Справа № 320/6498/18
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2022-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про роз`яснення судового рішення

22 липня 2022 року 320/6498/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Балаклицького А.І., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправними дії Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови (№90/ж-01 від 12.09.2018) у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Переяслав-Хмельницьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити з 01.10.2017 перерахунок розміру пенсії з інвалідності ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;

- зобов`язати Переяслав-Хмельницьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по невиплаченій пенсії з інвалідності, починаючи з 01.10.2017, з урахуванням уже виплачених сум.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04.01.2019 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області у перерахунку пенсії ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, обчисленої з п`ятикратного розміру заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, викладену у листі від 12.09.2018 №90/Ж-01.

Зобов`язано Переяслав-Хмельницьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 03 вересня 2018 року з урахуванням вже виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2019 апеляційну скаргу Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області залишено без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.01.2019 залишено без змін.

Таким чином, рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.01.2019 набрало законної сили 15.04.2019.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 встановлено для Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, яке є правонаступником Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, строк для надання суду звіту про виконання судового рішення від 04.01.2019 у справі №320/6498/18 протягом 15 днів з дня отримання даної ухвали суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 27.09.2019 №1073/108-05 про виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.01.2019 у справі №320/6498/18 та встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України у Київській області, яке є правонаступником Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, новий строк для надання звіту про виконання судового рішення від 04.01.2019 у справі №320/6498/18 та зобов`язано подати новий звіт протягом двадцяти днів з дня набрання даною ухвалою суду законної сили.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.02.2020 відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 02.12.2019 №1725/108-05 про виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.01.2019 у справі №320/6498/18 та встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України у Київській області, яке є правонаступником Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, новий строк для надання звіту про виконання судового рішення від 04.01.2019 у справі №320/6498/18 та зобов`язано подати новий звіт до 05.04.2020, а також попереджено про можливість застосування штрафу в разі невиконання судового рішення та неподання суду відповідного звіту.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2020 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишено без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 28.02.2020 - без змін.

12.07.2022 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення від 04.01.2019 у справі №320/6498/18.

У вказаній заяві позивач просить роз`яснити, чи підлягає обмеженню максимальним розміром пенсія, перерахунок якої призначений згідно із даним рішенням суду.

Також просить роз`яснити, у якому розмірі підлягає виплата пенсії, перерахунок якої призначений згідно із даним рішенням суду.

В результаті автоматизованого розподілу вказана заява була передана для розгляду судді Балаклицькому А.І.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може розглянути питання роз`яснення судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та державного виконавця.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути подану заяву в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та заяву позивача про роз`яснення рішення суду від 04.01.2019 у справі №320/6498/18, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Тобто, роз`яснення рішення є одним із способів усунення його недоліків, які в подальшому можуть викликати певні ускладнення при його виконанні, або взагалі перешкодити виконанню судового рішення.

Підставою для подання заяви про роз`яснення судового рішення є його незрозумілість.

Отже, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, а також (або) для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.

Так, згідно з п. 19 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7 "Про судове рішення в адміністративній справі" за правовою природою роз`яснення судового рішення є продовженням його ухвалення, а ухвала про роз`яснення є його складовою, тому клопотання про роз`яснення судового рішення розглядається у тому ж провадженні, в якому було ухвалене судове рішення, про роз`яснення якого ставиться питання.

В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

При цьому, необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, у випадку, якщо воно є незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що повинні здійснювати його виконання.

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7 "Про судове рішення в адміністративній справі" зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідносяться з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразовування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту. Судове рішення не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

Суд зазначає, що підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність. Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тому процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

Водночас, ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання постанови чи ухвали суду. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.

