Справа № 460/11508/21
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2022-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 липня 2022 року м. Рівне №460/11508/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доРівненського відділення Управління виконавчої диреції Фонду соціального страхування України у Рівненській області, Управління виконавчої диреції Фонду соціального страхування України у Рівненській області
про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

Фізична особапідприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , Позивач) звернулася з адміністративним позовом до Рівненського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області (далі Відповідач) в якому просить суд визнати протиправною та скасувати відмову у фінансуванні заяви-розрахунку від 21.04.2021 у формі листа від 07.06.2021 № 11-01-09-1184 та зобов`язати Рівненське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області здійснити фінансування заяви-розрахунку від 21.04.2021.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ФОП ОСОБА_1 є платником єдиного соціального внеску, сплачувала єдиний соціальний внесок, тому вважає, що згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105- XIV має право на отримання допомоги по вагітності та пологах на підставі листка непрацездатності серія АДЧ № 525850 за період з 05.04.2021 по 08.08.2021 року. При цьому, звертає увагу, що жодних зауважень до заяви-розрахунку від 21.04.2021 у Відповідача не було.

Ухвалою суду від 18.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами.

Протокольною ухвалою суду від 24.11.2021 до справи залучено співвідповідача управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області (далі Відповідач), яке є юридичною особою та відповідно до статті ст. 43 Кодексу адміністративного судочинства України наділене адміністративною процесуальною правоздатністю та дієздатністю, має здатність щодо особистого здійснення своїх адміністративних процесуальних прав та обов`язків, в тому числі за відокремлені підрозділи.

У встановлений судом строк співвідповідач надав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що фінансування матеріального забезпечення ФОП ОСОБА_1 за рахунок коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування не може бути проведено, оскільки з 01.01.2021 набули чинності зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464), внесені Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» від 13.05.2020 № 592-IX. Так, згідно з нормою ч. 6 ст. 4 Закону № 2464, особи, зазначені у пунктах 4 і 5 частини першої цієї статті (фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування), які мають основне місце роботи, звільняються від сплати за себе єдиного внеску за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску за умови самостійного визначення за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі менше мінімального страхового внеску, бази нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. Відповідач зазначає, що вказана правова норма є імперативною та не визначає для ФОП, які одночасно є найманими працівниками, права на добровільну сплату ЄВС за місяці в яких за них сплачено ЄСВ роботодавцем, та вважає, що законодавець визначив, що ФОП не є застрахованою особою за себе особисто в цей період.

Ухвалою суду від 20.09.2021 відкладено розгляд справи до 25.10.2021.

Ухвалою суду від 25.10.2021 відкладено розгляд справи до 24.11.2021.

Протокольною ухвалою суду від 24.11.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 20.12.2021.

У зв`язку із додатковою відпусткою головуючого судді судове засідання 20.12.2021 не відбулося та було перенесено до 24.01.2022.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді судове засідання 24.01.2022 не відбулося та було перенесено до 09.02.2022.

Ухвалою суду від 09.02.2022 відкладено розгляд справи до 09.03.2022.

Ухвалою суду від 09.03.2022 відкладено розгляд справи до 11.04.2022.

Ухвалою суду від 11.04.2022 відкладено розгляд справи до 11.05.2022.

Ухвалою суду від 11.05.2022 відкладено розгляд справи до 06.06.2022.

У зв`язку із участю головуючого судді у семінарі для суддів судове засідання 06.06.2022 не відбулося та було перенесено до 27.06.2022.

Ухвалою суду від 27.06.2022 відкладено розгляд справи до 06.07.2022.

Ухвалою суду від 06.07.2022 вирішено перейти до розгляду справи у порядку письмового провадження, за наявними у суду матеріалами.

Оскільки, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяви по суті надані сторонами, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ФОП ОСОБА_1 звернулася 21.04.2021 року до Рівненського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області із заявою-розрахунком про фінансування їй особисто допомоги по вагітності та пологах на підставі листка непрацездатності серія АДЧ № 525850 за період з 05.04.2021 по 08.08.2021 року в сумі 24835,86 грн.

Відповідачем ФОП ОСОБА_1 07.06.2021 року направлено лист № 11-01-09-1184, яким повідомлено, що фінансування заяви-розрахунку від 21.04.2021 в сумі 24835,86 грн. здійснюватись не буде, з урахуванням ч. 6 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI, відповідно до якої з 01.01.2021 року особи, зазначені у пунктах 4 і 5 частини першої цієї статті (фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування), які мають основне місце роботи, звільняються від сплати за себе єдиного внеску за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску за умови самостійного визначення за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі менше мінімального страхового внеску, бази нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

ФОП ОСОБА_1 не погодилася з відмовою Позивача та звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV (далі - Закон № 1105).

