Справа № 852/2а-1/19
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2022 року Справа № 852/2а-1/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -
28.01.2019 року до Третього апеляційного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дніпровської міської ради про:
- визнання протиправним рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою міста від 23.01.2019 року в частині зносу гаража № НОМЕР_1 , який розташований в районі будинку АДРЕСА_1 ;
- скасування рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою міста від 23.01.2019 року в частині зносу гаража № НОМЕР_1 , який розташований в районі будинку АДРЕСА_1 ;
- зупинення дії рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 23.01.2019 року в частині зносу гаража № НОМЕР_1 , який розташований в районі будинку АДРЕСА_1 до завершення розгляду справи у суді.
Ухвалою суду Третього апеляційного адміністративного суду від 31.01.2019 року, справу № 852/2а-1/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення передано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду за предметною підсудністю відповідно до положень статей 20, 29 Кодексу адміністративного судочинства України.
Справа № 852/2а-1/19 надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 14.02.2019, адміністративній справі присвоєно № 852/2а-1/19 (номер провадження 96зп-19/852/2а-1/19) та за результатами автоматизованого розподілу передано на розгляд судді Верба І.О.
Ухвалою суду від 15.02.2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі № 852/2а-1/19 (номер провадження 96зп-19/852/2а-1/19) повернуто без розгляду.
04.03.2019 року на виконання вимог ухвали позивачем надано виправлений адміністративний позов із зазначенням коду ЄДРПОУ відповідача та викладений наступний зміст позовних вимог:
- визнати протиправним рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою міста від 23.01.2019 року в частині зносу гаража № НОМЕР_1 , який розташований в районі будинку АДРЕСА_1 ;
- скасувати рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою міста від 23.01.2019 року в частині зносу гаража № НОМЕР_1 , який розташований в районі будинку АДРЕСА_1 .
Позивачем усно уточнено позовні вимоги в частині дати оскаржуваного рішення, а саме: позивач просить скасувати рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою міста від 22.01.2019 року № 87 в частині зносу гаража № НОМЕР_1 , який розташований в районі будинку АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідно до частини першої статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Відсутність повноважень виконавчого комітету Дніпровської міської ради стосовно ухвалення рішення про зніс збудованих (встановлених) гаражів та інших споруд, які статтею 376 Цивільного кодексу України та статтею 41 Конституції України віднесено до повноважень суду, свідчить про перевищення повноважень органом та посадовими особами органу місцевого самоврядування. На думку позивача капітальність споруди гаража підтверджено Технічним паспортом БТІ від 14.11.2018 року №39-а. Гараж неможливо перенести без його знецінення. Таким чином, рішення виконавчого комітету міської ради щодо знесення гаража є незаконним та таким, що виходить за межі повноважень виконкому міської ради.
Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог. Аргументи даного відзиву зводяться до наступного. Земельна ділянка, на якій розміщений металевий гараж, використовується позивачем без правовстановлюючих документів та договорів оренди землі, жодних документів, які б підтверджували його право володіння чи користування земельною ділянкою по спірній адресі матеріалами справи не вбачається. Посилання позивача на той факт, що: Спірний гараж був збудований власноручно у 1991 році з подальшим наданням дозволу Виконавчого комітету Кіровської районної ради народних депутатів на підставі рішення № 2477 від 16.12.1994 на земельній ділянці, відведеної для цієї мети є необґрунтованим та безпідставним, оскільки, як вбачається з виписки з рішення № 2477 від 16.12.1994, позивачу дозволено самовільно установити гараж № НОМЕР_1 тимчасово, строком на 3 роки, з можливістю користування земельною ділянкою без права капітального будівництва. Тобто, зазначений дозвіл виконавчого комітету надавав позивачу користуватись земельною ділянкою виключно 3 роки, подальше користування земельною ділянкою та розташуванням на останній спірного гаража вважається самовільним та з порушенням законодавства. Земельна ділянка, на якій розташовано вказана тимчасова споруда належить Дніпровській міській раді та віднесена до земель комунальної власності, відповідно до статей 80, 83 Земельного кодексу України та статей 26, 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні. Внесення спірного гаража до переліку самовільно встановлених на території міста гаражів, що підлягають демонтажу є законним та обґрунтованим, оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами правомірність використання земельної ділянки комунальної форми власності. Доводи позивача про те, що приймаючи рішення щодо демонтажу тимчасових споруд виконавчий орган перевищив свої повноваження, спростовуються положеннями статті 30 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, частиною другою статті 10 Закону України Про благоустрій населених пунктів, Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244, Правилами благоустрою території міста Дніпропетровська.
Позивачем до суду подані пояснення, в яких останньою зазначено про те, що відповідно до частини першої статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Відсутність повноважень виконавчого комітету Дніпровської міської ради стосовно ухвалення рішення про зніс збудованих (встановлених) гаражів та інших споруд, які статтею 376 Цивільного кодексу України та статтею 41 Конституції України віднесено до повноважень суду, свідчить про перевищення повноважень органом та посадовими особами органу місцевого самоврядування. Таким чином, рішення виконавчого комітету міської ради щодо знесення гаража є незаконним та таким, що виходить за межі повноважень виконкому міської ради.
Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою міста № 87 від 22.01.2019 року в частині включення до Переліку самовільно встановлених на території міста гаражів, споруд (у тому числі пересувних), огорож, що підлягають демонтажу за порядковим номером 16 металевого гаражу за адресою: АДРЕСА_1 , який визначено на графічному матеріалі № 7 спорудою 5 та в частині пункту 1 цього рішення про зобов`язання власника демонтувати зазначений об`єкт власними силами та привести земельну ділянку до первісного стану.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Дніпровської міської ради понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 768,40 грн.
Не погоджуючись із даним судовим рішенням від 24.04.2019 року, виконавчим комітетом Дніпровської міської ради подано до суду апеляційну скаргу, яку постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.12.2019 року залишено без задоволення, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 року залишено без змін.
Відповідач з вказаними судовими рішеннями не погодився, тому звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23.12.2019 року та відмовити у позові.
Постановою Верховного Суду від 13.04.2022 року касаційну скаргу виконавчого комітету Дніпровської міської ради задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23.12.2019 року у справі №852/2а-1/19 скасовано. Справу №852/2а-1/19 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Скасовуючи судові рішення попередніх інстанції, суд касаційної інстанції виходив з того, що справі суди не дослідили того чи фундамент, улаштований позивачем, відповідає нормам ДБН, а також того чи цей фундамент нерозривно пов`язаний з гаражем, чи є вони однією капітальною спорудою або можливо розібрати металеву конструкцію, яка знаходиться на підвищенні і ця конструкція не втратить своєї цінності. Своєю чергою відповідач вказує на те, що металевий гараж не є капітальною будівлею, а є тимчасовою спорудою, а також на те, що відсутні відповідні докази на підтвердження факту здійснення позивачем процедури будівництва гаража як об`єкта нерухомості. Від вирішення питання про те, чи належить спірний гараж до об`єктів будівництва або до тимчасових споруд, залежить порядок демонтажу такого гаража та правильне вирішення цього спору. Верховний Суд наголосив на тому, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи з метою ухвалення справедливого та об`єктивного рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.
11.05.2022 року справа №852/2а-1/19 надійшла до канцелярії Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2022 року зазначена вище справа розподілена та 12.05.2022 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.05.2022 року прийнято до свого провадження справу №852/2а-1/19 та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Витребувано від ОСОБА_1 та від виконавчого комітету Дніпровської міської ради: письмові та вмотивовані пояснення (із наданням відповідних письмових доказів) чи відповідає фундамент, улаштований позивачем, нормам ДБН, а також те, чи пов`язаний цей фундамент нерозривно з гаражем, чи є вони однією капітальною спорудою або можливо розібрати металеву конструкцію, яка знаходиться на підвищенні і ця конструкція не втратить своєї цінності. Витребувано від виконавчого комітету Дніпровської міської ради: письмові та вмотивовані пояснення (із наданням відповідних письмових доказів) в якому випадку належить спірний гараж до об`єктів будівництва або до тимчасових споруд, яким чином залежить порядок демонтажу такого гаража; письмові та вмотивовані пояснення (із наданням відповідних письмових доказів) щодо металевого гаражу що він не є капітальною будівлею, а є тимчасовою спорудою, а також те, що відсутні відповідні докази на підтвердження факту здійснення позивачем процедури будівництва гаража як об`єкта нерухомості. Витребувані судом докази слід було подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (adm.dp.court.gov.ua) ) у строк до 14.06.2022 року. Судом попереджено ОСОБА_1 та виконавчий комітет Дніпровської міської ради про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.
Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради до суду подані письмові пояснення, в яких відповідач в обґрунтування зазначив наступне. Чинне законодавство надає виключні повноваження органу місцевого самоврядування у сфері благоустрою населеного пункту та здійснюються ними як суб`єктами владних повноважень та у чітко визначеному порядку. Відповідна до змісту наведених вище норм Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» і Правил благоустрою міста Дніпропетровська, у виконавчого комітету Дніпровської міської ради є певна дискреція (розсуд) під час здійснення своїх повноважень в галузі благоустрою міста, в тому числі контролю за порядком здійснення благоустрою, належного утримання та раціонального використання територій міста, організації упорядкування і охорони об`єктів благоустрою міста. У розумінні Закону України "Про благоустрій населених пунктів", дії з демонтажу є заходами з відновлення благоустрою населеного пункту земельна ділянка, на якій розміщений металевий гараж, використовується позивачем без правовстановлюючих документів, жодних документів, які б підтверджували його право володіння чи користування земельною ділянкою по спірній адресі матеріали справи не містять. Добросовісність передбачає, що володілець майна (гаража) не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном (земельною ділянкою), тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Для розгляду даної справи не має жодного значення, який період часу позивач без достатніх правових підстав використовував земельну ділянку і взагалі не може йти мова про добросовісність, відкритість, безперервність такого користування. Обставинами справи та наданими доказами на їх підтвердження зазначається, що спірний гараж був збудований власноручно у 1991 році. На підставі рішення виконавчого комітету Кіровської районної ради народних депутатів від 16.12.1994 № 2477 дозволено позивачу тимчасово, строком на 3 роки користуватися земельною ділянкою без права капітального будівництва. Тобто, зазначений дозвіл виконавчого комітету Кіровської районної ради народних депутатів надавав право позивачу користуватись земельною ділянкою виключно 3 роки, тобто до 16.12.1997 року, без її забудови, подальше користування земельною ділянкою та розташуванням на останній спірного гаража вважається самовільним та з порушенням законодавства. Отже строк дії рішення Кіровської районної ради народних депутатів закінчився 16.12.1997 року та його не було продовжено. У зазначеному рішенні визначено строк, на який надавався дозвіл для встановлення гаражу, однак зважаючи на зміст самого дозволу та визначення конструкцію «тимчасово» (який триває, існує або діє протягом деякого часу), логічним є висновок, що такий дозвіл є строковим (на 3 роки), тобто не діє постійно, і позивач повинен був розуміти обмеженість в часі права на користування земельною ділянкою, а відтак вжити законних заходів для зміни тимчасової споруди у статус об`єкта нерухомого майна чи отримання необхідних правовстановлюючих документів на користування земельною ділянкою тощо. Однак на протязі більш ніж двадцяти п`яти років таких дій позивачем вчинено не було. Отже, внесення спірного гаража до переліку самовільно встановлених на території міста гаражів, що підлягають демонтажу, є законним та обґрунтованим, оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами правомірність використання земельної ділянки комунальної власності.
ОСОБА_1 до суду подані письмові пояснення, в яких позивач в обґрунтування зазначив наступне. Зміст заперечень відповідача щодо повноважень його із зносу будь-яких споруд ґрунтується на Правилах благоустрою території та Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, раніше прийнятих на сесії місцевої ради. Проте, повноваження органів місцевого самоврядування визначається не Правилами і Порядками чи повноваженнями, а Конституцією і Законами, тому орган місцевого самоврядування не може сам собі додавати повноваження, яке йому не надані Конституцією і Законом. Відповідач так і не вказав на положення будь-якого закону щодо повноважень зі зносу гаража. В Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні» відсутні повноваження міської ради та виконавчого комітету міської ради щодо прийняття рішень про знос споруд і будов. Відповідач обґрунтовує свої заперечення виключно на порушенні нормативно-правових актів: пп. 7 п а) статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», який прийнято 21.05.1997 року, статті 16 ч. 1 п. 5, 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», який прийнято 06.09.2005 року, статті 331 ЦК України в редакції 01.01.2004 року, - які були прийнятті через багато років після надання дозволу на будівництво гаражу. Таким чином, посилання відповідача на порушення нормативно-правових актів, що були прийняті у часі після надання дозволу органом місцевого самоврядування, є незаконним. В пп. 7 п а) статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вказано, що до відання виконавчих органів місцевого самоврядування відносяться: 1) Організація благоустрою населених пунктів; 2) Залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, а також населення; 3) Здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організацією озеленення, охорону зелених насаджень і водойм, створення міст відпочинку громадян. Переліченні повноваження органу місцевого самоврядування щодо благоустрою території є вичерпними. Проте, рішення відповідача, що оспорюється, ухвалено не з питання «організацією озеленення, охорону зелених насаджень і водойм, створення міст відпочинку громадян», а ухвалене з питання зносу гаража. Зміст заперечень в частині повноважень органу місцевого самоврядування щодо зносу гаражів обмежується посиланням на статтю 40 частину 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» про те що самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється, зокрема, місцевими радами та їх виконавчими органами. Проте, диспозиція цієї статті містить слова «контроль» та немає жодного слова про «знос» чи «демонтаж». Далі відповідач використовує слововислів : «В розумінні статті 40 Закону дії з демонтажу є заходами з відновлення благоустрою населеного пункту». Порушення норм матеріального права відповідачем полягає в неправильному тлумаченні (розумінні) його точного змісту, зокрема, в статті 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» не має слів: «демонтаж», «заходи з відновлення благоустрою населеного пункту», або слова «зніс». Таким чином, відповідач вільно трактує норми матеріального права і лише на свою користь в питанні щодо технічного стану гаража, порушення Правил благоустрою, наявності дозволу, повноважень щодо зносу будов і споруд, та порядку надання документів на гараж, хоча відповідач знає, що капітальний гараж побудований у відповідності з порядком, який існував на той час.
Позивач також зазначає, що гараж № НОМЕР_1 в районі будинку АДРЕСА_1 був збудований нею у 1991 році з подальшим наданням дозволу виконавчим комітетом Кіровської районної ради народних депутатів рішенням № 2477 від 16 грудня 1994 року «Про дозвіл тимчасового користування землею під металеві гаражі», яким дозволено користування земельною ділянкою під гараж № НОМЕР_1 . Дана обставина підтверджується фактичними доказами, тобто документами: витягом з рішення виконавчого комітету Кіровської районної ради народних депутатів №2477 від 16 грудня 1994 року, Схемою розташування гаражу №39, складеною головним архітектором району до рішення виконавчого комітету Кіровської районної ради народних депутатів №2477 від 16 грудня 1994 року. Згідно зазначеної Схеми розташування гаража, виробленої головним архітектором району, гараж був визначений у графічному матеріалі будівництва міста Дніпропетровська (Дніпра). Крім того, також треба зазначити і той факт, що дозвіл на користування земельною ділянкою під гараж здійснено за Клопотанням керівництва державного підприємства «Дніпротепломережі» за підписом керівника ОСОБА_2 до голови Кіровської районної ради народних депутатів ОСОБА_3 від 27 червня 1994 року №334 про виділення позивачу земельної ділянки для встановлення індивідуального гаража неподалік території котельні свого підприємства, як робітнику свого підприємства з 17 річним стажем роботи (усього 24 роки на підприємстві).
Позивач стверджує, що не дочекавшись вирішення питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою на відведення земельною ділянки під гараж, 05.02.2019 року остання дізналася випадково від знайомих громадян по телефону біля 19 години, що гараж № НОМЕР_1 в районі будинку АДРЕСА_1 зноситься ще з 12 годин обіду співпрацівниками КП «Управління контролю за благоустроїм території міста» в присутності Муніципальної поліції Дніпровської міської ради шляхом розпилу її металевого гаражу на дрібні частини та вивозу їх у невідомому напрямку. По приїзді на місце розташування гаражу біля 21 години вечора, позивач побачила, що дійсно відсутній гараж на старому місці його довгорічного розташування. Уламки від гаража свідчили про дійсний розпил гаража на частини та його відсутність підтверджує факт вивезення гаража у невідомому напрямку. При цьому, особисті речі позивача в темну пору зимового вечора були залишені посеред вулиці без нагляду, внаслідок чого особисті речі та речі її родини, які знаходилися у гаражі: слюсарні інструменти, велосипед, вудочки, човен, колеса та запасні частини до автомобіля, електричні прилади, обігрівачі та інше були розграбовані та дограбовувалися невідомими особами повністю. Позивач викликала поліцію за спеціальним телефоном «102», про що було останніми складено відповідний документ. Доказом демонтажу гаража з присутністю відповідача є лист з Головного управління поліції України в Дніпропетровській області №45/Б-898 від 05.04.2019 року та лист №45/2428гр від 27.02.2019 року. Технічний паспорт № 614 виготовлений від 14.11.2018 року є чинним офіційним документом, має необхідні підписи, печатки, виготовлений уповноваженою особою, яка має Кваліфікаційний сертифікат «Технічна інвентаризація об`єктів нерухомого майна» серії АЕ № 001384 від 31.01.2013 року. В технічному паспорті зазначено прізвище позивача, як власника гаража, місце розташування гаража, план гаража, розміри гаража, експлікація гаража. Відповідно опису основних конструктивних елементів гаража в технічному паспорті, виконаного уповноваженою особою, є очевидним і безспірним той факт, що гараж № НОМЕР_3 має: фундамент - бетон, стіни - металевий зварний, покрівля - метал, підлога - бетон. Оглядова яма: фундамент - копка котлован, стіни - цегла, підлога - бетон» - мовою оригіналу. Як є очевидним і не підлягає сумніву той факт, що за цим технічним паспортом уповноваженою особою достеменно встановлено, що гараж має: наявність фундаменту, причому визначено «фундамент - бетонний», наявність підлоги, причому визначено «підлога - бетонна». Окрім того, в гаражі достеменно встановлено наявність оглядової ями. Оглядова яма має: наявність фундаменту, причому визначено «фундамент - копка котлован», наявність стін, причому визначено «стіни - цегла», наявність підлоги, причому визначено «підлога - бетон». Відповідачем жодним чином не скасовано та не оскаржено технічний паспорт, крім того, в первісних попередніх судових процесах (першої інстанції, апеляційній інстанції) технічний паспорт досліджувався і відповідач був згоден з ним. Крім того, як є очевидним і не підлягає сумніву також факт, що за цим технічним паспортом уповноваженою особою також достеменно встановлено, що гараж має наявність стін, причому визначено «стіни - металевий зварний». Тобто, у відповідності з технічним паспортом гараж мав не тільки бетонний фундамент, бетонну підлогу, цеглову оглядову яму з бетонною підлогою, але й стіни металеві, які зварені між собою. Досліджуючи наявні характеристики у технічному паспорті на гараж, є зрозумілим той факт, що гараж мав капітальну нерухому побудову, яка була нерозбірної цільно-звареної конструкції, фундамент був нерозривно пов`язаний з гаражем бетонною підлогою з цегловою оглядовою ямою. На фотокартках видно, що гараж має цільно-зварені сварні шви в містах з`єднання 2 частин металу, відсутність крипіжних з`єднань, має інший вигляд гаража, який відрізняється від інших гаражів, які мають розбірну конструкцію, має цеглову оглядову яму. На фотокартках також видно залишені відповідачем та розкидані речі родини, які відповідач залишив без догляду посеред вулиці після зносу та вивозу гаража. Тобто, гараж був зварений цільно-звареною сваркою в місцях з`єднання двох частин металу, з яким була пов`язана цеглова яма бетонною підлогою та металевими уголками розміром 50x50 мм, тобто уся конструкція гаража була цілісною і не підлягала демонтажу без втрати своєї цінності при переносі. Відповідність фундаменту нормам ДБН на теперішній час неможливо перевірити, оскільки відповідач здійснив знесення гаража, при цьому знищивши усі докази. Однак, даний спір не пов`язаний з приводу порушення будівельних норм під час будівництва гаража, оскільки такі порушення не були виявлені органом державно-архітектурного контролю, а спір пов`язаний з протиправним рішенням відповідача щодо протиправного зносу гаража. Наявність фундаменту у гаражі достеменно встановлено технічним паспортом на гараж. Отже, ще до прийняття рішення щодо демонтажу гаража, відповідач достеменно знав той факт, що гараж є об`єктом нерухомості та не здійснив жодних заходів, передбачених статтею 376 ЦК України. Тобто, відповідач достеменно знав, оскільки був заздалегідь належним чином повідомлений письмовими заявами позивача з наданням додатків, що гараж виготовлено по спеціальному замовленню, що він своєю конструкцією є капітальним та нерозбірним, що підтверджувалося Технічним паспортом на гараж. Але не дивлячись на зазначене, відповідач прийняв рішення демонтувати гараж, чим протиправно знищив власне майно позивача. Тож, демонтаж гаража проводився не шляхом його цілісного перенесення на зберігання, а шляхом його повного невідворотного фізичного знищення, тобто розрізання гаража на частини, який в подальшому не можливо відновити до первісного стану, оскільки підняти, перенести та вивезти гараж цілісною конструкцією неможливо було бо гараж мав нерозбірну цільно-зварену конструкцію з бетонним фундаментом, бетонною підлогою та цегловою ямою.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні позовної заяви слід відмовити повністю з огляду на наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 05.04.1994 року складений об`єктний кошторис № 1 на будівництво металевого гаража.
27.06.1994 року листом вих. № 334 підприємство теплових мереж Дніпротепломережа звернулось до голови Кіровської районної Ради народних депутатів з клопотанням про виділення земельної ділянки в районі проспекту Кірова (48 квартал) для установки металевого гаражу працівнику підприємства ОСОБА_1 , яка пропрацювала на підприємстві 17 років.
24.07.1994 року СМУ прийнято від ОСОБА_4 оплату за будівництво металевого гаражу.
З виписки з рішення виконавчого комітету Кіровської районної ради народних депутатів № 2477 від 16.12.1994 року вбачається, що ОСОБА_1 , що мешкає за адресою АДРЕСА_3 та є на території Кіровського району самовільно установлений гараж № 39А дозволено тимчасово, строком на 3 роки, користуватися земельною ділянкою без права капітального будівництва, до рішення додана схема розташування гаражу.
Листом від 16.10.2018 року №2476 комунальним підприємством Теплоенерго Дніпровської міської ради на адресу начальника інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради Мороза Р.В. повідомлено про те, що при проведенні робіт з капітального ремонту котельні по просп. О. Поля, 107 було виявлено об`єкт малої архітектурної форми (гаражі) які розташовані в охоронній зоні котельні, які заважають проведенню ремонту.
29.10.2018 року комунальним підприємством Управління контролю за благоустроєм Дніпровської міської ради на гаражі, розташованого у районі будинку № 107 проспект О. Поля, розміщено припис № ГБР-6425 в якому зазначено:
- протягом 3 (трьох) робочих днів необхідно прибути до комунального підприємства Управління контролю за благоустроєм Дніпровської міської ради за адресою: вул. Троїцька (Червона), 22А, (графік роботи: понеділок-четвер з 09:00 до 18:00, п`ятниця з 09:00 до 16:45, обідня перерва з 13:00 до 13:45);
- при собі необхідно мати (у разі наявності) документи, що надають право на використання об`єкта благоустрою міста для розташування гаража (право на використання земельної ділянки, рішення органу місцевого самоврядування тощо), документ, що підтверджує право власності (інше майнове право) на цей гараж, а також фото гаража;
- попереджено, що в разі ігнорування даного припису буде вжито заходів для звільнення ділянки міської території (об`єкта благоустрою) шляхом демонтажу встановленої споруди із подальшим стягненням всіх витрат, пов`язаних із здійсненням цих заходів.
08.11.2018 року позивач звернулась до начальника КП Управління контролю за благоустроєм з заявою в якій повідомляє про правомірність володіння гаражем, просить прийняти рішення про прийняття документів, задовольнити заяву та надати відповідь на письмову заяву від 31.10.2018 року.
Актом комісійного обстеження об`єктів благоустрою від 28.11.2018 року № 164 встановлено наступне:
- обстеження розпочато о 11:00 28.11.2018 року, обстеження закінчено о 12:00 28.11.2018 року;
- відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 27.03.2018 року№ 169 та за результатами обстеження міської території по АДРЕСА_1 виявлено тимчасові споруди (металеві гаражі) в кількості 6 одиниць;
- на тимчасові споруди 29.10.2018 року головними спеціалістами відділу контролю благоустрою інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради розміщено приписи власнику споруди про надання дозвільних документів на зайняття території для розміщення металевих гаражів, в разі їх відсутності самостійно звільнити територію від зазначених тимчасових споруд. Документи на право розміщення тимчасових споруд не надані власниками до інспекції з питань благоустрою міської ради, тимчасові споруди в зазначеному у приписі термін власниками самостійно не демонтовано;
- тимчасові споруди розміщені з порушенням пункту 3.2 Правил благоустрою території міста Дніпропетровська, згідно з яким на об`єктах благоустрою міста забороняється самовільно порушувати об`єкти благоустрою (їх частини) та/або використовувати їх не за функціональним призначенням;
- земельна ділянка, на якій розміщено вищевказані тимчасові спору, використовуються власником без правовстановлюючих документів договорів оренди землі, що є порушенням Земельного кодексу України;
- з метою дотримання вимог Закону України Про благоустрій населених пунктів, Правил благоустрою території міста Дніпропетровська, затверджених рішенням Дніпропетровської міської ради від 27.11.2013 № 44/43, необхідно вжити заходів щодо усунення порушення благоустрою території міста Дніпра шляхом звільнення території від тимчасових споруд та відновити благоустрій території міста.
До акту комісійного обстеження № 164 від 28.11.2019 року не долучені додатки, креслення, фотофіксація, інформація про ідентифікацію виявлених гаражів.
Листом від 29.11.2018 року № 318 Комунальне підприємство Управління контролю за благоустроєм Дніпровської міської ради надало відповідь на заяву від 08.11.2018 в якому, зокрема, зазначено:
- відповідно до статті 17 Закону України Про благоустрій населених пунктів та пункту 2.4.2 Правил благоустрою території міста Дніпропетровська, затверджених рішенням міської ради від 27.11.2013 № 44/43, громадяни у сфері благоустрою міста зобов`язані утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію; дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів тощо;
- згідно з пунктом 3.2.1 Правил забороняється самовільно порушувати об`єкти благоустрою (їх частини) та/або використовувати їх не за цільовим призначенням;
- згідно з частиною 1 статті 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання);
- щодо посилань на частину 1 статті 119 Земельного кодексу України то відповідно до цієї статті громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутись до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування;
- додатково звертаємо увагу що рішення виконавчого комітету Кіровської районної ради народних депутатів, на яке позивач посилається у своїй заяві надано не було;
- отже, зайняття земельних ділянок, порушення об`єктів благоустрою (їх частини) та використання їх не за цільовим призначенням повинно здійснюватися з дотриманням норм чинного законодавства;
- пропонуємо вжити заходів щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом демонтажу гаражу власними силами та привести земельну ділянку на місці демонтованого об`єкту до первісного стану.
На гараж № НОМЕР_1 , який розташований за адресою АДРЕСА_1 , виготовлено Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 технічний паспорт станом на 14.11.2018, згідно якого гараж має бетонний фундамент, оглядову яму (копка котлован).
У зв`язку з виявленням тимчасових споруд, розміщених на міській території самовільно без дозвільних документі, з метою забезпечення виконання вимог Правил благоустрою території міста Дніпропетровська, затверджених рішенням міської ради від 27.11.2013 року № 44/43 Інспекція з питань благоустрою Дніпровської міської ради направило міському голові Б.А. Філатову лист Про підготовку проекту рішення виконкому міської ради про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил Благоустрою території міста від 11.12.2018 року№ 3/4-946.
02.01.2019 року позивач звернулась до начальника КП Управління контролю за благоустроєм з заявою від 28.12.2018 року про повторний розгляд заяви у зв`язку з неповним розглядом в якій просила:
- повторно розглянути письмову заяву від 08.11.2018 року за № 937 сумісно та разом з письмовою заявою від 31.10.2018 року;
- задовольнити заяву від 31.10.2018 року з урахуванням наданих до неї документів та доказів у заяві від 08.11.2018 року за № 937.
Рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 22.01.2019 року № 87 Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста вирішено:

1). Вжити заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста Дніпропетровська, затверджених рішенням міської ради від 27.11.2013 № 44/43 (далі - Правила), стосовно самовільно встановлених на території міста гаражів, споруд (у тому числі пересувних), огорож згідно з переліком (додаток), а саме зобов`язати власників самовільно встановлених на території міста гаражів, споруд (у тому числі пересувних), огорож демонтувати зазначені об`єкти власними силами протягом 5 днів з дня прийняття цього рішення та привести земельні ділянки на місцях демонтованих об`єктів до первісного стану.

2). У разі невиконання вимог (п. 1 цього рішення) інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради, Комунальному підприємству Управління контролю за благоустроєм міста Дніпровської міської ради власними силами або із залученням інших комунальних підприємств та сторонніх організацій вжити заходів щодо усунення наслідків порушень Правил шляхом демонтажу об`єктів (п. 1 цього рішення), забезпечити їх транспортування, зберігання та складання акта, який підписується представниками інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради, КП Управління контрою за благоустроєм міста та залученими особами, що були присутні під час його проведення.

3). Комунальному підприємству Управління по ремонту та експлуатації автошляхів Дніпровської міської ради виділити необхідну кількість фахівців з метою відключення об`єктів (п. 1 цього рішення) від електромереж та інших мереж.

4). Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради у разі примусового демонтажу привести до первісного стану земельні ділянки на місцях демонтованих об`єктів (п. 1 цього рішення).

5). Департаменту громадського порядку і цивільного захисту Дніпровської міської ради та Комунальному підприємству Муніципальна варта Дніпровської міської ради забезпечити охорону громадського порядку під час усунення наслідків порушень Правил (п. 1 цього рішення).

6). Встановити, що об`єкти (п. 1 цього рішення):

6.1). Можуть бути повернені власнику у разі надання документів, що посвідчують особу, підтверджують право власності на демонтовані об`єкти, а також документів про оплату послуг і відшкодування витрат, пов`язаних з їх демонтажем, транспортуванням та зберіганням.

6.2). Зберігаються протягом шести місяців з дати проведення демонтажу, а після закінчення терміну зберігання передаються до Комунального підприємства Дніпроековторресурс Дніпровської міської ради для їх утилізації.

7). Департаменту з питань місцевого самоврядування, внутрішньої та інформаційної політики Дніпровської міської ради проінформувати населення міста через засоби масової інформації про виконання робіт з усунення наслідків порушень Правил.

Рішення від 22.01.2019 № 87 підписано в.о. міського голови О.О. Санжара.

Додатком до рішення виконкому міської ради від 22.01.2019 № 87 визначено Перелік самовільно встановлених на території міста гаражів, споруд (у тому числі пересувних), огорож, що підлягають демонтажу відповідно до якого за порядковим номером 16 зазначено металевий гараж за адресою: проспект Олександра Поля, у районі буд. № 107, який визначено на графічному матеріалі № 7 спорудою 5.

Додаток підписаний Начальником інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради Р.В. Мороз.

28.01.2019 року позивач звернулась до міського голови Б.А. Філатова з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 0,01 га, яка розташована у м. Дніпрі в центральному районі по проспекту О. Поля 107 (в районі буд. О. Поля 107-А, 107-Г, будівлі котельної 107). На ділянці розташовано металевий гараж № 39.

Листом від 04.02.2019 року №51 КП Управління контролю за благоустроєм міста на звернення позивача від 02.01.2019 року про повторний розгляд заяви від 08.11.2018 року останній повідомлено про те, що за відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку та на розміщення гаража, 22.01.2019 року прийнято рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 87 «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста» щодо демонтажу самовільно встановлених на території міста гаражів, в тому числі і гаража, за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 1 рішення власник зобов`язаний здійснити власним силами демонтаж гаража протягом 5 днів з дня прийняття цього рішення, іншому випадку інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради і Комунальному підприємству «Управління контролю за благоустроєм міста Дніпровської міської ради необхідно вжити заходів щодо усунення наслідків порушень Правил шляхом примусового демонтажу вищезазначеного гаража подальшим стягненням з власника всіх витрат, пов`язаних із здійсненням цих заходів. Тож, КП Управління контролю за благоустроєм міста запропоновано позивачу вжити заходів щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом демонтажу гаража власними силами та при вести земельну ділянку на місця демонтованого об`єкту до первісного стану.

04.02.2019 року ОСОБА_1 звернулась до директора КП Управління контролю за благоустроєм з заявою-попередженням та клопотання з проханням зупинити та відтермінувати демонтаж гаражу № НОМЕР_1 (за схемою розташування до рішення РНК) та зазначеного як гараж № НОМЕР_4 (за додатком до рішення міської ради) до вирішення питання у всіх гілках влади та у судах до вирішення спору, з метою уникнення подальших судових тяганин, майнових збитків та моральної шкоди.

Відповідно до акту примусового демонтажу від 05.02.2019 року згідно з рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 22.01.2019 року №87 «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста» фахівцями КП «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради та інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради проведено примусовий демонтаж металевого гаража ( АДРЕСА_1 ; номер графічного матеріалу та споруди: №7, споруда 5; металевий гараж: довжина 5,95 м, ширина 3,15 м, S=5,95х3,15+18,74 м2), розташованого на території міста з порушенням Правил благоустрою території міста Дніпропетровська, затверджених рішенням міської ради від 27.11.2013 року №44/43.

27.02.2019 року №108 листом КП Управління контролю за благоустроєм міста на заяву ОСОБА_1 від 04.02.2019 року повідомлено про те, що відповідно до наданих позивачем документів, рішенням виконавчого комітету Кіровської районної ради народних депутатів від 16.12.1994 року № 2477 останньою було надано у тимчасове користування земельну ділянку строком на три роки для розміщення металевого гаража. Строк користування земельною ділянкою відповідно до рішення закінчився 16.12.1997 року. Отже, зайняття земельних ділянок, порушення об`єктів благоустрою (їх частини) та використання їх не за цільовим призначенням повинно здійснюватись з дотриманням норм чинного законодавства.

Листом від 04.03.2019 року №Б-353/2 Дніпровською міською радою ОСОБА_1 повідомлено про те, що відповідно до наданих позивачем документів, рішенням виконавчого комітету Кіровської районної ради народних депутатів від 16.12.1994 року № 2477 останній було надано у тимчасове користування земельну ділянку строком на три роки для розміщення металевого гаража. Строк користування земельною ділянкою відповідно до рішення закінчився 16.12.1997 року. Отже, зайняття земельних ділянок, порушення об`єктів благоустрою (їх частини) та використання їх не за цільовим призначенням повинно здійснюватися з дотриманням норм чинного законодавства.

Листом від 12.03.2019 року №Б-353/1 Дніпровською міською радою ОСОБА_1 повідомлено про те, що відповідно до наданих позивачем документів, рішенням виконавчого комітету Кіровської районної ради народних депутатів від 16.12.1994 року № 2477 останній було надано у тимчасове користування земельну ділянку строком на три роки для розміщення металевого гаража. Строк користування земельною ділянкою відповідно до рішення закінчився 16.12.1997 року. Отже, зайняття земельних ділянок, порушення об`єктів благоустрою (їх частини) та використання їх не за цільовим призначенням повинно здійснюватися з дотриманням норм чинного законодавства.

06.05.2019 року №229 листом КП Управління контролю за благоустроєм міста повідомило на лист ОСОБА_1 від 22.04.2019 року №7296/Б-4218.3/19/21.1 (надійшов до КП Управління контролю за благоустроєм міста 02.05.2019 року за вх. №508) наступне. Рішенням Кіровської районної ради від 16.12.1994 року № 2477 «Про дозвіл тимчасового користування землею під металеві гаражи» (далі - рішення від 16.12.1994 року № 2477) дозволено деяким громадянам, у тому числі ОСОБА_6 використовувати земельну ділянку строком на 3 роки на території району під металевий гараж без права капітального будівництва. Таким чином, термін користування земельною ділянкою згідно рішення від 16.12.1994 № 2477 закінчився у 1997 році. Ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та п. 2.4.2 Правил благоустрою території міста Дніпра, затверджених рішенням міської ради від 27.11.2013 № 44/43 (зі змінами) (далі - Правила), громадяни у сфері благоустрою міста зобов`язані дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів тощо. Відповідно до п. 3.2.1 Правил забороняється самовільно порушувати об`єкти благоустрою (їх частини) та/або використовувати їх не за цільовим призначенням. 22.01.2019 року виконавчим комітетом Дніпровської міської ради було прийнято рішення № 87 «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста» (далі - рішення від 22.01.2019 № 87) відповідно до п. 1 якого власників самовільно встановлених на території міста гаражів (згідно з переліком) зобов`язано здійснити демонтаж цих об`єктів протягом 5 днів з дня прийняття цього рішення та привести земельні ділянки на місцях демонтованих об`єктів до первісного стану. Згідно з п. 2 рішення від 22.01.2019 № 87 інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради та комунальному підприємству «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради (далі - КП «Управління контролю за благоустроєм міста») необхідно вжити заходів щодо усунення наслідків порушень Правил шляхом демонтажу об`єктів у разі невиконання їх власниками демонтажу власними силами. Всіх власників гаражів, зазначених у рішенні від 22.01.2019 року № 87, було повідомлено про необхідність здійснення власними силами демонтажу цих споруд, що підтверджується приписами КП «Управління контролю за благоустроєм міста». У зв`язку з ігноруванням власниками зазначених споруд рішення від 22.01.2019 року № 87 металеві гаражі у кількості 6 одиниць у районі буд. АДРЕСА_1 було демонтовано.

Також, відповідно до означеного листа, КП Управління контролю за благоустроєм міста надало копії запитуваних документів, рішення від 16.12.1994 № 2477, рішення від 22.01.2019 № 87, припису КП «Управління контролю за благоустроєм міста» від 28.01.2019 № 0324 та фото зазначеного металевого гаража.

Позивач оскаржує вищевказане рішення Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою міста № 87 від 22.01.2019 року в частині включення до Переліку самовільно встановлених на території міста гаражів, споруд (у тому числі пересувних), огорож, що підлягають демонтажу за порядковим номером 16 металевого гаражу за адресою: АДРЕСА_1 , який визначено на графічному матеріалі № 7 спорудою 5 та в частині пункту 1 цього рішення про зобов`язання власника демонтувати зазначений об`єкт власними силами та привести земельну ділянку до первісного стану як таке, що суперечать нормам чинного законодавства.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Закону України Про благоустрій населених пунктів від 06.09.2005 № 2807-IV (далі Закон № № 2807-IV) благоустрій населених пунктів це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля;

Утримання в належному стані території це використання її за призначенням відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, правил благоустрою території населеного пункту, а також санітарне очищення території, її озеленення, збереження та відновлення об`єктів благоустрою.

Дія цього Закону № 2807-IVпоширюється на відносини, що виникають у сфері благоустрою населених пунктів, і спрямовується на створення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля, збереження і охорону навколишнього природного середовища, забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення.

До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.

Згідно статті 14 Закону № 2807-IVоб`єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством.

Статтею 15 Закону встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності.

Власник тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, розташованої на території об`єкта благоустрою державної та комунальної власності, зобов`язаний забезпечити належне утримання прилеглої до тимчасової споруди території або може брати пайову участь в утриманні цього об`єкта благоустрою на умовах договору, укладеного із підприємством або балансоутримувачем.

Громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право, зокрема, користуватись об`єктами благоустрою населених пунктів (стаття 17 Закону № 2807-IV).

Громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані, зокрема, утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію; дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів; відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані порушенням законодавства з питань благоустрою населених пунктів;

Відповідно до статті 19 Закону № 2807-IV збитки, завдані об`єкту благоустрою в результаті порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, підлягають відшкодуванню в установленому порядку.

Статтею 20 Закону № 2807-IV встановлено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

До об`єктів благоустрою території житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, на яких розміщені об`єкти житлової забудови, громадські будівлі та споруди, інші об`єкти загального користування. Благоустрій території житлової та громадської забудови здійснюється з урахуванням вимог використання цієї території відповідно до затвердженої містобудівної документації, правил благоустрою території населеного пункту, а також установлених будівельних норм, державних стандартів, норм і правил (стаття 23 Закону № 2807-IV).

Згідно статті 34 Закону № 2807-IV правила благоустрою території населеного пункту (далі - Правила) - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.

Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.

Типові правила благоустрою території населеного пункту затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.11.2017 № 310, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 18.12.2017 за № 1529/31397.

Відповідно до статті 38 Закону № 2807-IV контроль у сфері благоустрою населених пунктів спрямований на забезпечення дотримання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та підпорядкування, а також громадянами, у тому числі іноземцями та особами без громадянства, вимог цього Закону, Правил благоустрою території населеного пункту та інших нормативно-правових актів.

Порядок самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів врегульований статтею 40 Закону № 2807-IV.

Самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.

Для здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, виконанням Правил благоустрою території населеного пункту, в тому числі організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян, утримання в належному стані закріплених за підприємствами, установами, організаціями територій, сільські, селищні, міські ради можуть утворювати інспекції з благоустрою населених пунктів.

Самоврядний контроль за станом благоустрою населених пунктів здійснюється шляхом:

1) проведення перевірок території;

2) розгляду звернень підприємств, установ, організацій та громадян;

3) участі в обговоренні проектів благоустрою територій населених пунктів, іншої технічної документації з питань благоустрою і внесення відповідних пропозицій на розгляд органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій;

4) подання позовів до суду про відшкодування шкоди, завданої об`єктам благоустрою внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території населеного пункту.

Відповідно до пункту 44 частини першої статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність

До відання виконавчих органів міських рад, згідно підпункту 7 пункту а частини першої статті 20 Закону № 280/97-ВР належать власні (самоврядні) повноваження з організації благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

27.11.2013 року Дніпропетровська міська рада рішенням №44/43 затвердила Правила благоустрою території міста Дніпропетровська (далі - Правила), які визначають правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою міста і спрямовані на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

Перелік функцій при здійсненні самоврядного контролю за станом благоустрою, визначений статтею 40 Закону № 2807-IV населених пунктів є вичерпним, та передбачає, зокрема, подання позовів до суду про відшкодування шкоди, завданої об`єктам благоустрою внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів та Правил благоустрою території населеного пункту.

З метою здійснення контролю за станом благоустрою міста та виконанням Правил благоустрою міста, Дніпровською міською радою створено Інспекцію з питань благоустрою Дніпровської міської ради та Комунальне підприємство «Управління з контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 26.05.2021 року № 86/7 затверджено Положення про Інспекцію з питань благоустрою Дніпровської міської ради.

Об`єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством (стаття 14 Закону України "Про благоустрій населених пунктів").

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 16 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" на об`єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати тимчасові споруди та інші елементи благоустрою (торговельні лотки, павільйони, кіоски, палатки, причепи, гаражі тощо).

Відповідно до пункту 9 частини І статті 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: здійснення контролю за станом благоустрою та утриманням територій, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, їх озеленення, охорона зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Окрім цього, згідно з пунктом 44 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання, зокрема, встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку.

Рішенням сесії Дніпропетровської міської ради VI скликання від 27.11.2013 №44/43 задоволено подання прокурора міста Дніпропетровська від 08.02.2013 №63/728 вих.13 "Про приведення у відповідність рішення сесії Дніпропетровської міської ради №26/15 від 23.05.2007" та затверджено у відповідності до статті 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" Правила благоустрою території міста Дніпропетровська.

Правила благоустрою території міста Дніпропетровська є нормативно- правовим актом, який встановлює порядок благоустрою та утримання об`єктів благоустрою міста, визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою міста, що спрямовані на створення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля, збереження та охорону навколишнього природного середовища, забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення(п. 1.1.1 Правил).

Пунктом 3.2.1 Правил встановлено заборону: здійснювати на об`єктах благоустрою міста господарську діяльність з порушенням вимог чинного законодавства України у сферах землеустрою, містобудування, озеленення територій, утримання будинків і споруд, освітлення територій, а також у галузі охорони здоров`я та охорони навколишнього природного середовища; самовільно порушувати об`єкти благоустрою (їх частинні та/або використовувати їх не за функціональним призначенням, зокрема: розмішувати на території загального користування поза межами ділянок, відведених піл пинки, торгівельні та ярмаркові майданчики, без відповідного дозволу або з порушенням його умов: тимчасові споруди для провадження підприємницької діяльності, торговельні причепи та автофургони, палатки, лотки, виносні торговельні столи, вітрини, торговельне та холодильне обладнання, товар або його зразки, тару.

Крім того, згідно з п.19.1 Правил благоустрою території м. Дніпропетровська, передбачено, що розміщення та утримання тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Дніпропетровську встановлюється міською радою разом із комплексною схемою розміщення тимчасових споруд у місті на підставі Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Мінрегіонбуду України від 21.10.2011 р. №244.

Відповідно до п.2.1 розділу II Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року № 244 (далі - Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності) підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив`язки тимчасової споруди.

Замовник, який має намір встановити тимчасові споруди, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення тимчасової споруди, (п.2.2 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності)

Положеннями п. 1,5 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Дніпропетровську, затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради №33/31 від 30.01.2013 року, зі змінами внесеними рішенням Дніпропетровської міської ради №43/3.7 від 24.07.2013 року, також передбачено, що підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив`язки тимчасової споруди.

Відповідно до п.2.1 вказаного Порядку, розгляд питання щодо відповідності намірів замовника стосовно місця розташування тимчасової споруди вимогам чинного законодавства, комплексній схемі розміщення тимчасових споруд, будівельним нормам.

Замовник, який має намір встановити тимчасову споруду, звертається до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради із відповідною заявою про можливість розміщення тимчасової споруди.

Згідно з п. 2.30 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, передбачено, що у разі закінчення строку дії, анулювання паспорту прив`язки, самовільного встановлення тимчасової споруди, така тимчасова споруда підлягає демонтажу.

Розміщення тимчасових споруд самовільно забороняється, (п.2.31 зазначеного Порядку).

Крім того, п, 3.12 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Дніпропетровську передбачено, що тимчасові споруди, які розміщені (встановлені) без відповідної, оформленої в установленому порядку дозвільної документації, з відхиленням від паспорта прив`язки, вважаються самочинно розміщеними тимчасовими спорудами і підлягають демонтажу за кошти особи, що здійснила встановлення.

Таким чином, чинне законодавство надає виключні повноваження органу місцевого самоврядування у сфері благоустрою населеного пункту та здійснюються ними як суб`єктами владних повноважень та у чітко визначеному порядку.

Відповідна до змісту наведених вище норм Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» і Правил благоустрою міста Дніпропетровська, у виконавчого комітету Дніпровської міської ради є певна дискреція (розсуд) під час здійснення своїх повноважень в галузі благоустрою міста, в тому числі контролю за порядком здійснення благоустрою, належного утримання та раціонального використання територій міста, організації упорядкування і охорони об`єктів благоустрою міста.

У розумінні Закону України "Про благоустрій населених пунктів", дії з демонтажу є заходами з відновлення благоустрою населеного пункту (демонтаж - роботи щодо відновлення території благоустрою) (правова позиція ВП ВС у справі №826/10330/17 від 12.12.2018, справа № 910/2686/18 від 27.11.2018, № 910/2145/18 від 13.11.2018).

В процесі здійснення такої діяльності виконком та підзвітні йому комунальні підприємства у сфері контролю за благоустроєм, мають повноваження, зокрема, перевіряти дотримання вимог законодавства при встановленні (спорудженні) малих архітектурних форм та тимчасових споруд на предмет наявності/відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зазначені конституційні положення деталізовані, зокрема у ст. 319 Цивільного кодексу України, яка гарантує, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону та відповідають моральним засадам суспільства; держава не втручається у здійснення власником права власності, але діяльність власника може бути обмежена чи припинена у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 181 ЦК України передбачено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Металевий гараж (тимчасова споруда) - споруда для зберігання транспортних засобів з терміном експлуатації, встановленим правовстановлюючим документом (рішенням міської ради або виконавчого комітету), яка виконується з полегшених металоконструкцій і встановлюється тимчасово. Металеві гаражі не є нерухомістю, не мають капітального фундаменту і є тимчасовими спорудами.

За строком експлуатації виокремлюють: капітальний гараж - будівля або споруда для зберігання транспортних засобів з нерегламентованим правоустановчим документом, що встановлює термін експлуатації; металевий гараж (тимчасова споруда) одноповерхова споруда для зберігання транспортних засобів з терміном експлуатації, встановленим право установчими документами (рішенням міської ради або її виконавчого комітету) з товщиною стінки менше 12 см. без фундаменту, яка встановлюється тимчасово.

Металеві гаражі не є нерухомістю, не мають капітального фундаменту і є тимчасовими спорудами.

Металеві гаражі не підлягають реєстрації як тимчасові споруди, а також споруди, не пов`язанні фундаментом із землею, в експлуатацію не приймаються і право власності на них не оформлюється. Земельні ділянки для обслуговування тимчасових металевих гаражів приватизації не підлягають.

Основною відмінністю постійного (капітального) гаража від тимчасового (металевого) є наявність фундаменту.

Крім того, металевий гараж є некапітальною спорудою, так як його місце розташування легко змінити без втрати функціональності і цілісності конструкції, тому такі архітектурні форми реєстрації не підлягають (ч. 4 ст. 5 Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

У Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженому наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від17.08.2000 № 507, міститься визначення терміну «будівля», їх перелік та класифікація - тимчасова споруда до будівель не належить і не є нерухомістю.

Отже, тимчасова споруда є рухомою річчю, яка виготовляється з полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово без закладення фундаменту, а тому вільне переміщення тимчасових споруд у просторі можливе без зміни їх призначення.

Разом з тим, законодавством України встановлена процедура будівництва об`єктів нерухомого майна, яка регулюються законами України «Про планування і забудову територій», «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність», а також регіональними й місцевими правилами забудови, державними будівельними нормами й правилами і передбачала наступні основні етапи:

Оформлення прав на земельну ділянку й отримання правовстановлюючого документа (державного акту про право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, договір оренди земельної ділянки, договір про право забудови чужої земельної ділянки (суперфіцій) або отримання нотаріально засвідченої згоди власника (користувача) земельної ділянки на її забудову.

Отримання дозволу на будівництво об`єкту містобудування (видається місцевими радами або їх виконавчими органами; також дозволом на будівництво є рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади про надання земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності для розміщення об`єкта містобудування, стаття 24 Закону України "Про планування і забудову територій").

Земельна ділянка, на якій розміщений металевий гараж, використовується позивачем без правовстановлюючих документів, жодних документів, які б підтверджували його право володіння чи користування земельною ділянкою по спірній адресі матеріали справи не містять.

Добросовісність передбачає, що володілець майна (гаража) не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном (земельною ділянкою), тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

На думку суду, для розгляду даної справи не має жодного значення, який період часу позивач без достатніх правових підстав використовував земельну ділянку і взагалі не може йти мова про добросовісність, відкритість, безперервність такого користування.

Суд зазначає, що об`єктами будівництва, у розумінні абз. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

На відміну від нерухомого майна, переміщення якого неможливе без їх знецінення та зміни призначення, тимчасові споруди мають відмінності, зокрема, виготовляються з полегшених збірних конструкцій та встановлюється без улаштування заглибленого фундаменту тощо.

Частина 3 ст. 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачає, що розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів".

За визначенням ч. 2 ст. 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкту, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

На підставі аналізу наведених вище положень законодавства вбачається, що порядок та реалізація суб`єктом владних повноважень щодо демонтажу тимчасової споруди залежить від виду об`єкту, що підлягає демонтажу.

Суб`єкт владних повноважень має повноваження приймати рішення про демонтаж об`єктів, якщо такі належать до тимчасових споруд у розумінні Правил благоустрою.

Якщо об`єкт не є тимчасовою спорудою, його може бути примусово знесено в порядку, встановленому Законом Про регулювання містобудівної діяльності за судовим рішенням, ухваленим за позовом органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Аналогічний висновок висловлений у постановах Верховного Суду від 27 січня 2020 року у справі №465/249/15-а, від 13 березня 2020 року у справі №161/14543/16-а.

В Акті комісійного обстеження об`єктів благоустрою від 28 листопада 2018 року №164 зазначено про те, що комісією виявлено саме тимчасові споруди.

Під час розгляду даної справи, судом було встановлено, що гараж позивача побудований у 1994 році, має фундамент, та остання користувалася земельною ділянкою протягом 25 років.

Як вже зазначалось вище, постановою Верховного Суду від 13.04.2022 року касаційну скаргу виконавчого комітету Дніпровської міської ради задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23.12.2019 року у справі №852/2а-1/19 скасовано. Справу №852/2а-1/19 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи судові рішення попередніх інстанції, суд касаційної інстанції у даній справі виходив з того, що справі суди не дослідили того чи фундамент, улаштований позивачем, відповідає нормам ДБН, а також того чи цей фундамент нерозривно пов`язаний з гаражем, чи є вони однією капітальною спорудою або можливо розібрати металеву конструкцію, яка знаходиться на підвищенні і ця конструкція не втратить своєї цінності. Своєю чергою відповідач вказує на те, що металевий гараж не є капітальною будівлею, а є тимчасовою спорудою, а також на те, що відсутні відповідні докази на підтвердження факту здійснення позивачем процедури будівництва гаража як об`єкта нерухомості. Від вирішення питання про те, чи належить спірний гараж до об`єктів будівництва або до тимчасових споруд, залежить порядок демонтажу такого гаража та правильне вирішення цього спору. Верховний Суд наголосив на тому, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи з метою ухвалення справедливого та об`єктивного рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.

Стосовно таких вище наведених висновків суду касаційної інстанції у даній справі, які були висловлені Верховним Судом у постанові від 13.04.2022 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, у даній справі позивач посилається на технічний паспорт БТІ від 14 листопада 2018 року №39-а, в якому зазначено про наявність бетонного фундаменту, а також на те, що металеві стіни є цільнозвареними, з металу товщиною 8 мм.

У постанові Верховного Суду від 28.09.2020 року у справі № 283/240/18 досліджувалося питання розмежування капітальної споруди та тимчасової споруди, а також нормативні вимоги щодо облаштування фундаменту і зроблено такі висновки:

…За нормами ДБН В.2.1-10-2009 фундамент - частина будівлі чи споруди, переважно підземна, яка сприймає навантаження від споруди і передає їх на основу, складену ґрунтами (природну) чи штучну.

Фундаменти класифікуються, згідно з ДБН, як фундаменти малозаглиблені:

Фундаменти малозаглиблені, мілкого закладання передають навантаження на ґрунт переважно через підошву фундаменту.

Фундамент - це підземний чи підводний конструктивний елемент будівлі, що сприймає всі навантаження від вище розташованих вертикальних елементів несучого остова, бічного тиску грунту нерівномірних їх деформацій та передає їх на ґрунтові основи. Відстань від поверхні планування до нижньої площини фундаменту (підошви) це глибина закладання фундаменту. Фундаменти поділяють на фундаменти мілкого та глибокого закладання.

Фундаменти мілкого закладання мають такі особливості:

- навантаження на основи передаються в основному через підошву фундаменту;

- співвідношення зовнішніх розмірів (висоти і ширини) складають не більше 4, що дозволяє розглядати такі фундаменти при їх повороті, як жорсткі конструкції;

- фундаменти влаштовують у відкритих котлованах або в порожнинах, утворених в масивах ґрунту.

Фундаменти глибокого закладання мають такі особливості:

- навантаження на основи передаються в через підошву фундаменту і бокову поверхню;

- співвідношення зовнішніх розмірів (висоти і ширини) більше 4;

- фундаменти влаштовують шляхом заглиблення в ґрунтовий масив або в порожнини, розташовані в масиві.

…віднести бетонну основу до поняття фундамент, не є можливим.

Влаштована залізобетонна конструкція, яка сприймає лише вертикальні навантаження від вище розташованих конструктивних елементів будівлі за адресою: АДРЕСА_1 (біля магазину "НОМЕР_1") з габаритними розмірами у плані 4,16х5,69 м, враховуючи її конструктивні особливості та глибину залягання, не відповідає вимогам ДБН В.21-10-2009 "Основи та фундаменти. Основні положення проектування", оскільки:

- глибина залягання становить 0,50 м (50 см) від рівня землі, та не відповідає п.п. 7.5.1 та 7.5.2 ДБН В.2.1-10-2009, замість передбаченого нормативом для кліматичної півзони ІІВІ глибини сезонного промерзання ґрунту - 1,1 м (110 см);

- сприймає та передає на основу лише вертикальні навантаження, передача навантажень у вигляді згинальних моментів, поперечних і поздовжніх горизонтальних сил від залізобетонної основи (армопоясу) на бетонний стовп не відбувається, що не відповідає суті терміну фундамент;

- наявна залізобетонна основа (армопояс) не відповідає поняттю ростверк, про який зазначено в акті №1006/7/к15/176 (а.с.55 на звороті), так як не має зв`язку з бетонними стовпами для забезпечення розподілу всіх навантажень та здійснення сумісної роботи.

Наведені висновки свідчать про те, що споруда підпадає під визначення стаціонарної тимчасової споруди, без улаштування фундаменту….

При цьому суд встановив, що спір у справі № 283/240/18 за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 до Управління Державної-архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області стосувався правомірності прийняття Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області постанови № 47-ю/1006-7-18/3774/17 від 11.12.2017 року про накладення на нього штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності та дій головного інспектора будівельного нагляду Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області Бардаша М.В. по проведенню 30.11.2017 року позапланової перевірки щодо дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на підставі направлення на перевірку № 514/17-к від 16.11.2017 року.

Також, з тексту постанови Верховного Суду від 28.09.2020 року у справі №283/240/28 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/91818343), на яку звернув увагу Верховний Суд у даній справі № 852/2а-1/19 убачається наступне:

«…у справі суд першої інстанції призначав будівельно-технічну експертизу. Відповідно до висновку експерта №16/08-2019 від 23.08.2019 (а.с.157-179) при порівнянні вище перелічених ознак, які характеризують фундамент, з даними в цій справі експертом встановлено (а.с. 168-169), що:

- в об`єкті дослідження такий конструктивний елемент як фундамент (у функціональному значенні цього слова), що з`єднує будівлю із землею і передає всі навантаження на основу складену ґрунтами (природну) чи штучну, відсутній;

- в даному випадку наявна бетонна балка у вигляді армопоясу, влаштована по периметру будови з розмірами в розрізі 15x20 см, яка опирається безпосередньо на родючий шар через щебеневу подушку, виконана без риття котловану або влаштування порожнин в масивах ґрунту (фото на а.с.75), а влаштовані бетонні стовпи, не пов`язані з армопоясом (відсутнє належне (спільне) армування, відсутні ознаки суцільного армування), виконують функцію для надання горизонтальності поверхні та забезпечення стійкості при влаштуванні огороджуючих конструкцій та інших елементів полегшених конструкцій, та сприймають лише вертикальні навантаження від вище розташованих конструкцій, що передбачено вимогами нормативних документів;

- влаштування фундаментів для розміщення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (біля магазину « НОМЕР_1»), не передбачалося, проект не розроблявся.

Конструктивно, досліджуваний об`єкт пов`язаний з бетонною основою та взаємодіє з нею, а саме передає вертикальні навантаження від власної ваги та ваги вище розташованих конструкцій. Разом із тим слід зазначити, що дана бетонна основа не працює як єдина жорстка система з вище розташованими огороджуючими конструкціями за всіма степенями свободи.

Виходячи із наведеного, віднести бетонну основу до поняття «фундамент», не є можливим.

Влаштована залізобетонна конструкція, яка сприймає лише вертикальні навантаження від вище розташованих конструктивних елементів будівлі за адресою: АДРЕСА_1 (біля магазину "НОМЕР_1") з габаритними розмірами у плані 4,16х5,69 м, враховуючи її конструктивні особливості та глибину залягання, не відповідає вимогам ДБН В.21-10-2009 "Основи та фундаменти. Основні положення проектування", оскільки:

- глибина залягання становить 0,50 м (50 см) від рівня землі, та не відповідає п.п. 7.5.1 та 7.5.2 ДБН В.2.1-10-2009, замість передбаченого нормативом для кліматичної півзони «ІІВІ» глибини сезонного промерзання ґрунту - 1,1 м (110 см);

- сприймає та передає на основу лише вертикальні навантаження, передача навантажень у вигляді згинальних моментів, поперечних і поздовжніх горизонтальних сил від залізобетонної основи (армопоясу) на бетонний стовп не відбувається, що не відповідає суті терміну «фундамент»;

- наявна залізобетонна основа (армопояс) не відповідає поняттю «ростверк», про який зазначено в акті №1006/7/к15/176 (а.с.55 на звороті), так як не має зв`язку з бетонними стовпами для забезпечення розподілу всіх навантажень та здійснення сумісної роботи.

Наведені висновки свідчать про те, що споруда підпадає під визначення стаціонарної тимчасової споруди, без улаштування фундаменту.

Також експерт дійшов висновку (а.с. 173) про те, що об`єкти дослідження, в стані на час проведення дослідження та конструктивно передбачені проектною документацією, можливо віднести до стаціонарних тимчасових споруд, встановлених без улаштування фундаменту…».

Тобто, виходячи з тексту постанови Верховного Суду від 28.09.2020 року у справі №283/240/18 слід дійти висновку про те, що об`єкти дослідження, в стані на час проведення дослідження та конструктивно передбачені проектною документацією, можливо віднести до стаціонарних тимчасових споруд, встановлених без улаштування фундаменту за наслідками будівельно-технічної експертизи відповідно до висновку експерта №16/08-2019 від 23.08.2019 року при порівнянні перелічених ознак, які характеризують фундамент.

У нашому випадку Верховний Суд під час прийняття судового рішення від 13.04.2022 року наголосив на тому, що у цій справі суди не дослідили того чи фундамент, улаштований позивачем, відповідає нормам ДБН, а також того чи цей фундамент нерозривно пов`язаний з гаражем, чи є вони однією капітальною спорудою або можливо розібрати металеву конструкцію, яка знаходиться на підвищенні і ця конструкція не втратить своєї цінності. Своєю чергою відповідач вказує на те, що металевий гараж не є капітальною будівлею, а є тимчасовою спорудою, а також на те, що відсутні відповідні докази на підтвердження факту здійснення позивачем процедури будівництва гаража як об`єкта нерухомості. Від вирішення питання про те, чи належить спірний гараж до об`єктів будівництва або до тимчасових споруд, залежить порядок демонтажу такого гаража та правильне вирішення цього спору.

В той же час, як було встановлено судом у даній справі, відповідно до акту примусового демонтажу від 05.02.2019 року згідно з рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 22.01.2019 року №87 «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста» фахівцями КП «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради та інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради проведено примусовий демонтаж металевого гаража ( АДРЕСА_1 ; номер графічного матеріалу та споруди: №7, споруда 5; металевий гараж: довжина 5,95 м, ширина 3,15 м, S=5,95х3,15+18,74 м2), розташованого на території міста з порушенням Правил благоустрою території міста Дніпропетровська, затверджених рішенням міської ради від 27.11.2013 року №44/43.

Відтак суд вважає, що відповідність фундаменту нормам ДБН на теперішній час неможливо перевірити, оскільки ще 05.02.2019 року фахівцями КП «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради та інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради проведено примусовий демонтаж металевого гаража ( АДРЕСА_1 ; номер графічного матеріалу та споруди: №7, споруда 5; металевий гараж: довжина 5,95 м, ширина 3,15 м, S=5,95х3,15+18,74 м2).

При цьому суд зазначає, у технічному паспорті БТІ від 14.11.2018 року №39-а, в якому зазначено про наявність бетонного фундаменту, а також на те, що металеві стіни є цільнозвареними, з металу товщиною 8 мм, зазначено прізвище позивача, як власника гаража, місце розташування гаража, план гаража, розміри гаража, експлікація гаража. Відповідно опису основних конструктивних елементів гаража в технічному паспорті, гараж № НОМЕР_3 має: фундамент - бетон, стіни - металевий зварний, покрівля - метал, підлога - бетон. Оглядова яма: фундамент - копка котлован, стіни - цегла, підлога - бетон» - мовою оригіналу. Окрім того, в гаражі встановлено наявність оглядової ями. Оглядова яма має: наявність фундаменту, причому визначено «фундамент - копка котлован», наявність стін, причому визначено «стіни - цегла», наявність підлоги, причому визначено «підлога - бетон». Крім того, за цим технічним паспортом встановлено, що гараж має наявність стін, причому визначено «стіни - металевий зварний». На фотокартках видно, що гараж має цільно-зварені сварні шви в містах з`єднання 2 частин металу, відсутність крипіжних з`єднань, має інший вигляд гаража, який відрізняється від інших гаражів, які мають розбірну конструкцію, має цеглову оглядову яму.

Обставинами справи та наданими доказами на їх підтвердження зазначається, що спірний гараж був збудований позивачем власноручно у 1991 році.

На підставі рішення виконавчого комітету Кіровської районної ради народних депутатів від 16.12.1994 року № 2477 дозволено позивачу тимчасово, строком на 3 роки користуватися земельною ділянкою без права капітального будівництва.

Тобто, зазначений дозвіл виконавчого комітету Кіровської районної ради народних депутатів надавав право позивачу користуватись земельною ділянкою виключно 3 роки, тобто до 16.12.1997 року, без її забудови, подальше користування земельною ділянкою та розташуванням на останній спірного гаража вважається самовільним та з порушенням законодавства. Отже строк дії рішення Кіровської районної ради народних депутатів закінчився 16.12.1997 року та його не було продовжено.

У зазначеному рішенні визначено строк, на який надавався дозвіл для встановлення гаражу, однак зважаючи на зміст самого дозволу та визначення конструкцію «тимчасово» (який триває, існує або діє протягом деякого часу), логічним є висновок, що такий дозвіл є строковим (на 3 роки), тобто не діє постійно, і позивач повинен був розуміти обмеженість в часі права на користування земельною ділянкою, а відтак вжити законних заходів для зміни тимчасової споруди у статус об`єкта нерухомого майна чи отримання необхідних правовстановлюючих документів на користування земельною ділянкою тощо. Однак на протязі більш ніж двадцяти п`яти років таких дій позивачем вчинено не було.

З огляду на це, на думку суду, внесення спірного гаража до переліку самовільно встановлених на території міста гаражів, що підлягають демонтажу, є законним та обґрунтованим, оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами правомірність використання земельної ділянки комунальної власності.

Суд також зазначає, що можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки.

В інших випадках самочинного будівництва, зокрема, (1) якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або (2) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи (3) належно затвердженого проекту, стаття 376 Цивільного кодексу України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови.

Натомість правове значення має позиція власника (користувача) земельної ділянки, а також дотримання прав інших осіб. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина 4 статті 376 ЦК України).

В цьому випадку знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Це є логічним та виправданим, оскільки такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови.

У справі, яка розглядається, встановлено, що позивач здійснила будівництво без документів, що дають право на це, а саме: без повідомлення про початок виконання будівельних робіт, без відповідного документа на право власності чи користування земельною ділянкою, без належно затвердженого проекту, що є підтвердженням факту самочинно збудованої споруди.

Це означає, що у спірних правовідносинах має місце той вид самочинного будівництва, для якого Цивільний кодекс України не встановлює правила, що знесенню передує рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 року у справі № 822/2149/18.

Відтак, рішення Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою міста № 87 від 22.01.2019 року в частині включення до Переліку самовільно встановлених на території міста гаражів, споруд (у тому числі пересувних), огорож, що підлягають демонтажу за порядковим номером 16 металевого гаражу за адресою: АДРЕСА_1 , який визначено на графічному матеріалі № 7 спорудою 5 та в частині пункту 1 цього рішення про зобов`язання власника демонтувати зазначений об`єкт власними силами та привести земельну ділянку до первісного стану є правомірним та скасуванню не підлягає.

Положеннями ч.1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.2 ст.2 КАС України).

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У рішенні по справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно із його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінивши наявні у справі докази та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи відмову у задоволені позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 242-243, 245-246, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення відмовити повністю.

Розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник