Справа № 480/1956/21
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2022-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 липня 2022 року Справа № 480/1956/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
за участю секретаря судового засідання - Нікітас К.В.,
представників позивача - Субот Н.І., Афанасьєва О.Ю.,
представника відповідача - Солошенко Л.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/1956/21 за позовом Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області до Релігійної громади (парафія) Різдва Богородиці с. Кам`янка Тростянецького району Сумської області Сумської єпархії Української православної церкви про застосування заходів реагування,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Релігійної громади (парафії) Різдва Богородиці с. Кам`янка Тростянецького району Сумської області Сумської єпархії Української православної церкви, в якому просить:
застосувати захід реагування до Релігійної громади (парафії) Різдва Богородиці с. Кам`янка Тростянецького району Сумської області Сумської єпархії Української православної церкви, яка зареєстрована за адресою: Сумська обл., Тростянецький р-н, село Кам`янка, вул. Гагаріна, 152, код ЄДРПОУ 2364153 у вигляді часткового зупинення роботи Релігійної громади (парафії) Різдва Богородиці с. Кам`янка Тростянецького району Сумської області Сумської єпархії Української православної церкви, а саме: зупинення експлуатації приміщення де знаходяться люди похилого віку Будинку милосердя Релігійної громади (парафії) Різдва Богородиці с. Кам`янка Тростянецького району Сумської області Сумської єпархії Української православної церкви за адресою: Сумська обл., Тростянецький р-н, село Кам`янка, вул. Гагаріна, 152 до повного усунення порушень вимог законодавства з питань пожежної безпеки, виявлених під час перевірки, а саме пунктів 1-5, 7-13, 15, 18-24, 26-28, 30-34, 36-40, 42, 43, 50 Акту № 3 від 03.02.2021.
Позовні вимоги обґрунтовані тим що на підставі доручення Прем`єр-міністра України від 27.01.2021 № 2768/1/1-21, наказу «Про проведення перевірок» № 2 від 29.01.2021 та посвідчення на проведення заходу державного нагляду (контролю) № 5 від 01.02.2021, у період з 02.02.2021 по 03.02.2021 посадовими особами Управління було здійснено позапланову перевірку Релігійна громада (парафія) Різдва Богородиці с. Кам`янка Тростянецького району Сумської області Сумської єпархії Української православної церкви.
Перевіркою будівель, приміщень та територій Релігійної громади (парафії) Різдва Богородиці с. Кам`янка Тростянецького району Сумської області Сумської єпархії Української православної церкви виявлені численні порушення вимог законодавства у сфері пожежної безпеки, про що складено Акт від 03.02.2021 № 3.
Позивач стверджує, встановлені перевіркою порушення у сфері пожежної та техногенної безпеки, створюють загрозу життю та здоров`ю людей, та у подальшому можуть призвести до тяжких наслідків що у свою чергу, є підставою для застосування заходів реагування, передбачених ч.2, ст. 68 Кодексу цивільного захисту України у вигляді часткового зупинення роботи Релігійної громади (парафії) Різдва Богородиці, а саме: зупинення експлуатації приміщення де знаходяться люди похилого віку Будинку милосердя Релігійної громади (парафії) Різдва Богородиці Сумської єпархії Української православної церкви за адресою: Сумська обл., Тростянецький р-н, село Кам`янка, вул. Гагаріна, 152.
Ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує та зазначає, що наказ №2 від 29.01.2021 року «Про проведення перевірок» не відповідає дорученню Прем`єр- Міністра, а як наслідок, не відповідає вимогам абзацу дев`ятого ч.1 ст.6 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», яким встановлено, що під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю). В порушення вимог абзацу дев`ятого ч.І ст.6 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» посвідчення на проведення перевірки не містить переліку питань, які є предметом здійснення позапланового заходу та необхідність яких стала підставою для його проведення, лише вказано на проведення попередньої позапланової перевірки 27.10.2017року.
Представник відповідача також вважає, що запропонований позивачем спосіб застосування заходів реагування передбачає фактично припинення на необмежений і невизначений строк діяльності Храму, що істотно вплине на права та інтереси осіб, пов`язаних із трудовими та договірними відносинами, що також не відповідає принципу пропорційності та неможливо залишити поза увагою і ту обставину, що Храм Різдва Богородиці с.Кам`янка здійснює Богослужіння для населення с.Кам`янка та інших населених пунктів, надає допомогу безпритульним та обездоленим людям, а тому зупинення подальшої роботи Храму позбавить людей отримати гарантоване ст.35 Конституції України право на свободу світогляду і віросповідання та позбавить прихистку. З метою недопущення настання таких наслідків, Храмом вжито всіх можливих заходів для усунення більшої частини виявлених під час проведення перевірки порушень. Згідно Акту №3 позивачем виявлено 53 порушення, 49 з яких виправлені, а ті що залишились, можуть бути усунуті за наявності фінансування за рахунок залучених спонсорів та надходжень субвенції з державного бюджету та виконання умов укладених договорів, тим більше, є незначними та ведуться роботи по їх усуненню, що підтверджується копією Плану усунення недоліків, що направлений на адресу позивача 23 лютого 2021 року.
Представник відповідача стверджує, що ДСНС в підтвердження власної правової позиції до матеріалів справи не надано доказів існування приміщень у власності відповідача, в яких би він провадив власну господарську діяльність з порушенням норм у сфері пожежної та техногенної безпеки, внаслідок чого застосування заходів реагування у вигляді часткового зупинення експлуатації приміщень не можна вважати обґрунтованим, з урахуванням чого в задоволенні позовних вимог має бути відмовлено, а опис наведених в акті порушень не ідентифікує вказані порушення по відношенню до місць, де вони виявлені, а також доцільність застосування заходів реагування зі сторони ДСНС не підтверджено.
Також представником відповідача надано суду додаткові пояснення, в яких зазначено, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, що видане Виконкомом Кам`янської сільської ради про реєстрацію права власності від 21.11.2006 року, право власності на будівлю церкви з прибудовою, кухню з прибудовою, житловий будинок з прибудовами, підвал, вбиральню, колодязь, огорожу зареєстровано на підставі рішення від 21.10.2005 року. Із зазначеного документу вбачається, що будь-який «Будинок Милосердя» на території Храму не зареєстровано та не знаходиться, з чого, на думку представника відповідача слідує, що в задоволенні позовних вимог має бути відмовлено в повному обсязі.
Ухвалою суду було задоволено клопотання представника відповідача та вирішено призначити розгляд даної справи в судовому засіданні з викликом сторін.
В подальшому ухвалою суду від 31.05.2021, було задоволено клопотання представника відповідача, провадження у даній справі було зупинено до набрання законної сили рішенням у справі №480/3927/21.
Ухвалою суду від 29.12.2021 провадження у даній справі було поновлено, справу призначено до судового розгляду.
В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.
Представник відповідача проти позову заперечував та просив у задоволенні позовних вимог відмовити.
Заслухавши представників сторін, дослідивши обставини у даній справі та докази, якими сторони обґрунтовують свою позицію, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
У період з 02.02.2021 по 03.02.2021 посадовими особами Управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області було здійснено позапланову перевірку Релігійна громада (парафія) Різдва Богородиці с. Кам`янка Тростянецького району Сумської області Сумської єпархії Української православної церкви (Будинок милосердя), за результатами якої складено Акт перевірки додержання (виконання) вимог законодавства у сфері пожежної безпеки від 03.02.2021 № 3 (а.с. 11 21, т.1, далі акт перевірки).
Зазначеним актом перевірки зафіксовані наступні порушення вимог законодавства у сфері пожежної безпеки:
1) приміщення не обладнані системами протипожежного захисту (автоматична пожежна сигналізація, система оповіщення про пожежу, система пожежного спостереження) відповідно до ДБН 6.2.5-56:2014, що є порушенням розділу 5, п.1.2 Правил пожежної безпеки в Україні №1417 від 30.12.2014 р. (далі ППБУ), ДБН В.2.556:2014 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Системи протипожежного захисту» (табл.А.1, А.2 додатку А, табл.Б.1. додатку Б);
3) шляхи евакуації не забезпечені евакуаційним освітленням (коридори, проходи та ін.), що є порушенням розділу 3, п. 2.31 ППБУ;
4) з`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів виконано не за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів (гвинтових, болтових тощо), що є порушенням розділу 4 п. 1.6. ППБУ;
5) не проведено замір опору ізоляції та перевірку спрацювання приладів захисту від короткого замикання, що є порушенням розділу 4 , п.1.20 ППБУ;
7) не проведено технічне обслуговування первинних засобів пожежогасіння, чим порушено розділ 5 п. 3.17 ППБУ;
8) пожежні щити не в повному обсязі укомплектовані пожежним інвентарем та засобами пожежогасіння, чим порушено розділ 5, п. 3.11 ППБУ;
9) допускається встановлення вимикачів, розеток на горючі основи, чим порушено розділ 4 п. 1.17 ППБУ;
10) шляхи евакуації захаращені горючим матеріалом, чим порушено розділ 3, п. 2.37 ППБУ;
11) улаштована та використовуються тимчасова електромережа (горище та вхід до будівлі біля приміщення їдальні), чим порушено розділ 4, п.1.8 ППБУ;
12) не виконано вогнезахисне оброблення дерев`яних елементів горищного покриття, чим порушено розділ 3, п. 2.5 ППБУ;
13) горище використовується не за призначенням, а саме захаращується сторонніми предметами (горючим матеріалом), чим порушено розділ 3, п. 2.12 ППБУ.
15) на з`єднувальних коробках відсутня кришка з негорючого або важко горючого матеріалу (горище та коридор при вході в будівлю біля кімнати чергового персоналу), що є порушенням розділу 4 , п.1.7 ППБУ;
18) приміщення не забезпечені первинними засобами пожежогасіння (вогнегасниками) згідно норм належності, що є порушенням розділу 5, п. 3.6 ППБУ;
19) евакуаційні виходи не позначені світловими покажчиками «Вихід», приєднаними до мережі евакуаційного освітлення, що є порушенням розділу 3, п. 2.32 ППБУ;
20) на шляхах евакуації ширина одного з полотен двухстулкових дверей менше 0,8 м., що є порушенням розділ 2, п. 11 ППБУ, п. 7.2.7 ДБН В.1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва»;
21) двері на шляхах евакуації не забезпечені безпечним склом (армованим), що є порушенням розділу 2, п. 11 ППБУ, п. 11.17. ДБН В.2.2-9:2018 «Громадські будинки та споруди»;
22) ширина евакуаційних виходів менші за нормативну, що є порушенням розділу 2, п. 11 ППБУ, п. 7.2.7 ДБН В.1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва»;
23) будівля не забезпечена зовнішнім протипожежним водопостачанням згідно з вимог, що є порушенням розділу 2, п. 11 ППБУ, п. 6.2.1 ДБН В.2.5- 74:2013 «Водопостачання Зовнішні мережі та споруди»;
24) евакуаційні виходи не забезпечені пандусом або іншим пристроєм згідно з ДБН Б.2.2- 40:2018, що є порушенням Розділ 2, п. 11 ППБУ, п. 6.1.2 ДБНВ.2.2-9-.2018 «Громадські будинки та споруди»;
26) піч та димоходи не мають протипожежні відступки та розділки від горючих конструкцій, що є порушенням розділу 4, п. 2.6 ППБУ;
27) димові труби будинку з покрівлею з горючого матеріалу не обладнанні іскрогасниками, що є порушенням розділу 4, п. 2.9 ППБУ;
28) допускається використовувати для димоходів азбоцементні й металеві труби, що є порушенням розділу 2, п. 11 ППБУ, п. 5.5.13 Правил пожежної безпеки для культових споруд, наказ МВС №339 від 18.05.2009 р. (далі ППБКС);
30) котельня розташована в підвальному приміщенні, що є порушенням розділ 2, п. 11 ППБУ, п 4.9, 4.10. ДБН В. 2.5- 77:2014 «Котельні»;
31) підвал захаращений горючими матеріалами, що є порушенням розділу 3, п. 2.13. ППБУ;
32) глибина тамбуру при вході до будівлі менша за нормативну, що є порушенням розділу 2, п. 11 ППБУ, п. 6.3.16 ДБН В.2.2- 18:2007 «Заклади соціального захисту населення»;
33) ширина коридору менша за нормативну, що є порушенням розділу 2, п. 11 ППБУ, п. 6.3.16 ДБН В.2.2- 18:2007 «Заклади соціального захисту населення»;
34) пройоми на шляхах евакуації менші за нормативну, чим порушено розділ 2, п. 11 ППБУ, п. 6.3.18 ДБН В.2.2- 18:2007 «Заклади соціального захисту населення»;
35) житлові приміщення не відокремленні від приміщень іншого призначення протипожежними стінами, чим порушено розділ 2, п. 11 ППБУ, п. 7.9 ДБН В.2.2- 18:2007 «Заклади соціального захисту населення»;
37) кабелі електричних мереж не мають сертифікати стійкості до розповсюдження полум`я та димоутворювальної здатності, чим порушено розділ 2, п. 11 ППБУ, п. 15.3, 6.1.27 ДБН Б.2.2- 12:2019 «Планування та забудова територій», п. 8.2 ДБН В.1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва»;
38) будівля не забезпечена нормативним проїздом для пожежного автомобіля, чим порушено розділ 2, п.11 ППБУ, п.15.3., 6.1..27 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», п.8.2. ДБН В1.1.-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва»;
39) двері на горище не забезпечено протипожежними дверима 2-го типу, чим порушено розділ 2, п. 11 ППБУ, п. 6.4, 8.6 ДБН В.1.1-7:2016;
40) двері до підвалу не забезпечені протипожежними дверима, чим порушено розділ 2, п. 11 ППБУ, п. 6.4, 6.42 ДБН В.1.1-7:2016, п. 10.3.6 ДБН В.2.2-9:2018;
42) територія захаращена горючими відходами, чим порушено розділ 3, п. 1.2 ППБУ;
43) в будівлі відбувається користування пошкодженими розетками, чим порушено розділ 4, п. 1.18 ППБУ;
50) працівники не забезпечені засобами колективного та індивідуального захисту, чим порушено розділ 2, п. 11 ППБУ, пункт 2 частини першої статті 20 Кодексу цивільного захисту України.
Позивач вважає, що вказані порушення створюють ризик настання негативних наслідків у вигляді надзвичайної ситуації, яка, як наслідок, створює загрозу життю або здоров`ю людей, що у свою чергу, є підставою для застосування заходів реагування, передбачених ч.2, ст. 68 Кодексу цивільного захисту України.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 5 статті 4 Закону України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.
Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.
Частиною 7 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Згідно пунктів 29, 33 та 43 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України, об`єкт підвищеної небезпеки - об`єкт, який згідно із законом вважається таким, на якому є реальна загроза виникнення аварії та/або надзвичайної ситуації техногенного чи природного характеру; пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю; техногенна безпека - відсутність ризику виникнення аварій та/або катастроф на потенційно небезпечних об`єктах, а також у суб`єктів господарювання, що можуть створити реальну загрозу їх виникнення. Техногенна безпека характеризує стан захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного характеру. Забезпечення техногенної безпеки є особливою (специфічною) функцією захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій.
Пунктами 1, 3 та 4 частини 1 статті 7 Кодексу цивільного захисту України визначено, що цивільний захист здійснюється за такими основними принципами: гарантування та забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності; пріоритетності завдань, спрямованих на рятування життя та збереження здоров`я громадян; максимально можливого, економічно обґрунтованого зменшення ризику виникнення надзвичайних ситуацій.
Відповідно до пункту 21 частини 1 статті 20 Кодексу цивільного захисту України, до завдань і обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту належить: забезпечення виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а також виконання вимог приписів, постанов та розпоряджень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки.
Згідно частини 1 статті 66 Кодексу цивільного захисту України, центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.
Пунктом 12 частини 1 статті 67 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить: звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 68 Кодексу цивільного захисту України, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.
У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.
Частина 3 статті 68 Кодексу цивільного захисту України, встановлює, що приписи, постанови, розпорядження центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, щодо усунення порушень встановлених законодавством вимог з питань техногенної та пожежної безпеки можуть бути оскаржені до суду в установлений законом строк.
Статтею 70 Кодексу цивільного захисту України визначено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від вимог, визначених нормативно-правовими актами або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.
Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.
Пунктом 4 розділу І Правил пожежної безпеки в Україні, встановлено, що пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж.
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданого позову суд виходить з наступного.
Аналіз статті 70 Кодексу цивільного захисту України дає підстави для висновку, що застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг можливе лише за рішенням адміністративного суду, прийнятим за зверненням центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки. Такі заходи можуть бути застосовані на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки і ці порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей.
Захід реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг є виключним заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. При обранні такого заходу реагування, позивачем як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 21.10.2019 у справі № 810/4274/17, від 30.09.2020 у справі № 580/34/19, від 01 грудня 2021 року у справі № 826/9226/16.
Зі змісту позову випливає, що позивач вказує на неусунення відповідачем порушень, виявлених в ході позапланової перевірки позивача на час судового розгляду та зазначає про те, що порушення вимог законодавства, встановлені позивачем в акті позапланової перевірки відповідача є такими, що створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей.
Натомість у відзиві на позов представник відповідача стверджує про усунення більшості порушень та вжиття заходів щодо усунення порушень, що залишилися.
Так відповідача зазначає, з метою усунення порушення, викладеного в п.1 акту перевірки (приміщення не обладнані системами протипожежного захисту (автоматична пожежна сигналізація, система оповіщення про пожежу, система пожежного спостереження) відповідно до ДБН 6.2.5-56:2014), видано наказ від 22.01.2021 "Про заходи з усунення недоліків по дотриманню протипожежної безпеки за результатами позапланової перевірки, згідно з яким Голова церковної парафіяльної ради наказав провести позачерговий інструктаж з питань протипожежної безпеки, провести інструктаж по техніці безпеки, по електричні безпеці, що підтверджується копією такого документу. Затверджено план усунення недоліків по дотриманню пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту та укладено Договір №4 від 26.02.2021 року з ТОВ «Спеціалізоване підприємство пожежної сигналізації» на розробку робочого проекту системи автоматичної пожежної сигналізації, що підтверджується копією договору (а.с. 61 66, т.1). Разом з тим, суд зазначає, що надані докази не свідчать про усунення зазначено порушення, відповідачем не надано доказів фактичного обладнання приміщення системами протипожежного захисту.
Щодо порушення, викладеного в п.2 акту перевірки (будівлі не захищені від прямих попадань блискавки та вторинних її проявів), відповідач зазначає, що ним укладено Договір №5 від 26.02.2021 року ТОВ «Спеціалізоване підприємство пожежної сигналізації» на розробку робочого проекту на блискавкозахист (а.с. 67, т.1).
Суд зазначає, що само по собі укладення договору, без надання доказів його виконання не є доказом усунення порушення. Тим більше, що відповідачем надано лише договір щодо розробки проекту на блискавкозахист, що не є підтвердженням фактичного обладнання будівлі захистом від прямих попадань блискавки та вторинних її проявів.
Щодо порушення викладеного в п.5 акту перевірки (не проведено замір опору ізоляції та перевірку спрацювання приладів захисту від короткого замикання), відповідач зазначає, що ним укладено договір з відповідною організацією, але ні договору ні доказів його виконання суду надано не було.
Щодо порушення викладеного в п.9 акту перевірки (допускається встановлення вимикачів, розеток на горючі основи), відповідач зазначає, що в акті перевірки не визначено в яких приміщеннях має місце зазначене порушення. Судом встановлено, що в акті перевірки керівник відповідача зазначив, що пояснення, зауваження та заперечення відсутні (а.с. 21, т.1). Крім того, в Плані усунення недоліків, що підписаний керівником відповідача визначено дату щодо усунення вказаного порушення, що спростовує твердження щодо неможливості встановити в яких приміщеннях має місце зазначене порушення (а.с. 61 зворотній бік, т.1).
Щодо порушення викладеного в п.12 акту перевірки (не виконано вогнезахисне оброблення дерев`яних елементів горищного покриття), відповідач зазначає, ним укладено Договір №2 від 26.02.2021 року з Сумським обласним спеціалізованим ремонтно-будівельним підприємством протипожежних робіт на вогнезахист обробки дерев`яних конструкцій (а.с. 89, т.1). Разом з тим, суд зазначає, що само по собі укладення вказаного договору не є доказом усунення порушення викладеного в п.12 акту перевірки, оскільки відповідачем не надано будь яких доказів виконання вказаного договору.
Щодо порушення викладеного в п.21 акту перевірки (двері на шляхах евакуації не забезпечені безпечним склом (армованим)), відповідач зазначає двері, що маються на шляхах евакуації не мають скляних вставок, а тому не можуть бути забезпечені армованим склом, оскільки є дерев`яними та металевими. Разом з тим, суд вважає що зазначене твердження відповідача спростовуються тим, що в акті перевірки керівник відповідача зазначив, що пояснення, зауваження та заперечення відсутні (а.с. 21, т.1). Крім того, в Плані усунення недоліків, що підписаний керівником відповідача визначено дату щодо усунення вказаного порушення (а.с.62, т.1).
Щодо порушення викладеного в п.22 акту перевірки (ширина евакуаційних виходів менші за нормативну), відповідач не надав ані доказів щодо його усунення, ані доказів на спростування зазначеного порушення.
Щодо порушення викладеного в п.27 акту перевірки (димові труби будинку з покрівлею з горючого матеріалу не обладнанні іскрогасниками), відповідач зазначає, що покрівля не має горючих матеріалів, оскільки є металевою. Разом з тим, будь яких належних та допустимих доказів на підтвердження усунення вказаного порушення, або на його спростування відповідачем суду не надано.
Щодо порушення викладеного в п.30 акту перевірки (котельня розташована в підвальному приміщенні, ДБН В. 2.5-77:2014 «Котельні»), відповідач зазначає, що вказане не є порушенням вимог п.4.10 ДБН В. 2.5-77:2014, оскільки об`єкт відповідача - Храм не відноситься до об`єктів, перелічених п.4.10 ДБН В. 2.5-77:2014.
Суд зазначає, що відповідно до матеріалів справи, позивачем проведена перевірка об`єкту відповідача Будинок Милосердя, в якому надаються послуги щодо соціального захисту населення. При цьому перевірка такого об`єкту відповідача як ОСОБА_1 , позивачем не здійснювалася. Відповідно до п.4.10 ДБН В. 2.5-77:2014, не допускається проектування котелень, що безпосередньо примикають чи безпосередньо розташовані над та під такими приміщеннями будинків, споруд: приміщення розраховані для одночасного постійного або тимчасового перебування більше ніж 50 осіб, приміщення категорій А і Б за вибухопожежною і пожежною небезпекою, склади горючих матеріалів, легкозаймистих і горючих рідин, приміщення будинків і споруд за переліком п.4.9 цих норм.
В свою чергу в переліку п.4.9 ДБН В. 2.5-77:2014 зазначено, зокрема заклади соціального захисту населення. Отже, суд вважає, що на об`єкт відповідача - Будинок Милосердя розповсюджуються вимоги п.4.10 ДБН В. 2.5-77:2014. Доказів усунення зазначеного порушення відповідачем надано не було.
Щодо порушення викладеного в п.31 акту перевірки (підвал захаращений горючими матеріалами), відповідач стверджує, що підвал, як і горище, не був захаращений горючими матеріалами, оскільки, до нього перевіряючий не заходив, а лише перевірив наявність дверей. Суд зазначає, що в акті перевірки керівник відповідача зазначив, що пояснення, зауваження та заперечення відсутні (а.с. 21, т.1). Крім того, в Плані усунення недоліків, що підписаний керівником відповідача щодо вказаного порушення зазначено - виконано (а.с.62 зворотній бік , т.1). Разом з тим, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів усунення вказаного порушення.
Щодо порушення викладеного в п.32 акту перевірки (глибина тамбуру при вході до будівлі менша за нормативну), відповідач зазначає, будівля була введена в експлуатацію без зауважень та видано свідоцтво про право власності, що підтверджується копією технічного паспорту, копією Рішення Кам`янської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 21.10.2005 року Про визнання права власності на приміщення».
Суд вважає зазначене твердження відповідача безпідставним, оскільки надані документи свідчать про оформлення права відповідачем власності, зокрема, на житловий будинок з прибудовами В, в в-4 (а.с. 119 125, 199 т.1). Разом з тим, з матеріалів справи суд вбачає, що зазначений житловий будинок (Будинок Милосердя) фактично використовується відповідачем для надання соціального захисту особам похилого віку.
Відповідно до п.1.1. ДБН В.2.2-9:2018 «Громадські будинки та споруди», його норми поширються на проектування нових та реконструкцію існуючих будинків, споруд та комплексів громадського призначення. Пунктом 3.6. ДБН В.2.2-9:2018 визначено, що громадські будинки та споруди загальна назва будинків та приміщень, які призначені для розміщення закладів, підприємств та організацій, які надають послуги фізичним особам (населенню) або юридичним особам (громаді та державі).
Отже враховуючи, що відповідачем зазначена будівля використовуються для надання соціального захисту особам похилого віку, суд вважає, що на неї розповсюджуються вимоги ДБН В.2.2-9:2018 «Громадські будинки та споруди». При цьому доказів усунення вказаних порушень відповідач не надав.
Щодо порушень викладених в п.33 акту перевірки (ширина коридору менша за нормативну), в п.34 акту перевірки (пройоми на шляхах евакуації менші за нормативну), п.35 акту перевірки (не визначено ступінь вогнестійкості будівлі), п. 36 акту перевірки (житлові приміщення не відокремленні від приміщень іншого призначення протипожежними стінами), п.37 акту перевірки (кабелі електричних мереж не мають сертифікати стійкості до розповсюдження полум`я та димоутворювальної здатності) відповідач стверджує, що Храм не є закладом соціального захисту населення, а тому на нього не розповсюджується вказана позивачем норма ДБН.
Як вже зазначалося судом вище, позивачем проведена перевірка об`єкту відповідача Будинок Милосердя (згідно технічного паспорту житловий будинок з прибудовами В, в в-4), в якому відповідачем надаються послуги щодо соціального захисту населення. При цьому перевірка такого об`єкту відповідача як Храм (згідно технічного паспорту Церква з прибудовами А, а ), позивачем не здійснювалася (а.с. 120, т.1). Відтак суд вважає, що на об`єкт відповідача Будинок Милосердя розповсюджуються приписи п. 6.3.16 ДБН В.2.2- 18:2007 «Заклади соціального захисту населення». При цьому, доказів усунення вказаних порушень відповідач не надав.
Щодо порушень викладених в п.43 акту перевірки (в будівлі відбувається користування пошкодженими розетками) відповідач зазначає, що перевіряючим не зазначено, саме в якому приміщенні відбувається користування пошкодженими розетками, оскільки, такі у приміщенні відсутні, а твердження перевіряючого не відповідає дійсності.
Разом з тим, суд вважає що зазначене твердження відповідача спростовуються тим, що в акті перевірки керівник відповідача зазначив, що пояснення, зауваження та заперечення відсутні (а.с. 21, т.1). Крім того, в Плані усунення недоліків, що підписаний керівником відповідача визначено дату щодо усунення вказаного порушення (а.с.63 зворотній бік, т.1).
Щодо порушень викладених в п.44 акту перевірки (будинок не забезпечений адресним вказівником), відповідач заперечує факт даного порушення та зазначає, що безпосередньо на огорожі закріплено номер будинку та назва вулиці. Суд зазначає, що вказане твердження відповідача спростовується Планом усунення недоліків, що підписаний керівником відповідача, в якому щодо вказаного порушення зазначено замовлено (а.с. 63 зворотній бік, т.1).
Щодо порушень викладених в п.47 акту перевірки (відсутній журнал обліку вогнегасників), відповідач зазначає, що журнал обліку вогнегасників мається в наявності від 02.01.2021 року, що підтверджується його копією. Разом з тим, з матеріалів справи суд вбачає, що відповідачем надано лише копія титульного аркушу, з якої неможливо встановити зміст даного документу, неможливо навіть встановити що цей документ є саме журналом, а не лише одним аркушем - титульним листом (а.с. 140, т.1). Відтак суд вважає, що відповідачем не доведено усунення вказаного порушення.
Щодо порушень викладених в п.48 акту перевірки (не розроблені інструкції з протипожежної безпеки для працівників та не визначено їх обов`язки), відповідач зазначає, що такі інструкції в процесі розробки. Тобто, на час розгляду справи відсутні докази усунення вказаного порушення.
Щодо порушень викладених в п.51 акту перевірки (не здійснено навчання керівного складу, працівників з питань цивільного захисту), відповідач зазначає, що таке навчання здійснено, що підтверджується наказом. З наданого відповідачем наказу №5 суд вбачає, що ним наказано провести інструктаж та навчання з протипожежної безпеки з працівниками Будинку Милосердя (а.с. 65, т.1). Разом з тим, докази проведення такого інструктажу та навчання на виконання зазначеного наказу, відповідачем не надано.
Щодо порушень викладених в п.52 акту перевірки (не проведено об`єктові тренування і навчання з питань цивільного захисту), відповідач зазначає, що даний пункт виконується. Тобто відповідачем не надано суду доказів усунення вказаного порушення.
Щодо порушень викладених в п.п. 3, 4, 7, 8, 10, 11, 13, 15-20, 23 26, 28, 38 42, 44-46, 49, 50, 53 акту перевірки, відповідач стверджує, що вказані порушення відповідачем повністю усунуті або їх не існувало та в підтвердження надає фотографії.
Разом з тим суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.2 ст.74 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Також ч.1 ст.75 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
З матеріалів справи суд вбачає, що із наданих відповідачем фотографій не можливо встановити де саме, ким та коли вони зроблені. Крім того, ці фотографії не завірені належними чином уповноваженою особою відповідача, зокрема представником відповідача, що приймає участь в судовому розгляді справи. Відтак суд не може вважати їх належними, допустимими та достовірними доказами.
Суд зазначає, що в даному випадку одним із доказів усунення відповідачем перелічених порушень, якому б суд дав оцінку поряд з іншими доказами, міг би стати акт перевірки органу державного нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки, що складений за результатами повторного контрольного заходу. Проте відповідач не скористався своїм правом та не звернувся до контролюючого органу із заявою щодо проведення перевірки з метою підтвердження усунення ним порушень у сфері техногенної та пожежної безпеки. При цьому, суд не може встановити факт усунення відповідачем вказаних порушень лише з наданих ним фотографій з причин, що зазначені вище.
При цьому, суд наголошує, що під час розгляду справи суд надавав час відповідачу для того, що він мав можливість скористатися своїм правом та з метою підтвердження усунення порушень у сфері техногенної та пожежної безпеки, звернувся до контролюючого органу із відповідною заявою про проведення повторного контрольного заходу.
Під час розгляду цієї справи суд також враховує, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 року у № 480/3927/21 в задоволенні позову Релігійної громади (парафія) Різдва Богородиці с. Кам`янка Тростянецького району Сумської області Сумської єпархії Української православної церкви про скасування наказу №2 від 29.01.2021 «Про проведення перевірок», відмовлено. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2021 вказане рішення суду першої інстанції залишено в силі.
Щодо твердження представника відповідача, що на території Релігійної громади (парафія) Різдва Богородиці с. Кам`янка Тростянецького району Сумської області Сумської єпархії Української православної церкви не має Будинку Милосердя в якому надаються соціальні послуги, а є лише житловий будинок, суд зазначає наступне.
Як пояснив представник позивача, на території відповідача знаходиться лише один об`єкт пристосований для проживання та надання соціальних послуг, житлове приміщення. Сама назва цьому житловому об`єкту (Будинок Милосердя) була надана керівником відповідача під час проведення перевірки. І саме до перевірки цього приміщення було допущено посадових осіб контролюючого органу керівником відповідача.
Так, з матеріалів справи суд вбачає, що згідно технічного паспорту на території відповідача дійсно знаходиться тільки один житловий будинок з прибудовами позначений В, в в-4 (а.с. 120, т.1).
Відповідно до Акту обстеження від 18.02.2021, складеного комісією в складі: заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Тростянецької міської ради Міняйло С.М., заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Тростянецької міської ради Волкової О.О., начальника відділу соціального захисту населення Тростянецької міської ради Синєпол Л.О., начальника відділу капітального будівництва Тростянецької міської ради Никоненка В.І., помічника лікаря епідеміолога Тростянецького районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області Куценко М.І., були обстежені умови надання соціальних послуг Релігійною громадою (парафія) Різдва Богородиці с. Кам`янка Тростянецького району Сумської області Сумської єпархії УПЦ (а.с. 209 211, т.1).
Даним актом обстеження встановлено: надавачем послуг є Релігійна громада (парафія) Різдва Богородиці с. Кам`янка Тростянецького району Сумської області Сумської єпархії УПЦ; кількість осіб, які проживають у надавача послуг 37; цільова група осіб, які проживають у надавача послуг особи похилого віку, особи з інвалідністю, які опинилися у складних життєвих обставинах; перелік соціальних послуг, які надаються - догляд стаціонарний (гігієна, харчування, допомога натуральна), кризове та екстрене втручання, осіб похилого віку, осіб з інвалідністю, які опинилися у складних життєвих обставинах. Також в акті обстеження зазначено, що на день комісійного обстеження у соціальному закладі перебувало 28 осіб похилого віку, 12 з яких не мають можливості самостійно пресуватися.
Також в наказі голови парафіяльної ради Релігійної громади (парафії) Різдва Богородиці с. Кам`янка Тростянецького району Сумської області Сумської єпархії УПЦ від 22.01.2021 зазначено про проведення інструктажу та навчання по протипожежній безпеці з працівниками Будинку Милосердя (а.с. 65, т.1).
Отже твердження представника відповідача, що на території Релігійної громади (парафія) Різдва Богородиці с. Кам`янка Тростянецького району Сумської області Сумської єпархії Української православної церкви не має Будинку Милосердя в якому надаються соціальні послуги, спростовується переліченими вище доказами.
У відповідності до п.п.25, 26 ч.1 ст.2 Кодексу цивільного захисту України небезпечна подія - подія, у тому числі катастрофа, аварія, пожежа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, епіфітотія, яка за своїми наслідками становить загрозу життю або здоров`ю населення чи призводить до завдання матеріальних збитків; небезпечний чинник - складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.
Таким чином, законодавець пов`язує створення реальної загрози життю та/або здоров`ю людини від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.
Зазначені позивачем в акті від 03.02.2021 №3 порушення суд вважає пов`язаними з ризиком настання реальної загрози життю та здоров`ю людей, які працюють, перебувають в будівлі, а також особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі та є обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.
Суд не погоджується з твердженнями відповідача, що виявлені порушення не створюють загрози життю та здоров`ю осіб, що перебуватимуть у приміщенні.
Мета застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) полягає в убезпеченні людей від можливої небезпеки. Разом з тим, форма такого захисту повинна бути розумною, не порушувати прав відповідача і не повинна перешкоджати власнику (користувачу) вживати заходів до усунення виявлених порушень.
Поняття «загроза життю та/або здоров`ю людини» є оціночним поняттям, яке лежить у сфері захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду) за чим, зокрема, покладена на позивача, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері.
На думку суду, встановлені перевіркою порушення та їх кількість безумовно пов`язані з ризиком настання реальної загрози життю та/або здоров`ю людей, які працюють, перебувають в приміщеннях будівлі, а також особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі та є обставинами, які можуть призвести до розповсюдження вогню, внаслідок несвоєчасного оповіщення про виникнення надзвичайної ситуації.
Отже вирішуючи даний спір, суд дійшов висновку, що виявлені під час проведення позапланової перевірки порушення у сфері пожежної та техногенної безпеки не є формальними та несуть ризик життю і здоров`ю працівників та людей, що перебувають у приміщенні.
Крім того, застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації приміщень, є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.
Обставини щодо вжиття заходів з метою усунення порушень у сфері пожежної та техногенної безпеки не спростовують того факту, що до фактичного усунення таких порушень наявна реальна загроза життю та здоров`ю людей.
Таким чином, застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є необхідним оперативним та превентивним способом впливу на порушника з метою усунення існування загрози життю та здоров`ю людей. Застосування судом заходу реагування у вигляді зупинення експлуатації приміщення, де знаходяться люди похилого віку обумовлюється, зокрема, фактом недотримання вимог у сфері пожежної та техногенної безпеки, виявленим контролюючим органом під час здійснення державного нагляду (контролю) у цій сфері.
Зважаючи на встановлені судом фактичні обставини справи, суд вважає, що не усунення відповідачем встановлених порушень, низка з яких станом на час ухвалення рішення судом залишаються такими, що створюють реальну загрозу життю і здоров`ю людей, є підставою для для задоволення позову.
При цьому суд звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Щодо твердження відповідача про те, що позов у даній справі подано особою, адміністративна процесуальна дієздатність якої не підтверджена, суд зазначає наступне.
Відповідно до пп.11 п.16-1 Перехідних положень Конституції України представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.
Згідно статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.
Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.
Відповідно до ч. 3 ст. 55 КАС України юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.
Відповідно до ч.1-2 ст. 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник. У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.
Згідно із п. 20 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
При відкритті провадження у даній справі суд, враховуючи положення ст. 12 КАС України та суб`єктний склад учасників справи, відніс дану справу до категорії справ незначної складності і ухвалив розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч. 3 ст. 59 КАС України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.
З матеріалів справи вбачається, що позов від імені Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області підписаний заступником начальника управління із запобігання надзвичайним ситуаціям Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області Карпенко Д.В., якій діяв на підставі довіреності (а.с.22, т.1), яка підписана Волик Г.В., який є начальником Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області.
При цьому суд звертає увагу, що в довіреності зазначено, що Карпенко Д.В. надаються усі права, які надані законом позивачу, відповідачу та третій особі, в тому числі з правом пред`явлення позову.
Таким чином, суд зазначає довіреність, яка була долучена до матеріалів позову, є належним підтвердженням повноважень Карпенко Д.В. діяти від імені Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області у цій справі.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області до Релігійної громади (парафія) Різдва Богородиці с. Кам`янка Тростянецького району Сумської області Сумської єпархії Української православної церкви про застосування заходів реагування задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22.07.2022 року.

Суддя В.О. Павлічек