Згідно зі ст. 3 Закону № 1105, соціальне страхування здійснюється за принципами: 1) законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; 2) обов`язковості страхування осіб відповідно до видів соціального страхування та можливості добровільності страхування у випадках, передбачених законом; 3) державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав; 4) обов`язковості фінансування Фондом витрат, пов`язаних із наданням матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом; 5) формування та використання страхових коштів на засадах солідарності та субсидування; 6) диференціації розміру виплати допомоги залежно від страхового стажу; 7) диференціювання страхового тарифу з урахуванням умов і стану безпеки праці, виробничого травматизму та професійної захворюваності на кожному підприємстві; 8) економічної заінтересованості суб`єктів страхування в поліпшенні умов і безпеки праці; 9) цільового використання коштів соціального страхування; 10) відповідальності роботодавців та Фонду за реалізацію права застрахованої особи на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом.

За змістом частин першої та другої статті 4 Закону № 1105, Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону № 1105 право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Термін «застрахована особа» у Законі № 1105 вживається у значеннях, наведених у Законі № 2464.

Так, п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 визначено, що застрахована особа це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі ЄСВ, єдиний внесок).

Статтею 25 Закону № 1105 встановлено умови надання і тривалість виплати допомоги по вагітності та пологах, якою визначено, що допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв`язку із вагітністю та пологами.

Таким чином, право на отримання виплат за рахунок коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування мають лише застраховані особи, які сплачують єдиний соціальний внесок у встановленому законом порядку.

В свою чергу, статтею 34 Закону № 1105 встановлено порядок фінансування Фондом соціального страхування України страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам. Фінансування для надання матеріального забезпечення здійснюється робочими органами Фонду в порядку визначеному правлінням Фонду.

Поняття «страхувальника» визначено пунктом 10 частини 1 ст. 1 Закону № 2464, зокрема це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 2 розділу ІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (зі змінами) визначено, що платники єдиного внеску, зазначені в пунктах 4, 5, 51 та 15 частини першої статті 4 Закону № 2464, є для себе одночасно і страхувальниками, і застрахованими особами.

Постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 12 затверджено Порядок фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України (далі Порядок № 12). Відповідно до Порядку № 12 страхувальники подають для фінансування до органів Фонду заповнену належним чином заяву - розрахунок, яка перевіряється та за відсутності зауважень фінансується Фондом на окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів.

Таким чином, судом встановлено, що фізичні особипідприємці, визначені у пунктах 4 і 5 частини першої ст. 4 Закону № 2464, які є платниками єдиного внеску подають до органів Фонду заяви-розрахунки з метою отримання матеріального забезпечення, як для найманих працівників, так і для себе особисто.

На підставі наданих Позивачем документів, Судом встановлено, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань від 31.01.2018 року ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем з 30.01.2018 року.

Тимчасова непрацездатність пов`язана із вагітністю та пологами ОСОБА_1 підтверджується листком непрацездатності серія АДЧ № 525850 за період з 05.04.2021 по 08.08.2021 року. При цьому, Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 до заяви-розрахунку поданої до Відповідача надала копію листка непрацездатності, засвідчену підписом директора Панчук О.О. та скріплену печаткою, що свідчить про те, що ОСОБА_1 є найманим працівником та має основне місце роботи з урахуванням вимог ч. 1 ст. 31 Закону № 1105.

Судом перевірено доказами та встановлено, що ОСОБА_1 з 30 листопада 2020 року є найманим працівником юридичної особи роботодавця Товариства з обмеженою відповідальністю «РІМ ТРАНС» (витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 25.11.2021).

Відповідачем зазначено у Відзиві та не заперечувалося представником Позивача, факт отримання допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_1 на підставі оригіналу листка непрацездатності за основним місцем роботи у ТОВ «РІМ ТРАНС» 942281358).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 реалізувала своє право на отримання матеріального забезпечення за рахунок коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування як застрахована особа, яка працює на умовах трудового договору та має основне місце роботи, а саме отримала допомогу по вагітності та пологах на підставі листка непрацездатності серія АДЧ № 525850 за період з 05.04.2021 по 08.08.2021 за основним місцем роботи у ТОВ «РІМ ТРАНС».

Судом проаналізовано норми частини 1 ст. 31 Закону № 1105, якою визначено, що у разі здійснення підприємницької діяльності одночасно із роботою за трудовим договором підставою для призначення допомоги по вагітності та пологах є копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою (за наявності) за основним місцем роботи та встановлено, що копія листка непрацездатності засвідчена у визначений законодавством спосіб.

Зважаючи, що у відзиві Відповідач звернув увагу, що з 01.01.2021 року ФОП ОСОБА_1 не є застрахованою особою особисто, судом здійснено системний аналіз правових норм та встановлено наступне.

Так, частиною 1 ст. 19 Закону № 1105 право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності має застрахована особа, поняття якої визначено п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі ЄСВ, єдиний внесок).

В свою чергу, Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників» від 13.05.2020 № 592-IX (далі Закон № 592) внесено зміни до Закону № 2464, а саме статтю 4 доповнено частиною 6 згідно якої особи, зазначені в пунктах 4 і 5 частини першої цієї статті (фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування), які мають основне місце роботи, звільняються від сплати за себе єдиного внеску за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску за умови самостійного визначення за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі менше мінімального страхового внеску, бази нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Зазначеною правовою нормою категорію ФОП, які одночасно є найманими працівниками, звільнено від сплати єдиного соціального внеску за ті місяці у яких роботодавцем за основним місцем роботи сплачено за них ЄСВ не нижче мінімального страхового внеску. Добровільної сплати єдиного соціального внеску ні вказана правова норма, ні ст. 10 Закону № 2464 для вказаної категорії з 01.01.2021 року не передбачають.

Разом з тим, в межах пункту 8 частини 2 ст. 12 Закону № 2464 центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, зокрема Державною податковою службою України надано роз`яснення щодо застосування законодавства про збір та ведення обліку ЄСВ листом від 20.12.2021 № 17811/5/99-00-04-03-03-05, яким роз`яснено, що законодавчі підстави для самостійної сплати такими особами єдиного внеску відсутні.

Таким чином, виходячи із системного та детального аналізу правових норм слідує, що з 01.01.2021 року фізичні особи підприємці, які одночасно є найманими працівниками за яких роботодавцем сплачено ЄСВ не менше мінімального страхового внеску не є застрахованими особами особисто, у цей період.

В межах дії вказаних правових норм, суд дослідив документи надані Позивачем до позовної заяви та встановив, що тимчасова непрацездатність ОСОБА_1 наступила 05.04.2021 року, тобто в період після внесення змін до ст.4 Закону № 2464 з 01.01.2021 року, коли ОСОБА_1 , як ФОП була звільнена від сплати єдиного соціального внеску та коли підстави для самостійної сплати ЄСВ в неї були відсутні.

За даними інформації Головного управління ДПС у Рівненській області викладеної у листі від 14.05.2021 № 4363/6/17-00-12-03-04 ОСОБА_1 не сплачувала єдиний соціальний внесок в період з 01.01.2020 по 31.03.2021 року, що відповідає вимогам ч.6 ст.4 Закону № 2464.

Проте, наданий до суду розрахунок допомоги по вагітності та пологах фізичній особіпідприємцю ОСОБА_1 згідно листка непрацездатності серія АДЧ № 525850 містить інформацію про кількість календарних днів включених до розрахунку за січень, лютий, березень 2021 року та суми доходу з яких здійснено розрахунок допомоги по тимчасовій непрацездатності за цей же період. Судом досліджено даний розрахунок на його відповідність нормам чинного законодавства та встановлено наступне.

Так, частиною 2 ст. 33 Закону № 1105 визначено, що порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу) для надання допомоги по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України. В свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року № 1266 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням (далі Порядок № 1266).

Абзацом 1 пункту 3 Порядку № 1266 визначено, що середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок, на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати (далі - поважні причини).

Разом з тим, пунктом 32 Порядку № 1266 передбачено, що середня заробітна плата (доход) для розрахунку допомоги по вагітності та пологах обчислюється на підставі відомостей, що включаються до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що подаються до ДФС (далі Звіт по ЄСВ).

Судом досліджено надану Позивачем Податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи підприємця за квітень 2021 року (звітна, довідкова), у додатку 1 якої зазначені суми визначеного доходу для нарахування ЄСВ та суми нарахованого ЄСВ за січень-квітень 2021 року. Згідно квитанції 2 до Податкової декларації, її було подано 19.10.2021 року. Зазначене підтверджується листом Головного управління ДПС у Рівненській області від 12.11.2021 № 9195/5/17-00-24-02-03 яким зазначено, про те, що ОСОБА_1 19.10.2021 подана в електронному вигляді з використанням електронного цифрового підпису податкова декларація платника єдиного податку фізичної особи підприємця з додатком 1 (відомості про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску).

Таким чином, судом перевірено доказами та встановлено, що на момент нарахування допомоги по вагітності та пологах, формування та подачі заяви-розрахунку до Відповідача, Позивачем не було здано звітності по ЄСВ відомості з якої могли бути використаними для нарахування допомоги по вагітності та пологах у визначений Законом № 1105 та Порядком № 1266 спосіб, відповідно включення до розрахунку допомоги по вагітності та пологах календарних днів та сум доходів за січень, лютий, березень, квітень 2021 року є неправомірним.

Судом також досліджено інформацію надану Відповідачем відповідно до Положення про Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1 (зі змінами) та Порядку обміну інформацією між Міністерством доходів і зборів України, Пенсійним фондом України та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 19.09.2013 № 494 (зі змінами) з якої також слідує, що ФОП ОСОБА_1 на момент нарахування допомоги по вагітності та пологах та на момент звернення до Відповідача за фінансуванням допомоги по вагітності та пологах не подавала до органів ДПС (ДФС) звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за усі місяці розрахункового періоду, які мають бути включеними до розрахункового періоду. Витягами з Єдиної інформаційно-аналітичної системи Фонду соціального страхування України (далі ЄІАС), що сформовані шляхом обміну даними з Пенсійним фондом України станом на 23.11.2021, 08.02.2022, 05.07.2022 підтверджується, що інформація щодо звітності по ЄСВ з 01.01.2021 по ФОП ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України, яка може бути використання при розрахунку матеріального забезпечення не передавалася.

З метою встановлення усіх обставин справи та перевірки їх доказами, судом здійснено аналіз правових норм, якими врегульовано порядок нарахування, сплати та здачі звітності по ЄСВ та встановлено наступне.

Відповідно до абзацу п`ятого частини 8 статті 9 Закону № 2464 періодом за який фізичні особи підприємці подають звітність щодо сплати єдиного внеску до податкового органу (звітний період) є календарний рік.

Згідно п. 296.3 ст.296 Податкового кодексу України, з врахуванням п.п. 49.18.2 п.49.18 ст.49 ПК України, платники ЄП третьої групи подають до податкового органу Податкову декларацію у строки встановлені для квартального податкового (звітного) періоду, тобто протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу.

Фізичні особипідприємці платники єдиного податку третьої групи, подають Податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи - підприємця за формою затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 19.06.2015 № 578 (зі змінами), у складі якої формується додаток 1 «Відомості про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску» за податкові періоди 2021 року.

Платники єдиного податку (ФОП) третьої групи у складі Податкової декларації за IV квартал податкового звітного року подають також відомості про суми ЄСВ, нарахованого, обчисленого і сплаченого в порядку, визначеному законом для даної категорії платників.

Таким чином, Платники ЄП третьої групи подають додаток 1 у складі Податкової декларації за IV квартал 2021 року у термін до 09.02.2022 року.

При цьому, частиною 6 статті 4 Закону № 2464 встановлено, що особи, зазначені в пунктах 4 і 5 частини першої цієї статті (фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування), які мають основне місце роботи, звільняються від сплати за себе єдиного внеску за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску за умови самостійного визначення за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі менше мінімального страхового внеску, бази нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. Добровільної сплати ЄСВ для даної категорії осіб чинним законодавством не визначено.

Формою Податкової декларації передбачено, що Додаток 1 є невід`ємною частиною декларації, подається та заповнюється фізичними особами підприємцями платниками єдиного податку першої третьої груп. Разом з тим, зазначено, що Додаток 1 не подається та не заповнюється зазначеними платниками, за умови дотримання ними вимог, визначених частинами четвертою та шостою статті 4 Закону № 2464, що дають право на звільнення таких осіб від сплати за себе єдиного внеску. Такі особи можуть подавати Додаток 1 виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

В судовому засіданні представником Відповідача звернуто увагу, що роботодавцем ТОВ «РІМ ТРАНС» за основним місцем роботи ОСОБА_1 щомісячно сплачувався єдиний соціальний внесок із нарахованих їй виплат, у розмірі не менше мінімального страхового внеску та проведено виплату допомоги по вагітності та пологах. Представником позивача зазначена інформація не заперечувалася.

Крім того, Відповідачем інформаційно долучено до матеріалів справи податкові роз`яснення, які відповідно до пункту 8 частини 2 ст. 12 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове держане соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон № 2464) надані Державною податковою службою України на загальнодоступному інформаційно-довідковому ресурсі «ЗІР» щодо сплати ЄСВ у разі якщо особа є фізичною особоюпідприємцем та найманим працівником одночасно. Відповідно до вказаних роз`яснень фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування можуть самостійно визначити базу нарахування та відповідно розмір єдиного внеску (не більше максимальної величини бази нарахування та не менше розміру мінімального страхового внеску) лише за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі менше мінімального страхового внеску.