Як було зазначено вище, підставою для звернення позивача до суду із заявою про роз`яснення судового рішення стало те, що під час виконання судового рішення виникли розбіжності в розумінні того, чи зобов`язаний відповідач при обчисленні розміру пенсії обмежувати її максимальним розміром та у якому розмірі підлягає виплата пенсії, перерахунок якої призначений згідно із даним рішенням суду.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення суду від 04.01.2019 у справі №320/6498/18 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивачу з 03.09.2018 з урахуванням частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Проте, як вбачається з протоколів призначення пенсії №76 основний розмір пенсії позивача від середнього заробітку з 03.09.2018 по 30.11.2018 становить 11169,99 грн., з 01.12.2018 по 31.12.2018 - 11169,99 грн., з 01.01.2019 по 28.02.2019 - 11169,99 грн., з 01.03.2019 по 31.03.2019 - 13068,90 грн., з 01.04.2019 по 30.04.2019 - 13068,90 грн., з 01.05.2019 по 30.06.2019 - 13068,90 грн., з 01.07.2019 по 30.11.2019 - 13068,90 грн., з 01.12.2019 по довічно - 13068,90 грн.

Окрім того, з довідки про доходи від 01.07.2022 №781706 вбачається, що розмір пенсії позивача, яку він отримує на виконання рішення суду у даній справі, розраховано відповідачем не у відповідності до вимог частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а з середньомісячного заробітку в порядку, визначеному п. 9-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Суд не погоджується з такими діями відповідача, вчиненими на виконання рішення суду у даній справі, з огляду на наступне.

Слід зазначити, що судом була надана правова оцінка розміру та порядку перерахунку позивачу - ОСОБА_1 пенсії та прийнято рішення, яким зобов`язано Переяслав-Хмельницьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 03 вересня 2018 року з урахуванням вже виплачених сум.

Проаналізувавши зміст рішення суду від 04.01.2019 у справі №320/6498/18, суд дійшов висновку, що в мотивувальній частині відображено аналіз фактичних обставин справи, оцінку доказів, зазначено підстави вирішення справи, та вказано про те, що позивач належить до числа осіб, на яких поширюється дія статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та яким, на її підставі має бути здійснений перерахунок пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Крім того, у мотивувальній частині рішення від 04.01.2019 у справі №320/6498/18 судом зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" основний розмір пенсії позивача має складати 5х3723,00 = 18615,00 грн.

Отже, зазначеним судовим рішенням чітко визначено розмір пенсії, який належить виплачувати позивачу. У разі зміни мінімальної заробітної плати, пенсійний орган зобов`язаний провести перерахунок пенсії позивача.

Суд враховує, що згідно з нормами частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Водночас, вирішуючи питання чи підлягає застосуванню до розрахунку пенсії позивача на виконання рішення суду у даній справі формула, яка зазначена в Постанові Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд зазначає наступне.

Так, постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011 №1210 затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок №1210).

Пунктом 1 Порядку №1210 (у редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 №851) передбачалось, що цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст. 54 і ст. 57 Закону №796-XII.

Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, для осіб з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і пенсії у зв`язку з втратою годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначаються за формулою (п. 9 Порядку №1210).

15 листопада 2017 року (після внесення змін до ст. 59 Закону №796-XII) постановою Кабінету Міністрів України №851 внесено зміни до Порядку №1210, а саме: у першому реченні пункту 1 слова і цифри "статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" замінено словами і цифрами "статей 54, 57 і 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та доповнено Порядок №1210 пунктом 9-1 такого змісту: "За бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року".

При цьому, суд зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 №543 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України" внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів що додаються, зокрема абзац перший пункту 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Офіційний вісник України, 2011 р., № 92, ст. 3343; 2017 р., N 94, ст. 2841), викласти в такій редакції:

Згідно з п. 9-1 Порядку № 1210 (в редакції, яка діє станом на день розгляду заяви) за бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою:

П=Зс х Кзс х КВ/100%,

де П - розмір пенсії;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки;

Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії;

Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).

Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою:

Кзс = Зп(мін) х5/ Зс1,

де Зп(мін) - розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;

Зс 1 - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року.

Розмір відшкодування фактичних збитків (Кв) визначається як відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи.

У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Однак, внаслідок застосування перелічених показників, запроваджених обумовленим пунктом Порядку №1210, розмір пенсії є меншим від розміру, визначеного частини 3 статті 59 Закону України №796-XII, який згідно з положеннями обумовленої норми Закону повинен обрахований з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

При цьому, статтею 59 Закону №796-XII не передбачено можливості коригування, визначеного законом розміру пенсії, визначеної з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, на показники, запроваджені пунктом 9-1 Порядку №1210.

Таким чином, положення пункту 9-1 Порядку №1210 щодо порядку обрахунку п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за своєю суттю та змістом суперечать частині третій статті 59 Закону №796.

Юридична сила закону, як основного джерела права та його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України.

Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади. Пунктом 3 частини першої статті 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17 жовтня 2002 року №17-рп/2002 у справі №1-6/2002 (щодо повноважності Верховної Ради України) Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні. Визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони. Верховна Рада України здійснює законодавчу владу самостійно, без участі інших органів.

Ще однією ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин.

Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України.

За змістом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Вища юридична норма закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм.

Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Згідно з вимогами частиною третьою статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Відповідно до вимог частини другої та третьої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Таким чином, за наявності колізії між нормами Закону Украйни №796-XII та приписами Порядку №1210 варто виходити з частини 3 статті 7 КАС України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя".

Так, у роз`ясненні Пленуму Верховного Суду України, яке міститься в Постанові від 1 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" (пункт 5) зазначено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу, зокрема постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, накази та інструкції міністерств і відомств, підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов`язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку щодо необхідності застосування до спірних правовідносин положень нормативного акта, який має вищу юридичну силу, а саме частини третьої статті 59 Закону №796-XII, яка передбачає право особи на отримання пенсії саме з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Суд звертає увагу, що положення ч. 3 ст. 59 Закону №796-XII, на відміну від приписів п. 9-1 Порядку №1210, не містять будь-яких застережень щодо врахування інших показників при обчисленні пенсії, тому застосування формули обчислення пенсії згідно п. 9-1 Порядку №1210 суд вважає неправомірним.

Отже, при здійсненні відповідних нарахувань та виплати пенсії позивачу на виконання рішення суду у даній справі не підлягає застосуванню формула, визначена пунктом 9-1 Порядку № 1210.

Аналогічні висновки викладені у Постановах Шостого апеляційного адміністративного суду: від 28.01.2020 у справі №320/4273/19, від 24.12.2019 у справі №320/181/19, від 10.12.2019 у справі №810/3353/18, від 18.12.2019 у справі №320/324/19, від 18.12.2019 у справі №320/5741/18.

Як було встановлено судом під час прийняття рішення від 04.01.2019 у справі №320/6498/18, до позивача застосовуються положення частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій".

Частиною 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Так, Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 №2246-VIII встановлено, що мінімальна зарплата на 01.01.2018 складає 3723,00 грн.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23.11.2018 №2629-VIII встановлено, що мінімальна зарплата на 01.01.2019 складає 4173,00 грн.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 №294-IХ встановлено, що мінімальна зарплата на 01.01.2020 складає 4723,00 грн.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15.12.2020 №1082-IХ встановлено, що мінімальна зарплата на 01.01.2021 складає 6000,00 грн.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" від 02.12.2021 №1928-IХ встановлено, що мінімальна зарплата на 01.01.2022 складає 6500,00 грн.

Отже, враховуючи зазначене, на виконання рішення у даній справі основний розмір пенсії позивача з 03.09.2018 на один місяць у 2018 році має складати - 18615,00 грн., у 2019 році має складати - 20865,00 грн., у 2020 році має складати - 23615,00 грн., у 2021 році має складати - 30000,00 грн., у 2022 році має складати - 32500,00 грн.

Таким чином, при здійсненні відповідних нарахувань та виплати пенсії позивачу необхідно враховувати розмір мінімальної заробітної плати встановленої законом на 01 січня відповідного року, шляхом помноження цієї суми на 5.

Однак, розмір пенсії позивача на виконання судового рішення, обрахований не з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а з середньомісячного заробітку в порядку, визначеному п. 9-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що прямо суперечить мотивувальній та резолютивній частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.01.2019 у справі №320/6498/18.

Суд враховує, що застосування відповідачем саме такого механізму перерахунку пенсії позивача безпосередньо вплинуло на її остаточний розмір в сторону зменшення, що призвело до того, що рішення суду відповідачем належним чином не виконано.

Вирішуючи питання, чи зобов`язаний відповідач при обчисленні розміру пенсії позивача обмежувати її максимальним розміром, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 67 Закону №796-XII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Статтю 67 Закону №796-XII доповнено частиною третьою згідно із Законом №231-V від 05.10.2006 в редакції Закону №107-VI від 28.12.2007 - зміну визнано неконституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду №10-рп/2008 від 22.05.2008; в редакції Законів №3668-VI від 08.07.2011, №1774-VIII від 06.12.2016.

Стаття 67 Закону №796-XII в редакції Закону №230/96-ВР від 06.06.1996 не містить норми, яка б передбачала обмеження пенсії максимальним розміром.

Частиною 3 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (зі змінами, внесеними згідно з Законом №911 від 24.12.2015) передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31.12.2017, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Зазначена законодавча норма викладена в редакції Закону України від 08.07.2011 №3668-VI та зі змінами, внесеними згідно Закону від 24.12.2015 №911-VIII.

У пунктах 1, 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону №3668-VI (набрав чинності з 01 жовтня 2011 року) визначено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

У п. 2 Прикінцевих положень Закону №911-VIII передбачено, що дія його положень щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01 січня 2016 року.

При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року №1-зп зазначено, що ст. 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи в громадян упевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршено прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта. Надання зворотної сили законам суперечить духу правової держави.

Отже, системний аналіз викладених правових норм та наведеної правової позиції Конституційного Суду України дозволяє стверджувати, що обмеження пенсії максимальним розміром застосовується до осіб, яким пенсія призначена після набуття чинності Законом №3668-VI, тобто після 01.10.2011, та Законом №911-VIII, тобто з 01.01.2016, та Законом №1801-VIII, тобто з 01.01.2017.

З матеріалів справи вбачається, що пенсія позивачу призначена до 01.10.2011, тому обмеження відповідачем її максимальним розміром при здійсненні перерахунку на виконання рішення суду у даній справі порушує право, набуте до набрання чинності Законами №3668-VI, №911-VIII, №1801-VIII та регламентоване їх нормами, а саме п. 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону №3668-VI та п. 2 Прикінцевих положень Закону №911-VIII, №1801-VIII.

Така позиція суду повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 03.10.2018 у справі №127/4267/17, від 12.11.2019 у справі №360/1428/17.

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, при здійсненні відповідних нарахувань та виплати пенсії позивачу на виконання рішення суду у даній справі повинно здійснюватись без обмеження її максимальним розміром.

Керуючись статтями 243, 248, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.01.2019 у справі №320/6498/18 - задовольнити.

2. Роз`яснити, що при виконанні рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.01.2019 у справі №320/6498/18 не підлягає застосуванню формула, визначена пунктом 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011 №1210.

3. Роз`яснити, що при зміні розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначеної пенсії, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року без застосування формули, зазначеної в Постанові Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

3. Роз`яснити, що на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.01.2019 у справі №320/6498/18 основний розмір пенсії ОСОБА_1 з 03.09.2018 на один місяць у 2018 році має складати - 18615,00 грн., у 2019 році має складати - 20865,00 грн., у 2020 році має складати - 23615,00 грн., у 2021 році має складати - 30000,00 грн., у 2022 році має складати - 32500,00 грн.

4. Роз`яснити, що при здійсненні відповідних нарахувань та виплати пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.01.2019 у справі №320/6498/18 повинно здійснюватись без обмеження її максимальним розміром.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного ухвали.

Суддя Балаклицький А. І.