Справа № 600/4090/21-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2022-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про зміну способу виконання судового рішення

22 липня 2022 р. м. Чернівці Справа №600/4090/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

13.07.2022 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить:

- змінити спосіб виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02.02.2022 року у справі № 600/4090/21-а, стягнувши з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 компенсацію суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 140337,62 грн.

В обґрунтування поданої заяви представник позивача зазначив, що починаючи з 01.01.2022 року, Державною фіскальною службою України припинено виконання функцій органу виконавчої влади України.

28 червня 2022 року до Головного управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області були направлені заява про стягнення з ГУ ДФС у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 компенсації суми податку на доходи фізичних осіб в сумі 140337,62 грн. та виконавчий лист від 18 квітня 2022 року. Листом № 04-13-10/2590 від 29 червня 2022 року ГУ ДКСУ в Чернівецькій області повернуло без виконання виконавчий лист у справі № 600/4090/21-а, як такий, що не підлягає виконанню органом Казначейства.

Таким чином, станом на сьогодні неможливо виконати рішення суду у справі №600/4090/21-а в редакції, викладеній в його резолютивній частині щодо виплати ОСОБА_1 компенсації суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 140337,62 грн.

Ухвалою суду від 14.07.2022 року заяву представника ОСОБА_1 про зміну способу виконання судового рішення призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 09:30 год. 21 липня 2022 р.

21.07.2022 року представники сторін до суду не з`явилися, однак представником ОСОБА_1 адвокатом Пославським В.С. до суду подано заяву про розгляд заяви у порядку письмово провадження.

Враховуючи положення статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд вважає за можливе розглянути заяву про зміну способу виконання рішення суду у порядку письмового провадження.

В першу чергу, суд наголошує, на тому, що судове рішення, як гарантія судової форми захисту, має слугувати меті забезпечувати реальний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а способи його виконання мають реалізовувати поставлену мету.

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Також, Конституційний Суд України, взявши до уваги ст. ст. 3, 8, ч. ч. 1, 2 ст. 55, ч. ч. 1, 2 ст. 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, дійшов висновку, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом.

За позицією Конституційного Суду України, висловленою у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 (справа щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 2 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження (щодо забезпечення державою виконання судового рішення)) судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина, і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України (абзац 15 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 7 травня 2002 року № 8-рп/2002); право на судовий захист є гарантією реалізації інших конституційних прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя (абзац 8 п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018). Отже, як випливає з наведеного, держава повинна повною мірою забезпечити реалізацію гарантованого ст. 55 Конституції України права кожного на судовий захист.

Конституційний Суд України наголосив, що забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні у зв`язку із внесенням Законом України Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя) від 2 червня 2016 року № 1401-VIII змін до Конституції України та доповненням її, зокрема, ст. 129-1, ч. 2 якої передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Також, Конституційний Суд України, взявши до уваги ст. ст. 3, 8, ч. ч. 1, 2 ст. 55, ч. ч. 1, 2 ст. 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, дійшов висновку, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом.

Конституційний Суд України наголосив, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 р. № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00; пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України, заява № 6318/03; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia, заява № 30779/04; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України, заява № 40450/04).

На підставі аналізу ст. ст. 3, 8, ч. ч. 1, 2 ст. 55, ст. 129, ч. ч. 1, 2 ст. 129-1 Конституції України у їх системному зв`язку, Конституційний Суд України у Рішенні від 15 травня 2019 р. № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Стосовно механізму забезпечення виконання судових рішень в публічно-правових спорах слід зазначити, що КАС України закріплює ряд спеціальних процесуальних засобів забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судового рішення.

Зокрема, на підставі аналізу положень КАС України можна виокремити такі основні процесуальні засоби, за допомогою яких адміністративний суд забезпечує належне виконання судового рішення, яке набрало законної сили: 1) роз`яснення судового рішення (ст. 254); 2) судовий контроль за виконанням судового рішення (ст. ст. 382, 383); 3) заміна сторони виконавчого провадження (ст. 379); 4) поновлення пропущеного з поважних причин строку пред`явлення виконавчого листа до виконання (ст. 376); 5) відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, зміна чи встановлення способу і порядку виконання (ст. 378); 6) зупинення виконання судових рішень лише у виключних випадках (ст. 375); 7) застосування як преюдиційних обставин, встановлених у судовому рішенні, що набрало законної сили, під час судового розгляду іншої справи (ч. 4-7 ст. 78) тощо.

Так, згідно частини 1 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

При цьому, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (частина 3 статті 378 КАС України).

Аналіз зазначених положень статті 378 КАС України свідчить про те, що встановлення або зміни способу або порядку виконання рішення можливе лише за умови наявності підстав, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, у спосіб чи порядок, які первинно визначені в рішенні суду, виконавчому написі нотаріуса.

На переконання суду, під зміною способу і порядку виконання рішення необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання виконавчого напису нотаріуса, суд не може змінювати останнє по суті.

Поняття "спосіб" і "порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним або приватним виконавцем. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Зміна способу і порядку виконання рішення суду не передбачає зміни обраного судом при його ухваленні способу відновленого порушеного права. Для зміни способу виконання рішення суду у справі №600/4090/21-а необхідним є з`ясування питання чи не призведе така зміна способу виконання до зміни первісно обраного способу захисту прав та інтересів, оскільки змінюючи спосіб виконання рішення суду, суд не може змінювати останній по суті.

Вирішуючи питання про зміну способу виконання рішення суду від 02.02.2022 року у справі № 600/4090/21-а, суд погоджується з доводами представника ОСОБА_1 в тій частині, що наразі, у зв`язку із припинення функціонування органів Державної фіскальної служби, виконання рішення суду у справі №600/4090/21-а у редакції, викладеній в його резолютивній частині щодо виплати ОСОБА_1 компенсації суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 140337,62 грн., є фактично неможливим.

Суд наголошує на тому, що згідно частини 1 статті 3 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень від 05.06.2012 року № 4901-VI (далі - Закон 4901-VI), виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Водночас, суд звертає увагу на те, що подаючи до суду заяву про зміну способу виконання рішення суду, заявником надано підтвердження тому, що ним вчинялися заходи щодо звернення до органів Казначейства з метою стягнення належних йому коштів за рішенням суду від 02.02.2022 року у справі № 600/4090/21-а.

Так, 28 червня 2022 року до Головного управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області були направлені заява про стягнення з ГУ ДФС у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 компенсації суми податку на доходи фізичних осіб в сумі 140337,62 грн. та виконавчий лист від 18 квітня 2022 року.

Листом № 04-13-10/2590 від 29 червня 2022 року ГУ ДКСУ в Чернівецькій області повернуло без виконання виконавчий лист у справі № 600/4090/21-а, як такий, що не підлягає виконанню органом Казначейства. Поряд з цим, органом Казначейства вказано про те, що відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо, виконання судових рішень» Державна казначейська служба України здійснює виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (бюджетна програма КПКВ 3504040 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою»). Окрім цього, наголошено, що виконавчий лист, який вказує на зобов`язання відповідача здійснити позивачу виплату вказує саме на зобов`язання вчинити певні дії щодо майна позивача (стягувача), яке йому не нараховано та не передано, та у позивача є майнове право вимагати вчинення таких дій. На підставі вищенаведеного, при виконанні рішень зобов`язального характеру, стягувач повинен звертатись не до Казначейства, а до державного виконавця.

Беручи до уваги зазначені обставини, суд звертає увагу на визначений рішенням суду від 02.02.2022 року у справі №600/4090/21-а спосіб його виконання, а саме пунктом 3 вказаного рішення вирішено зобов`язати Головне управління ДФС у Чернівецькій області виплатити ОСОБА_1 компенсацію суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 140337 (сто сорок тисяч триста тридцять сім) грн 62 коп.

З огляду на це суд погоджується із твердженням ГУ ДКСУ в Чернівецькій області в тій частині, що компенсації суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 140337,62 грн. позивачу не нарахована.

Відтак, з метою ефективного захисту порушених прав ОСОБА_1 , за умови неможливості виконання рішення суду за викладеним у ньому способом виконання, існує очевидна необхідність у зміні способу виконання рішення суду від 02.02.2022 року у справі №600/4090/21-а шляхом стягнення на користь ОСОБА_1 компенсації суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 140337,62 грн.

Однак, обраний представником ОСОБА_1 спосіб виконання рішення не в повній мірі відповідає тим механізмам, які наразі судом можуть бути використані в частині стягнення на користь ОСОБА_1 вказаних коштів.

Як наголошено судом раніше, частиною 1 статті 3 Закону № 4901-VI, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

При цьому, суд зазначає, що припинення Державною фіскальною службою України та її територіальними органами виконання функцій органу виконавчої влади України, не свідчить, зокрема про відсутність коштів на рахунках такого державного органу. Проте, у разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, стягнення коштів здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, якою згідно листа ГУ ДКСУ в Чернівецькій області № 04-13-10/2590 від 29 червня 2022 року є бюджетна програма КПКВ 3504040 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою».

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду від 02.02.2022 року у справі №600/4090/21-а.

На підставі наведеного та керуючись статтями 90, 242, 248, 378 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву представника ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02.02.2022 року у справі №600/4090/21-а задовольнити частково.

2. Змінити спосіб виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02.02.2022 року у справі № 600/4090/21-а, стягнувши з Головного управління ДФС у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 140337 (сто сорок тисяч триста тридцять сім) грн 62 коп.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Ухвалу в повному обсязі складено 22 липня 2022 р.

Суддя О.В. Анісімов