Справа № 280/203/22
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2022-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

21 липня 2022 року Справа № 280/203/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (Україна, 69107, Запорізька обл., місто Запоріжжя, пр.Соборний, будинок 166, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44118663), як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (Україна, 04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, ідентифікаційний код юридичної особи 43005393) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29 червня 2021 року №90472405.

Ухвалою суду від 11 січня 2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що позивач виконав свій обов`язок із сплати штрафу за несвоєчасне подання Податкової декларації за І півріччя 2019 року у день оплати такого штрафу у розмірі 170 гривень, тобто 21 серпня 2019 року, що підтверджується Квитанцією від 21 серпня 2019 року. Водночас відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16 січня 2020 року № 466-ІХ до абз. 2 пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України були внесені такі зміни: розмір штрафу був збільшений з 170 гривень до 340 гривень. Ці зміни набули чинності 23 травня 2020 року. Згідно з частиною 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Вказує, що з огляду на цю конституційну норму, у разі, якщо податкове правопорушення у виді несвоєчасного подання податкової декларації, передбачене пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України, було вчинено до 22 травня 2020 року (включно), то за нього передбачена фінансова відповідальність у виді штрафу у розмірі 170 гривень. Якщо ж таке податкове правопорушення, передбачене п. 120.1 статті 120 Податкового кодексу України, вчинено з 23 травня 2020 року, то за нього передбачена фінансова відповідальність у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

У позовній заяві просить суд задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник Головного управління ДПС у Запорізькій області проти позову заперечив з підстав надісланого до суду відзиву вх.№7271 від 31 січня 2022 року, відповідно до якого зазначає, що посилання позивача про сплату штрафу за несвоєчасне подання податкової декларації за І півріччя 2019 року згідно квитанції від 21.08.2019 року у сумі 170,00 грн. є безпідставним оскільки, штрафна санкція була застосована податковим повідомленням рішенням, яке було прийнято 29 червня 2021 року № 90472405 на суму 340,00 грн., а сплата у сумі 170.00 грн. зарахована у відповідності до статті 87 ПК України в переплату по податку.

У відзиві просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Розглядаючи матеріали справи судом встановлено наступне.

Відповідно до витягу з реєстру платників єдиного податку №27113 від 08 грудня 2021 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 на 3-й групі та має ставку у 5 відсотків до доходу.

За І півріччя 2019 року позивач подала Податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця 20 серпня 2019 року з порушенням положень Податкового кодексу України про своєчасне подання Податкової декларації.

Так, на підставі підпункту 19-1. 1.2 пункту 19.1 статті 19, підпункту 20.1.1 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 та пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України головним державним ревізором-інспектором Олександрійського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб ГУ ДПС у Запорізькій області ОСОБА_2 у приміщенні Олександрівського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб ГУ ДПС у Запорізькій області проведено камеральну перевірку своєчасності подання податкової декларації платника єдиного податку ОСОБА_3

За результатами перевірки складено Акт №1385/08-01-24-05/ НОМЕР_1 від 07 червня 2021 року.

Ревізором зроблено висновки про те, що в порушення вимог пункту 294.1 статті 294, пункту 296.3 статті 296, підпункту 49.18.5 пункту 49.18. статті 49 Податкового кодексу України підприємцем було несвоєчасно подано податкову декларацію платника єдиного податку, у тому числі за період: фактична дата подачі: 20 серпня 2019 року; термін подачі:09 серпня 2019 року; декларація №29481; період:6; рік 2019; встановлено несвоєчасне подання податкової звітності.

Відповідальність за порушення граничних строків подання податкової декларації платника єдиного податку передбачена пунктом 120.1 статті 120 Податкового кодексу України.

На підставі Акту №1385/08-01-24-05/ НОМЕР_1 від 07 червня 2021 року податковим органом, стосовно Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 винесено податкове повідомлення-рішення від 29 червня 2021 року №90472405, яким застосовано штраф у сумі 340 грн.

Позивач не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача звернувся до суду з позовною заявою.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 ПК України, передбачено, що сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи; податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи; виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 294.1 статті 294 ПК України визначено, що податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік.

Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.

За правилами пункту 296.3 статті 296 ПК України встановлено, що платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

Як встановлено матеріалами адміністративної справи, позивачем подано до Головного управління ДПС у Запорізькій області податкову декларацію платника єдиного податку з порушенням визначених ПК України термінів.

Так, відповідальність за порушення граничних строків подання податкової декларації платника єдиного податку передбачена пунктом 120.1 статті 120 Податкового кодексу України.

Розглядаючи справу, судом встановлено, що позивач не заперечує щодо податкового проступку та порушення строків подачі декларації. По суті спір зводиться до того, яка сума штрафу повинна бути застосована до позивача за такий проступок.

Так, станом на 10 серпня 2019 року абзац 1 пункт 120.1 статті 120 ПК України мав редакцію, відповідно до якої зазначалося, що «… неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. …».

Станом на час проведення перевірки 07 червня 2021 року редакція абзацу 1 пункту 120.1 статті 120 ПК України змінена та виглядає наступним чином «… Неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. …».

Суд зауважує, що спірні правовідносини виникли між сторонами станом на 10 серпня 2019 року та продовжувалися до 20 серпня 2019 року. Оскільки проступок вчинений позивачем закінчився саме 20 серпня 2019 року то й застосування податкового впливу (податкова відповідальність) на ФОП ОСОБА_1 повинно бути здійснено станом на 20 серпня 2019 року.

Згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до пункту 3.1 статті 3 ПК України визначено, що податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно з частини 2 статті 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Так, з моменту вчинення податкового правопорушення у виді несвоєчасного подання податкової декларації платника єдиного податку за І півріччя 2019 року, тобто з 20 серпня 2019 року, й до моменту формування Відповідачем Податкового повідомлення-рішення № 90472405, тобто до 29 червня 2021 року, пункт 120.1 статті 120 ПК України змінювався на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16 січня 2020 року № 466-ІХ.

Зміни, запроваджені цим Законом, зумовили підвищення штрафу за податкове правопорушення, передбачене пунктом 120.1 статті 120 ПК України, з 170 гривень до 340 гривень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 мав бути застосований штраф у розмірі саме 170,00 грн.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 257, 262, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (Україна, 69107, Запорізька обл., місто Запоріжжя, пр.Соборний, будинок 166, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44118663), як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (Україна, 04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, ідентифікаційний код юридичної особи 43005393) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29 червня 2021 року №90472405.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 2270,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення складено та підписано 21 липня 2022 року.

Суддя Д.В. Татаринов