть позивача не може вважатись пов`язаною з проходженням військової служби.

Таким чином, на позивачку не поширюються вимоги п.5 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та не поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

З цих підстав колегія суддів вважає, що відповідач правомірно відмовив позивачці у призначенні дострокової пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку члену сім`ї загиблого військовослужбовця

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог не врахував надані до справи докази, не надав їм належнолї оцінки та як наслідок ухвалив помилкове рішення про задоволення позовних вимог з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Тому, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 травня 2022 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Степанюк А.Г.