Справа № 360/3263/21
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року справа №360/3263/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року у справі № 360/3263/21 (головуючий І інстанції Петросян К.Є.), складеного у повному обсязі 28 вересня 2021 року у м. Сєвєродонецьк Луганської області, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 або позивач) до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі Марківське ОУПФУ або відповідач), відповідно до якого позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області № 63 від 09.04.2021 в частині зменшення ОСОБА_1 , відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років з 90 відсотків до 60 відсотків від місячної заробітної плати та обмеження виплати пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язати Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області здійснити з 15.03.2021 перерахунок та виплату ОСОБА_1 , пенсії за вислугу років в розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Луганської обласної прокуратури № 21-190вих21 від 02.04.2021, без обмеження розміру виплати пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо зменшення ОСОБА_1 відсоткового значення розміру пенсії з 90 % до 60 % місячної заробітної плати при здійсненні її перерахунку з 01.04.2021 на підставі довідки Луганської обласної прокуратури від 02.04.2021 за № 21-190вих21 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» з 01.04.2021 на підставі довідки Луганської обласної прокуратури від 02.04.2021 за № 21-190вих21 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, у розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати із застосуванням законодавчо встановленого обмеження максимального розміру пенсії. У задоволенні позовних вимог про здійснення перерахунку без обмеження максимального розміру пенсії відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та задовольнити позовні вимоги посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Зазначив, що обмеження максимального розміру пенсії на нього не розповсюджується.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) є пенсіонером та з 28.12.2006 отримує пенсію за вислугу років у розмірі 90 % від суми середньої зарплати згідно розпорядження від 04.01.2007 № 109333 (а.с.64).

02.04.2021 за № 21-190вих21 Луганською обласною прокуратурою позивачу видано довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, за нормами чинними на 15.03.2021 за відповідною (прирівняною) посадою прокурор прокуратури (окружна) (а.с.15).

07.04.2021 позивач звернувся до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії (а.с.45-48), додавши довідку Луганської обласної прокуратури.

Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області 09.04.2021 прийняло рішення № 63, яким позивачу з 01.04.2021 перераховано пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону № 1697-VІІ на підставі довідки Луганської обласної прокуратури від 02.04.2021 за № 21-190вих21 з розрахунку 60 % від заробітної плати, призначений розмір пенсії обмежено десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для непрацездатних осіб (а.с.16, 51-53).

19.05.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою довільної форми, якою серед іншого просив здійснити перерахунок пенсії у розмірі 90 % складової заробітної плати без обмеженням розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для непрацездатних осіб та здійснити відповідний перерахунок (а.с.17-18).

Листом від 15.06.2021 № 2112-2004/В-02/8-1200/21 відповідач повідомив позивача про перерахунок пенсії у розмірі 60 % складової заробітної плати та обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для непрацездатних осіб (а.с.19-20).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність здійснення перерахунку пенсії позивачу за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» з 01.04.2021 на підставі довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, у розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати із застосуванням законодавчо встановленого обмеження максимального розміру пенсії.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.12.2021 у справі № 580/5962/20 відступив від висновку, викладеного, зокрема у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі № 580/5238/20 у подібних правовідносинах, та сформувала правовий висновок, відповідно до якого до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

На час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії стаття 50-1 Закону № 1789-ХІІ відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1697-VII у частині перерахунку пенсії втратила чинність.

З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення частини другої статті 86 Закону № 1697-VII, у силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_2 у частині здійснення перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, є необґрунтованими та задоволенню не підлягали.

Проте, рішення місцевого суду оскаржено лише позивачем.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням наведеного та оскільки апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу позивача в межах його доводів, колегія суддів не знаходить правових підстав для скасування рішення місцевого суду в частині задоволених позовних вимог щодо відсоткового розміру пенсії позивача, щодо яких апеляційне провадження у цій справі не відкривалось.

Таким чином, оскільки судове рішення відповідачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій відмовлено у задоволенні позовних вимог. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Аналогічні висновки щодо застосування норм процесуального права в цій частині викладено в постанові Верховного Суду від 12.05.2022 в ідентичній справі № 580/3189/21 (пункти 26-31).

Так, доводи апелянта зводяться до необхідності зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії без обмеження її максимальним розміром.

На момент виникнення у позивача права на перерахунок пенсії та на час здійснення такого перерахунку чинна редакція частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII передбачала, що максимальний розмір пенсії прокурорських працівників не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Ці положення закону не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України, (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню.

Із врахуванням вищенаведеного суд доходить до висновку, що при перерахунку пенсії позивача органом Пенсійного фонду обґрунтовано застосовано обмеження максимального розміру пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 02.05.2018 в справі № 04/87/17, від 03.04.2018 в справі № 361/4922/17, від 15.05.2019 в справі № 554/4191/17, від 21.05.2020 в справі № 554/10510/16-а.

Тобто, для осіб, яким призначено пенсію за законодавством, що не передбачало обмеження максимального розміру, законодавець передбачив лише збереження раніше призначеного розміру пенсії. Водночас, право на здійснення перерахунку пенсії у розмірі, що перевищує максимально встановлений законом, законодавцем не передбачено.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24.06.2020 у справі № 580/234/19, від 17.09.2020 у справі № 826/11471/18, від 24.09.2020 у справі № 640/5854/19.

У постанові від 10.12.2020 у справі № 580/492/19 Верховний Суд зазначив, що тлумачення пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 1 жовтня 2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений Законом № 3668-VI, 2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 1 жовтня 2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.

Виокремлення осіб другої вказаної групи, без застосування до них положень пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI, може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого статтею 2 даного Закону обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.

Такий підхід відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06.09.2012 № 5207-VI вважається непрямою дискримінацією - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

При цьому, звертає на себе увагу факт, що норми пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI є лише частиною вказаного нормативно-правового акту, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту «обмеження максимального розміру пенсії» за колом осіб в момент набуття чинності Закону № 3668-VI та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.

Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI).

Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений цим Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

За обставин цієї справи перевищення максимального розміру пенсії позивача стало результатом її перерахунку в період дії норм права, які передбачають застосування обмеження, тому до регулювання цих правовідносин слід застосовувати положення таких норм, яка встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, саме з дати проведення такого перерахунку.

Зазначені положення Закону № 3668-VI та абзацу 6 частини 15 статті 86 Закону № 1697-VII неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.

Аналогічний висновок, викладений Верховним Судом у постановах від 27.01.2021 у справі № 344/1326/17, від 29.01.2021 у справі № 646/6177/17.

Водночас розмір пенсії працівників прокуратури, з урахуванням встановлених обмежень максимальною сумою, залишається вищим середньомісячного розміру пенсії в Україні. Тобто, встановлення максимального розміру пенсії для працівників прокуратури не поставило їх у невигідне становище, оскільки їх право на соціальне забезпечення було за ними збережене, вони не були позбавлені своїх засобів для існування і не були піддані ризикові недостатності таких засобів для життя. Тому встановлення максимального розміру пенсії не можна вважати таким, що поклало на працівників прокуратури надмірний чи непропорційний тягар, чи порушило їх право на мирне володіння своїм майном.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.12.2021 у справі № 580/5962/20.

Отже, позовні вимоги в частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром є необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року у справі № 360/3263/21 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року у справі № 360/3263/21 залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 липня 2022 року.

Судді А.В. Гайдар

А.А. Блохін

І.Д. Компанієць