Справа № 380/2330/21
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 липня 2022 року

м. Київ

справа № 380/2330/21

адміністративне провадження № К/990/16537/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Данилевич Н.А., перевіривши касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі №380/2330/21 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

30 червня 2022 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 18 січня 2021 року №2-ДС про припинення державної служби та звільнення державного службовця з посади головного спеціаліста відділення ІНФОРМАЦІЯ_1;

- поновити на посаді головного спеціаліста відділення ІНФОРМАЦІЯ_1;

- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19 січня 2021 року до дня поновлення на роботі.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду 12 серпня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року у справі скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ від 18 січня 2021 року №2-ДС в частині припинення державної служби та звільнення державного службовця з посади головного спеціаліста відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 .. Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 з 18 січня 2021 року. Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 152 783,82 грн.

Оскаржуючи постанову суду апеляційної інстанції, скаржник покликається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України (якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку).

Скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції не були враховані висновки Верховного Суду, викладені у справах №640/11024/20, №640/19610/20, №380/3646/20, №420/3825/20, №/380/3551/20 щодо застосування частини третьої статті 87 КАС України. Також заявник касаційної скарги вказує, що суд апеляційної інстанції застосував норми Кодексу законів про працю України до цих правовідносин, замість спеціального законодавства, а саме Закону України «Про державну службу».

Особливу увагу скаржник приділив справі №640/11024/20, оскільки в касаційній скарзі відповідачем викладені обґрунтування подібності правовідносин у справі, що розглядається та зі справою №640/11024/20.

В касаційній скарзі заявник зазначає, що у цій справі та справі №640/11024/20 аналогічний предмет розгляду - визнання протиправним і скасування наказу про звільнення, де суб`єктом звільнення був державний службовець і розглядалося питання нормативного регулювання припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення на момент прийняття оспорюваного наказу про звільнення на підставі частини третьої статті 87 ЗУ «Про державну службу»

Однак, Верховний Суд не може погодитися з твердженням заявника, що правовідносини у справі №640/11024/20 є подібній до правовідносин у справі, що розглядається.

Предметом спору у справі №640/11024/20 є правомірність звільнення позивача за пунктом 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII у період проходження ним випробувального терміну.

Предметом позову у справі, що розглядається, є звільнення позивача за пунктом 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII у зв`язку з неподанням ним заяви про переведення у період перебування позивача на лікарняному.

В даному випадку також не можна визнати подібними правовідносини у цій справі та справі №640/11024/20 , оскільки є відмінні обставини справи. Так, позивачу у справі №640/11024/20 не пропонували іншу рівнозначну посаду державної служби на відміну від справи, що розглядається.

Також, зі змісту рішень Верховного Суду у справах №640/19610/20, №380/3646/20, №420/3825/20, №380/3551/20 обставини справи, що розглядається, зі справами, що наведені скаржником, також не є подібні, оскільки у тих справах Верховний Судом вирішувалося питання щодо наявності або відсутності обов`язку роботодавця пропонувати особі, яку звільняють у зв`язку із реорганізацією державних органів, перевестись на рівнозначну посаду.

З огляду на викладене, наведені у касаційні скарзі висновки Верховного Суду не є релевантними до застосування у спірних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). 3міст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Отже, Суд вважає безпідставними посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, скаржником не викладено передбачені статтею 328 КАС України умови, за яких оскаржувані судові рішення може бути переглянуто судом касаційної інстанції, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі №380/2330/21 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернути особі, яка її подала.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя Н.А. Данилевич