Справа № 640/7383/19
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7383/19 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Собківа Я.М.

При секретарі: Шепель О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "КИЇВСПЕЦТРАНС" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство «Київспецтранс» (далі - позивач та/або ПрАТ «Київспецтранс») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управлінням державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач та/або контролюючий орган/ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20 березня 2019 року № та вирішити питання щодо судових витрат.

На обґрунтування вказаних позовних вимог зазначено, що у позивача відсутній обов`язок щодо сплати податку - плата за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, у тому числі, у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено, посилаючись на рішення в адміністративній справі №826/10434/16. Крім того позивач вказує, що при перевірці використано електронну форму декларації з плати за землю підприємства від 19 лютого 2018 року №, яка є доказом в матеріалах адміністративної справи №826/9411/18, в рамках якої оскаржується податкове повідомлення-рішення № від 21 травня 2018 року, яким визначено грошове зобов`язання за вказаним податком у розмірі 272 982,84 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 1 364 914,42 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2021 року даний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 20 березня 2019 року №, прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що застосування контролюючи органом штрафу за порушення граничних строків сплати земельного податку за податковою декларацією за 2018 рік від 19 лютого 2018 року № станом на час складання акту від 14 лютого 2019 року №000770/26-15-12-12-12/2772037 є протиправним.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дане та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

На думку апелянта, оскаржуване рішення винесене судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, оскільки ПрАТ «Київспецтранс» несвоєчасно сплачено самостійно визначені податкові зобов`язання з плати за землю з юридичних осіб, чим порушено вимоги п.287.3 статті 287 ПК України.

Також в апеляційній скарзі відповідачем заявлено клопотання про допущення процесуального правонаступництва шляхом заміни первісного відповідача - ГУ ДФС у м. Києві на його правонаступника - ГУ ДПС у м. Києві (ВП).

Ознайомившись із заявленим клопотанням, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи із наступного.

Згідно статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №682-р оголошено про початок роботи Державної податкової служби України.

30 вересня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби», згідно якої ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком.

Наказом Державної податкової служби України від 30 вересня 2020 року №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» було утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком.

Державною податковою службою України видано наказ від 24 грудня 2020 року №755 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій», згідно якого з 01 січня 2021 року передбачена можливість забезпечення здійснення новоствореними територіальними органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються.

Крім цього наказом від 12 листопада 2020 року №643 «Про затвердження положень про територіальні органи ДПС» регламентовано, що кожен територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ, є правонаступником майна, прав та обов`язків відповідного територіального органу ДПС, що ліквідується.

Крім того, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відомості щодо наявності у Головного управління ДПС у м. Києві статусу філії Державної податкової служби України (код 43005393), а щодо Головного управління ДПС у м. Києві (код 43141267) - про перебування в стані припинення (22 жовтня 2020 року, 011086626, внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації).

У зв`язку з наведеним, необхідно замінити первісного відповідача Головне управління ДФС у м. Києві на Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, де зазначив про її безпідставність та необґрунтованість.

Вказав, що податкові зобов`язання за податковою декларацією з плати за землю за 2018 рік від 19 лютого 2018 року №, з урахуванням уточнюючої податкової декларації за 2018 рік від 30 березня 2018 року № не набули статусу узгодженого до 11 серпня 2020 року. На порушення п.116.2 статті 116 ПК України ГУ ДФС у м. Києві нарахувало штрафні санкції за неузгодженими податковими зобов`язаннями згідно податкового повідомлення-рішення від 20 березня 2019 року №

Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявності у ній і додатково поданими доказами, і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, на підставі підпункту 191.1.2 пункту 191.1 статті 191, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, згідно порядку, встановленого статтею 76 та пункту 86.2 статті 86 Податкового кодексу України, ГУ ДФС у м. Києві здійснено камеральну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати суми (зобов`язання) по земельному податку з юридичних осіб Приватного акціонерного товариства «Київспецтранс», за наслідком якої складено акт від 14 лютого 2019 року №000770/26-15-12-12-12/2772037 (далі - акт перевірки).

За результатами перевірки встановлено, що ПрАТ «Київспецтранс» несвоєчасно сплачено самостійно визначені грошові зобов`язання з плати за землю з юридичних осіб, чим порушено вимоги пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України та порушено терміни сплати (перерахування) визначеного контролюючим органом грошового зобов`язання, визначено в податковому повідомленні-рішенні по земельному податку (форма «Ш»).

Не погоджуючись із висновками акту перевірки, позивачем подано заперечення вих. №19203/ від 05 березня 2019 року, за наслідком розгляду яких ГУ ДФС у м. Києві листом від 15 березня 2019 року №48488/10/26-15-12-12-18 залишено висновки акта перевірки від 14 лютого 2019 року №000770/26-15-12-12-12/2772037 без змін.

В подальшому контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 20 березня 2019 року №, яким застосовано до Приватного акціонерного товариства «Київспецтранс» штраф у розмірі 10%, що становить 30 649 грн. 13 коп. за затримку на 30; 28 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 136 491,30 грн. (далі - оскаржуване та/або спірне рішення).

Згідно розрахунку штрафної санкції штрафні санкції застосовані за затримку сплати грошових зобов`язань за податковими деклараціями № від 19 серпня 2018 року.

Не погоджуючись зі спірним рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що порушує права підприємства, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Підпунктом 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 визначено, що земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

Згідно підпункту 14.1.34 пункту 14.1 статті 14 ПК України власники земельних ділянок - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які відповідно до закону набули права власності на землю в Україні, а також територіальні громади та держава щодо земель комунальної та державної власності відповідно.

Платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (пп. 16.1.3 п. 16.1 статті 16 ПК України).

При цьому, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (пп. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України).

Відповідно до приписів пунктів 49.1, 49.2 статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Згідно пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності (п. 270.1 статті 270 ПК України).

Базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено (п. 271.1 статті 271 ПК України).

Відповідно до пунктів 285.1, 285.2 статті 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (п. 287.1 статті 287 ПК України).

Разом з цим, положеннями пункту 57.1 статті 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Між тим, не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (п. 56.11 статті 56 ПК України).

За поясненнями позивача, контролюючим органом при перевірці використано електронну форму податкової декларації з плати на землю підприємства від 19 лютого 2018 року №, яка є доказом в матеріалах справи №826/9411/18, в рамках якої оскаржується податкове повідомлення-рішення від 21 травня 2018 року №.

Так, ПрАТ «Київспецтранс» подало до ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018 рік від 19 лютого 2018 року №.

Відповідно до Декларації від 19 лютого 2018 року ПрАТ «Київспецтранс» вказало річну суму земельного податку (до сплати) у сумі 1 637 895,19 грн.

В подальшому, позивачем подано до ДПІ у у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), уточнююча, за 2018 рік від 30 березня 2018 року №.

Між тим, ГУ ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку уточнюючої податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018 рік ПАТ «Київспецтранс», за результатом якої складено акт від 25 квітня 2018 року №233/26-15-12-09-19/02772037.

На підставі акта камеральної перевірки №233/26-15-12-09-19/02772037 ГУ ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення - рішення №.

При перевірці використано електронну форму уточнюючої податкової декларації за 2018 рік з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), реєстраційний номер від 30 березня 2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2020 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року, у справі №826/9411/18 у задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Київспецтранс» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено.

При цьому, судом зазначено, що камеральною перевіркою уточнюючої податкової декларації за 2018 рік з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності,) реєстраційний номер від 30 березня 2018 року встановлено, що зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб (КБК 18010500) за земельну ділянку 78:129:0004 за січень і лютий 2018 року визначена платником у сумі 0 грн.00 коп. (нуль гривень 00 копійок) щомісяця.

Однак, камеральною перевіркою визначена суми заниження податкового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб (КБК 18010500) за податковий період січень, лютий 2018 року, термін сплати по яким настав на час проведення перевірки на підставі Довідки № Ю-29566/2017 про розмір нормативної грошової оцінки (НГО) земельної ділянки у розмірі 272 982,84 грн.

Отже, наведений контролюючим органом розрахунок містить складові, правильність визначення яких підтверджена належними, достатніми і достовірними доказами, відтак, спірне податкове повідомлення - рішення є правомірним.

З наведеного вбачається, що податкові зобов`язання за податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018 рік від 19 лютого 2018 року №, з урахуванням уточнюючої податкової декларації за 2018 рік від 30 березня 2018 року №, та за наявності рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2020 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року у справі №826/9411/18, є узгодженими з 11 серпня 2020 року.

Судом першої інстанції зазначено, що уточнюючою податковою декларацією за 2018 рік від 30 березня 2018 року № позивачем зменшено свої зобов`язання до 0 грн. за податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018 рік від 19 лютого 2018 року №, правомірність чого в судому порядку не підтверджено.

З урахуванням наведеного, застосування контролюючи органом штрафу за порушення граничних строків сплати земельного податку за податковою декларацією за 2018 рік від 19 лютого 2018 року № станом на час складання акту від 14 лютого 2019 року №000770/26-15-12-12-12/2772037 є протиправним. Як наслідок оскаржуване рішення є таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Колегія суддів зауважує, що в апеляційній скарзі відповідач жодним чином не вказує на те, у чому полягає порушення судом першої інстанції норм процесуального права та/або неправильне застосування норм матеріального права. Зміст апеляційної скарги не розкриває суть порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскільки скаржником не зазначено, яку саме нopму порушено, у чому полягає таке порушення та чи є таке порушення підставою для скасування рішення.

Так, відповідно до п. 6 ч. 2 статті 296 КАС України в апеляційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.

Натомість, в апеляційній скарзі лише продубльовано зміст відзиву на позовну заяву. При цьому, відповідач не вказав жодних доводів, які б вказували на порушення позивачем норм податкового законодавства щодо своєчасності сплати податкового законодавства саме з дати проведення перевірки.

В той же час, всі аргументи Головного управління ДПС у м. Києві, зазначені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, їм була надана належна правова оцінка. Жодних інших аргументів, відмінних від заявлених в суді першої інстанції, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у апеляційній скарзі не зазначено.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

Отже при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 19 липня 2022 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Я.М. Собків