Добровільна сплата єдиного внеску для фізичних осіб - підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування чинним законодавством не передбачена.

При цьому, зазначеними роз`ясненнями врегульовано питання щодо заповнення Додатку 1 Податкової декларації, та визначено, що у місяцях за які роботодавцем сплачено єдиний соціальний внесок у розмірі не меншому ніж мінімальний внесок у графі 2 розд. 9 Додатку 1 фізична особа - підприємець має проставляти нулі.

Судом досліджено надані Позивачем Податкові декларації за квітень 2021 року та за три квартали 2021 року та встановлено наступне. ФОП ОСОБА_1 09.11.2021 року подала звітну Податкову декларацію за три квартали 2021 року, як платник податку, що подає декларацію за останній податковий (звітний) період, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів (п.8.2 Податкової декларації). До вказаної Податкової декларації додано Додаток 1 «Відомості про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску» за три квартали 2021 року за період перебування фізичної особи підприємця на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2021 по 30.09.2021.

При цьому, у графі 2 розділу 9 Додатку 1 ФОП ОСОБА_1 за січень, лютий, березень, квітень, вересень 2021 року зазначила самостійно визначену суму доходу на яку нараховується єдиний внесок у розмірі 6000 гривень та відповідно в графі 4 за ці ж місяці вказала суму нарахованого єдиного внеску 1320 грн., що не відповідає визначеному нормативно-правовими актами порядку. Аналогічне заповнення додатку 1 мало місце при поданні Податкової декларації за квітень 2021 року у жовтні 2021 року, яка досліджена судом.

З урахуванням норм ч.6 ст. 4 Закону № 2464 зважаючи, що з 01.01.2021 року ФОП ОСОБА_1 одночасно є найманим працівником ТОВ «РІМ ТРАНС» за яку роботодавцем сплачувався єдиний соціальний внесок у розмірі не меншому ніж мінімальний страховий внесок, додаток 1 «Відомості про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску» не повинен здаватися в складі Податкової декларації, оскільки вона не є платником ЄСВ як ФОП за себе особисто, тобто в цей період не є застрахованою особою, як фізична особа підприємець особисто. Судом досліджено лист Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області від 03.06.2022 № 2755/5/17-00-24-02-05, яким повідомлено Відповідача про направлення листа ОСОБА_1 із роз`ясненнями щодо заповнення Додатку 1 до Податкової декларації платниками, мають основне місце роботи.

Таким чином, судом перевірено доказами та встановлено, що ОСОБА_1 будучи найманим працівником за основним місцем роботи в період з 01.01.2021 року не є платником ЄСВ, як ФОП особисто, відповідно не повинна подавати звітності щодо ЄСВ у вигляді додатку 1, не повинна сплачувати у цей період ЄСВ, як ФОП особисто та відповідно не є застрахованою особою, як ФОП особисто.

З приводу досліджених судом платіжних доручень за 2021 рік, зокрема від 06.04.2021 № 1567, від 13.04.2021 № 1569 якими ФОП ОСОБА_1 сплатила ЄСВ за себе «за 2021 рік» та «за себе за квітень 2021», суд звертає увагу, що вказані платежі було здійснено після настання страхового випадку (тимчасова непрацездатність по вагітності і пологах з 05.04.2021). Крім того, частиною 13 ст. 9 Закону № 2464 встановлено, що суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Також, суд критично оцінює посилання Позивача на справу № 380/9503/21, оскільки у даній справі позивача було позбавлено права на матеріальне забезпечення взагалі, тобто справа стосується інших правовідносин. Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України судами можуть враховуватися висновки щодо застосування норм права, якщо вони викладені у постановах Верховного Суду. Верховним Судом дана справа не розглядалася, постанова Верховного Суду по вказаній справі не приймалася.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

З огляду на те, що обставини, наведені Позивачем у позовній заяві, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи та спростовані судом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Підстави для застосування статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України щодо розподілу судових витрат у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову фізичної особипідприємця ОСОБА_1 до Рівненського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області про визнання протиправною та скасування відмови у фінансуванні заяви-розрахунку від 21.04.2021 у формі листа від 07.06.2021 № 11-01-09-1184 та зобов`язання здійснити фінансування заяви-розрахунку від 21.04.2021, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 21 липня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Рівненське відділення Управління виконавчої диреції Фонду соціального страхування України у Рівненській області (вул.Словацького,1,м.Рівне,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 41444628) Відповідач - Управління виконавчої диреції Фонду соціального страхування України у Рівненській області (вул.Кавказька,2,м.Рівне,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 41313357)

Суддя Д.П. Зозуля