Справа № 420/3161/22
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2022-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3161/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України про визнання дій протиправними та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_2) (м. Одеса), в якому просить:

- визнати протиправними дії Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_2) (м. Одеса) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.07.2019 року по 26.01.2022 року включно;

- стягнути з Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_2) (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 середній заробіток (середнє грошове забезпечення) за затримку розрахунку при звільненні за період з 10.07.2019 по 26.01.2022 у розмірі 523728,08 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив військову службу за контрактом на посаді старшого інструктора (з водіння) бронегрупи групи спеціального призначення (бойового та матеріально-технічного забезпечення) окремого загону Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України. Контракт укладений на строк три роки: з 20 квітня 2016 року по 09 липня 2019 року.

Наказом від 29.06.2019 № 23о/с начальника Південного територіального управління Національної гвардії України (з серпня 2019 року - Південне Одеське територіальне управління), позивача, старшину, старшого інструктора (з водіння) бронегрупи групи спеціального призначення (бойового та матеріально-технічного забезпечення) окремого загону спеціального призначення Південного територіального управління Національної гвардії України у зв`язку з закінченням дії контракту, 09.07.2019 звільнено в запас Збройних сил України (витяг з наказу начальника Південного територіального управління Національної гвардії України від 09.07.2019 №149).

Водночас, у період служби та станом на день прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, з позивачем не проведено розрахунків щодо виплати заборгованості з індексації грошового забезпечення за період з 20.04.2016 по 01.12.2018 в Південному Одеському територіальному управлінні Національної гвардії України. Лише у грудні 2018 року Південне Одеське територіальне управління Національної гвардії України нарахувало та виплатило позивачу індексацію у розмірі 71,08 грн.

На початку вересня 2021 року позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року по справі №420/15975/21 визнано протиправними дії Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в періоди з 20.04.2016 по 28.02.2018 р.р. без урахування базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в цей період "січень 2008 року"; зобов`язано Південне Одеське територіальне управління Національної гвардії України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 20.04.2016 по 28.02.2018 із застосуванням місяця обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) в цей період - "січень 2008 року", відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення та Порядку проведення індексації грошових доходів» населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078, з урахуванням вже сплаченої суми.

Південним Одеським територіальним управлінням Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_2) (м. Одеса) 26.01.2022 на виконання зазначеного рішення суду нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення в сумі 69144,76 грн.

Позивач зазначив, що у зв`язку з тим, що станом на день прийняття наказу про виключення його зі списків особового складу Південним Одеським територіальним управлінням Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_2) (м. Одеса) не проведено розрахунків щодо виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні соціальної відпустки, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у листопаді 2020 позивач звернувся за захистом прав до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року по справі №420/12502/20 визнано протиправною бездіяльність Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні; стягнуто з Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 середній заробіток (середнє грошове забезпечення) за затримку розрахунку при звільненні за період з 10.07.2019 по 09.10.2020 у розмірі 31913,70 грн., з вирахуванням із вказаної суми належних до сплати податків і зборів.

Судом встановлено, що виходячи зі змісту наданих позивачем та відповідачем довідок про розмір грошового забезпечення, грошове забезпечення позивача за два повністю відпрацьованих місяці перед звільненням (травень 2019 року та червень 2019 року) становить 34278,40 грн., по 17139,20 грн. за кожний місяць, тобто середньомісячна заробітна плата позивача складає 17139,20 грн. ((16923,20+17355,20)/2 = 17139,20).

У червні 2019 року та травні 2019 року було усього 61 день, отже середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за два повністю відпрацьованих місяці склала 561,94 грн. (34278,40/2).

Враховуючи дату звільнення позивача зі служби (10.07.2019) та дату проведення остаточного розрахунку (26.01.2022), кількість днів затримки розрахунку при звільненні становить 932 дня.

На думку позивача, сума компенсації за затримку розрахунку при звільненні за період з 10.07.2019 (наступний день після звільнення) по 26.01.2022 становить 523728,08 грн. (561,94 грн. - середньоденний заробіток позивача * 932 дня).

Ухвалою від 15.02.2022 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом на посаді старшого інструктора (з водіння) бронегрупи групи спеціального призначення (бойового та матеріально-технічного забезпечення) окремого загону Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України. Контракт укладений на строк три роки: з 20 квітня 2016 року по 09 липня 2019 року.

Наказом від 29.06.2019 № 23о/с начальника Південного територіального управління Національної гвардії України (з серпня 2019 року - Південне Одеське територіальне управління), позивача, старшину, старшого інструктора (з водіння) бронегрупи групи спеціального призначення (бойового та матеріально-технічного забезпечення) окремого загону спеціального призначення Південного територіального управління Національної гвардії України у зв`язку з закінченням строку контракту звільнено у запас Збройних сил України.

Наказом начальника Південного територіального управління Національної гвардії України від 09.07.2019 №149 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення 09.07.2019 року, направлено для взяття на військовий облік до Малиновського РВК м.Одеси (а.с.21).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 року у справі № 420/15975/21 визнано протиправними дії Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в періоди з 20.04.2016 по 28.02.2018 р.р. без урахування базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в цей період "січень 2008 року"; зобов`язано Південне Одеське територіальне управління Національної гвардії України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 20.04.2016 по 28.02.2018 із застосуванням місяця обчислення індексу споживчих цін для проведення iндексації грошового забезпечення (базового місяця) в цей період - "січень 2008 року", відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення та Порядку проведення індексації грошових доходів» населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078, з урахуванням вже сплаченої суми.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 року №420/15975/21 набрало законної сили 05.01.2022 року.

26.01.2022 року Південним Одеським територіальним управлінням Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_2) (м. Одеса) на виконання рішення суду від 03.12.2021 року у справі № 420/15975/21 нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення в сумі 69144,76 грн., тобто відповідач здійснив остаточний розрахунок з позивачем.

Також судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 року №420/12502/20 визнано протиправною бездіяльність Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні; стягнуто з Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 середній заробіток (середнє грошове забезпечення) за затримку розрахунку при звільненні за період з 10.07.2019 по 09.10.2020 у розмірі 31913,70 грн., з вирахуванням із вказаної суми належних до сплати податків і зборів.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 року у справі №420/12502/20 набрало законної сили 01.03.2021 року.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Синтаксичний розбір текстуального змісту ст.117 КЗпП України дає підстави суду зробити висновки про те, що відповідальність у розмірі середнього заробітку застосовується лише в разі невиплати всіх належних працівникові сум (заробітної плати, компенсацій тощо). Такий правовий висновок прямо випливає із цієї норми.

Аналіз такого правового врегулювання дає змогу суду зробити висновок, який непрямо випливає з приписів частини першої статті 117 КЗпП України, про те, що в разі виплати частини (не всіх) належних звільненому працівникові сум зменшується відповідно розмір відповідальності. І цей розмір відповідальності повинен бути пропорційним розміру невиплачених сум з урахуванням того, що всі належні при звільненні суми становлять сто відсотків, стільки ж відсотків становить розмір середнього заробітку.

Тобто залежно від розміру невиплачених належних звільненому працівникові сум прямо пропорційно належить виплаті розмір середнього заробітку, однак за весь час їх затримки по день фактичного розрахунку.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2020 року по справі № 480/3105/19.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця (див. пункт 71 постанови від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц).

Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми (див. висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 27 квітня 2016 року у справі №6-113цс16; висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц, щодо відступлення від частини висновків Верховного Суду України, наведених у постанові від 27 квітня 2016 року у справі №6-113цс16).

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати таке (див. пункт 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц):

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати. Так, відповідно до п.2 вказаного Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки № 158 від 31.03.2020 року ОСОБА_1 за два повних місяці, що передували звільненню (травень та червень 2019 року), було нараховане грошове забезпечення у розмірі 16923,20 грн. та 17355,20 грн відповідно (а.с.22-23).

Кількість календарних днів у періоді травень-червень 2019 року складає 61 день.

Отже, середньоденне грошове забезпечення позивача, розраховане відповідно до приписів Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року, складає: (16923,20 грн. +17355,20 грн.)/ 61 день = 561,94 грн.

При звільненні позивачу нараховане грошове забезпечення за 9 днів липня 2019 року у розмірі 11058,60 грн., що також підтверджується довідкою № 158 від 31.03.2020 року.

Як зазначено судом вище, 26.01.2022 року Південним Одеським територіальним управлінням Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_2) (м. Одеса) на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 року у справі № 420/15975/21 нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення в сумі 69144,76 грн. (а.с. 36).

Крім того, як вбачається з рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 року у справі № 420/12502/20, позивачу на виконання рішення суду від 10.08.2020 року у справі № 420/3856/20, відповідачем 09.10.2020 року перераховано на особистий рахунок позивача суму грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій в розмірі 31910,42 грн.

Таким чином, загальна сума, що не була сплачена позивачу при звільненні, згідно вказаних судових рішень складає 101055,18 грн. (69144,76 грн. + 31910,42 грн. = 101055,18 грн.).

Оскільки позивач був звільнений 09.07.2019 року, період затримки розрахунку при звільненні обраховується з 10.07.2019 року по 26.01.2022 року та складає 932 дні.

Разом з тим, відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 року №420/12502/20, яке набрало законної сили 01.03.2021 року, з відповідача на користь позивача вже стягнуто середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 10.07.2019 року по 09.10.2020 року.

Отже, суд вважає неприпустимим повторне стягнення з відповідача на підставі ст.117 КЗпП України середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача за вказаний період, оскільки наведена норма КЗпП України такого не передбачає.

Тому суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача середнього грошового забезпечення за період з 10.10.2020 року по 26.01.2022 року (день фактичного розрахунку), що складає 474 дні.

Вся сума середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку при звільненні (100%) складає 266359,56 грн. (561,94 грн. (середньоденний заробіток) х 474 дні (кількість днів затримки розрахунку з 10.10.2020 року по 26.01.2022 року) = 266359,56 грн.).

Повна сума розрахунку при звільненні позивача повинна була становити 112113,78 грн. (11058,60 грн. (сплачена при звільненні сума) + 101055,18 грн. (загальна недоплачена позивачу сума за рішеннями суду) = 112113,78 грн.).

З вищевикладеного вбачається, що недоплачена сума розрахунку, через затримку сплати якої позивач заявив даний позов (індексації грошового забезпечення в розмірі 69144,76 грн.) складає 61,67% від загальної суми належного позивачу розрахунку при звільненні (112113,78 грн.), що обраховується таким чином: (69144,76 грн. / 112113,78 грн.) х 100% = 61,67%.

Отже, сума належного позивачу середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, розрахована відповідно до останньої правової позиції Верховного Суду зі спірного питання щодо застосування ст.117 КЗпП України, висловленої у постанові від 30 листопада 2020 року по справі №480/3105/19, також має становити 61,67% від усієї суми середнього заробітку за час затримки розрахунку за 474 дні, що складає 164263,94 грн. ((266359,56 грн. (уся сума середнього заробітку за 474 дні затримки розрахунку) х 61,67% = 164263,94 грн.).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково з урахуванням висновків суду.

Судові витрати позивачем не понесені, а тому розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_2) (м. Одеса) (Люстдорфська дорога, 7, м. Одеса, 65059, ) - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_2) (м. Одеса) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.10.2020 року по 26.01.2022 року включно.

Стягнути з Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_2) (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 середній заробіток (середнє грошове забезпечення) за затримку розрахунку при звільненні за період з 10.10.2020 по 26.01.2022 у розмірі 164263,94 грн., з утриманням з вказаної суми усіх передбачених законом податків і зборів.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів