Справа № 160/7480/22
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2022-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2022 року Справа № 160/7480/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О., -
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Громадянин України. Пенсіонер. Не працює з 27 листопада 2017 року. Загальний трудовий стаж станом на 27 листопада 2017 року становить 32 роки 3 місяці 04 дні, який складається з періодів роботи зазначених в трудовій книжці НОМЕР_2 , а також в інших довідках та документах.
Період роботи за списком №1 (прохідник підземний) до 10.06.1994 року складає 10 років 2 місяці 06 днів, а відповідач зарахував до Списку №1 лише 9 років. Позивач зазначає, що невірно розрахований коефіцієнт страхового стажу, вплинув на розмір пенсії.
Пенсія за віком за Списком №1 призначена 29 травня 2013 року, відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без врахування вимог, що містяться в ст. ст. 13, 14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». З березня 2022 року пенсія становить 2834,74 грн., а до березня була 2498 грн.
Позивач зазначає, що останній неодноразово звертався в усному порядку до ПФ з питання щодо розміру пенсії. Так, 18 жовтня 2021 року позивач звернувся з письмовою заявою до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та просив надати пояснення щодо розрахунку пенсії, та з якої причини не зараховані деякі періоди трудової діяльності до страхового стажу. Просив виправити помилки та перерахувати пенсію.
05 листопада 2021 року ГУ ПФ Дніпропетровської області була скерована відповідь з додатком розрахунку страхового стажу. Із листа стало відомо, що для розрахунку коефіцієнту страхового стажу зараховано лише 9 років без 10 місяців і 6 днів. Причина не зарахування не вказана. Навчання в ПТУ за фахом зараховане в одинарному розмірі без пільгового обчислення. Період зайняття підприємницькою діяльністю з 24.01.1996 року по 01.01.1968 року не зарахований із за відсутності довідки про сплату податку.
25 листопада 2021 року позивач, повторно, письмово звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії з проханням врахувати невраховані 10 місяці 06 днів до Списку №1 і навчання в ПТУ №30 4 місяці, із яких 3 місяці позивач працював на виробничій практиці повний робочий день в підземних умовах. Просив перерахувати коефіцієнт страхового стажу, виправити розрахунок понаднормового стажу.
12.01.2022 року на адресу позивача була скерована відповідь ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, в якій була відмова щодо зарахування певних періодів роботи та перерахунок пенсії.
Відмову від 12.01.2022 р. ГУ ПФУ в Дніпропетровській області в перерахунку пільгової пенсії з урахуванням повного Списку №1, та не зарахованих періодів роботи ФОП позивач вважає протиправною, такою, що порушує законне право на гідну пенсію.
Позивач також зазначає, що підставою звернення до суду є відмова відповідача зарахувати до страхового стажу період підприємницької діяльності з 24.01.1996 року по 01.01.1998 року (1 рік 11 місяців 06 днів) на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи, оскільки довідка про щомісячну сплату єдиного податку відсутня із-за строку давності збереження матеріалів(із відповіді податкової); Пенсійний фонд відмовився зарахувати період навчання в ПТУ №30 за фахом прохідник підземний до пільгового стажу в пільговому розрахунку (4 місяці), незважаючи на те, що позивач 3 місяці проходив в підземних умовах виробничу практику, про що надавав у відділення пенсійного фонду наказ №93 від 27.02.1984 року. Відмова підтверджується листом від 05.11.2021 року з додатком розрахунку страхового стажу та листом від 12.01.2022 року; невірно розраховується понаднормовий стаж, незважаючи на те, що позивач не працює з 15 листопада 2017 року (довідка розрахунку страхового стажу) та письмово звертався із заявою про розрахунок понаднормового стажу як непрацюючому пенсіонеру, якому призначена пільгова пенсія за Списком №1 до 2015 року, пенсійний фонд понаднормовий стаж продовжує розраховувати з 35 років стажу, а не як за Списком №1 - 20 років.
Не погоджуючись з означеним діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом свої прав.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2022 р. у справі №160/7480/22 відкрито провадження, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
15.06.2022 р., представником відповідача, через систему «Електронний суд» подано заяву про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву.
04.07.2022 р. представником відповідача подано відзив на позовну заяву від 04.07.2022 р., в тексті якого зазначено наступне.
Щодо зарахування періоду здійснення підприємницької діяльності з 24.01.1996 р. по 31.12.1997 р. до загального страхового стажу.
Відповідно до норм чинного законодавства та за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 при обчисленні страхового стажу зараховано наступні періоди: з 01.01.1998 р. по 31.12.2003 р., що складає 6 років - на підставі довідки, яка видана Криворізькою північною міжрайонною державною податковою інспекцією у Дніпропетровській області Державної Податкової служби (ДПС) України, з 01.01.2004 р. по 15.11.2017 р., що складає 10 років 9 місяців 23 дні на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу.
Отже, за спірний період (з 24.01.1996 р. по 31.12.1997 р.) відсутні будь-які документи про перебування ФОП ОСОБА_1 на тій чи іншій системі оподаткування, відсутні відомості про сплату внесків (свідоцтва про сплату єдиного податку або патент про сплату фіксованого розміру прибуткового податку або довідка про перебування на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку).
Свідоцтво про державну реєстрацію позивача як суб`єкта підприємницької діяльності лише підтверджує факт початку провадження позивачем підприємницької діяльності, і не означає фактичного провадження особою підприємницької діяльності, не вказує систему оподаткування та факту сплати ним податків і зборів (обов 'язкових платежів).
У зв`язку з вищевикладеними нормами чинного законодавства України, у органів Пенсійного фонду України відсутні законні підстави для зарахування до загального страхового стажу позивача період здійснення ним підприємницької діяльності з 24.01.1996 р. по 31.12.1997 р.. Відповідно й вимога позивача про зобов`язання відповідача провести зарахування вказаного періоду є безпідставною і не може бути задоволена судом.
Щодо зарахування періоду навчання в професійно-технічному училищі з 01.02.1984 р. по 31.05.1984 р. та періоду проходження виробничої практики з 01.03.1984 р. по 31.05.1984 р. в подвійному розмірі.
Документально встановлено, що 01.02.1984 р. позивач був зарахований учнем в групу прохідників професійно-технічного училища і 01.06.1984 відрахований у зв`язку із закінченням строку навчання. 26.06.1984 позивач прийнятий на роботу в Іультинський ГЗК учнем горноробочого очисного забою з повним робочим днем під землею. Відповідно, період навчання позивача зараховано до стажу за Списком №1, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, тобто 01.02.1984 р. по 31.05.1984 р. зарахований до пільгового стажу при визначені права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах та не впливає на її розмір.
Щодо обчислення понаднормового стажу.
Законом України "Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VІ від 08.07.2011 внесено зміни в Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та визначено, що за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.
Так, при призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 станом на 30.05.2013 р. стаж позивача становив:
28 років загальний стаж (по 31.05.2013 включно), в тому числі стаж за Списком №1 - 9 років + 9 років (додатковий стаж за кожний рік фактичної роботи за Списком №1) = 37 років, відповідно понаднормовий стаж позивача на дату призначення пенсії за віком на пільгових умовах становить 2 роки (37-35=2).
15.11.2017 року позивачем подана заява про здійснення перерахунку розміру пенсії у зв`язку із збільшенням стажу, в результаті чого розрахунок стажу позивача склав:
31 рік загальний стаж (по 31.12.2016 включно), в тому числі стаж за Списком №1 - 9 років + 9 років (додатковий стаж за кожний рік фактичної роботи за Списком №1) = 40 років, відповідно понаднормовий стаж позивача на дату призначення пенсії за віком на пільгових умовах становить 5 років (40-35=5).
Помилковими є посилання позивача про застосування норм п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" при обчисленні понаднормового стажу для визначення розміру доплати до обчисленого розміру пенсії, оскільки єдиною правовою нормою, яка визначає наявність понаднормового стажу є ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Щодо позовної вимоги про здійснення перерахунку пенсії з 29.05.2013 р.
Отримання позивачем листа від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 12.01.2022 р. у відповідь на його звернення не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.
Будь-які об`єктивні чи суб`єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутись до суду у визначені законом строки (ще у 2013 році), з відповідним позовом до відповідача, якщо позивач вважав, що діями чи бездіяльністю відповідача порушуються його права та законні інтереси.
Також законодавством встановлено, що у разі пропущення - строк звернення може бути поновлено у разі доведення (обґрунтування) поважності причин його пропуску. Поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим. Поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.
Правова природа строку звернення до суду, дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.
На підставі означеного вище, представник відповідача просить суд у задоволенні пред`явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.
07.07.2022 р. представником відповідача, через систему «Електронний суд» подано заяву про відкликання заяви про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву.
На підставі означеного вище, суд прийшов до висновку про наявність підстав для повернення заяви відповідача про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву від 15.06.2022 р., з викладенням тексту зазначеної ухвали безпосередньо в тексті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/7480/22, дотримуючись при цьому принципу процесуальної економії в адміністративному судочинстві, та з урахуванням вимог ч.5 ст.243 КАС України.
На підставі викладеного вище, суд розглянув справу відповідно до ст. 262 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, враховуючи строк розгляду справи, передбачений ст.258 КАС України.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_3 , копія якого міститься в матеріалах справи.
В матеріалах справи міститься копія трудової книжки ОСОБА_1 Серії НОМЕР_4 , якою визначено трудовий шлях останнього.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що18 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, в тексті якої просив надати пояснення щодо розрахунку пенсії, та з якої причини не зараховані деякі періоди трудової діяльності до страхового стажу. Просив виправити помилки та перерахувати пенсію.
05 листопада 2021 року на адресу ОСОБА_1 , ГУ ПФ Дніпропетровської області, була скерована відповідь з додатком розрахунку страхового стажу, в тексті якої зазначено, що для розрахунку коефіцієнту страхового стажу зараховано лише 9 років без 10 місяців і 6 днів (аркуш 1 сторінка 1 абзац 5). Навчання в ПТУ за фахом зараховане в одинарному розмірі без пільгового обчислення. Період зайняття підприємницькою діяльністю з 24.01.1996 року по 01.01.1998 року не зарахований із за відсутності довідки про сплату податку.
25 листопада 2021 року ОСОБА_1 повторно звернувся із письмовою заявою до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області перерахунок пенсії з проханням врахувати невраховані 10 місяці 06 днів до Списку №1 і навчання в ПТУ №30 4 місяці, із яких 3 місяці я працював на виробничій практиці повний робочий день в підземних умовах. Просив перерахувати коефіцієнт страхового стажу, виправити розрахунок понаднормового стажу.
12.01.2022 р. на адресу ОСОБА_1 була скерована відповідь ГУПФУ в Дніпропетровській області, в тексті якої зазначено про відмову щодо зарахування певних періодів роботи та перерахунок пенсії.
Відмову від 12.01.2022 року (оформленою в формі листа) ГУ ПФУ в Дніпропетровській області в перерахунку пільгової пенсії з урахуванням повного Списку №1, та не зарахованих періодів роботи ФОП позивач вважає протиправною, такою, що порушує законне право на гідну пенсію.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами частини 1статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом визначається Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058).
В силу пункту 1 частини першої статті 8 Закону №1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються, у тому числі, пенсія за віком (пункт 1 частини першої статті 9 Закону №1058).
Статтею 26 Закону № 1058 визначені умови призначення пенсії за віком.
Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами
Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Згідно з пунктом 23 Порядку № 637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).
Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів (пункт 24 Порядку № 637).
Частинами першою та другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до пунктів а , б статті 3 Закону №1788-XII, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема:
- особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.
- особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України;
Згідно зі статтею 56 Закону №1788-XII, до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.
Аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою набуття права на трудову пенсію є наявність стажу роботи на підприємствах та в організаціях, за умови сплати останніми страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Відповідно до п.1 ч. 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1058-IV, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком № 637.
Відповідно до п.4 Порядку № 637, час роботи осіб, що займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності і на виключно їх праці, за період до 1 травня 1993 року зараховується в трудовий стаж за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків. Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.
Періоди провадження підприємницької діяльності з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності лише у разі перебування особи на спрощеній системі оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку.
Відповідно до підпункту 2 п. 2.1 Порядку № 22-1, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.
Отже, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.
Відповідно до ч.5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосування норми до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно пункту д частини 3 статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців (абзац 1 частини першої статті 38 Закону України Про професійно-технічну освіту від 10.02.1998 №103/98-ВР).
Аналогічна, за змістом, вимога міститься і у абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 № 1240, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.
Аналізом зазначених правових норм встановлено, що необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є те, що перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу не повинна перевищувати трьох місяців та те, що після закінчення навчання особа повинна бути зарахована на роботу за здобутою спеціальністю.
Здійснивши системний аналіз як зазначених вище норм чинного законодавства, так і доказів, які містяться в матеріалах справи, суд зазначає наступне.
Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач здійснював підприємницьку діяльність в оскаржуваний період, суд вважає, що, відповідно до п.1 ч. 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1058-IV, позивач має право на зарахування до страхового стажу періоду з 24.01.1996 року по 31.12.1997 року включно.
Суд також вважає, що відсутність документів щодо обраної позивачем системи оподаткування (загальної чи спрощеної) та щодо сплати позивачем під час здійснення підприємницької діяльності страхових внесків через незбереження останніх у зв`язку зі знищенням через 5 років не може слугувати підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду здійснення ним підприємницької діяльності.
Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII та підпункту 4 пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Однак, як встановлено судом, відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити трудовий стаж позивача.
При цьому, суд зазначає, що позивачем вчинялися дії щодо отримання документів, необхідних для призначення пенсії з урахуванням включення до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності.
На підставі означеного вище, суд зазначає, що позовні вимоги в частині щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця з 24.01.1996 р. по 31.12.1997 р. до страхового стажу, є такими, що підлягають задоволенню.
Щодо позовної вимоги позивача про зарахування періоду навчання в ПТУ №30 з 01.02.1984 р. по 31.05.1984 р. та проходження в цей період виробничої практики до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість яких дає право на пенсію по віку на пільгових умовах-подвійному розмірі, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом, позивач 31.05.1984 закінчив технічне училище - ПТУ №30 за професією прохідник, а з 26.06.1984 р. був прийнятим, далі мовою оригіналу «учеником горноробочего очистного забоя ставки подземних работ с полным рабочим днем под землей», тобто дана перерва у позивача не перевищує трьох місяців, у відповідності до абзацу 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 № 1240, яким визначено, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.
Оскільки перерва між днем закінчення позивачем навчання в технічному училищі і днем зарахування на роботу за професією не перевищує 3 місяців, то період навчання позивача в ПТУ №30 з 01.02.1984 р. по 31.05.1984 р. повинен бути зарахований до пільгового трудового стажу.
Враховуючи встановлені обставини, період навчання позивача підлягає зарахуванню до пільгового стажу по Списку № 1.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів СССР від 26.01.1991 №10 Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення посада підземного прохідника відносилась до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад та показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці, зайнятість у яких дає право на пенсію за віком (за старістю) на пільгових умовах.
Відтак, до страхового стажу позивача, підлягає зарахування період роботи останнього з 26.06.1984 р. по 11.10.1984 р. в подвійному розмірі.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області повторно розрахувати коефіцієнт страхового стажу з неврахованими 10 місяців 06 днів за Списком №1 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розрахувати понаднормовий стеж відповідно до вимог п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до травня 2015 року (загальний стаж - 20, Список №1 - 10), суд зазначає, що останні задоволенню не підлягають, оскільки вони є такими, що заявлені передчасно та не можуть бути задоволені без здійснення відповідного нарахування пенсійним органом. Захист прав на майбутнє не відповідає завданню та меті адміністративного судочинства, що визначені статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Суд вважає, що відповідач не довів правомірності своїх дій, натомість позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
При цьому, суд зазначає, що у Висновку №11 від 18.12.2008 року Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи про якість судових рішень викладено наступні висновки:
«Усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою й простою мовою - це необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю. Для цього потрібно логічно структурувати рішення й викласти його у зрозумілому стилі, доступному для всіх.»
«Кожен суддя може обрати власний стиль та побудову документа або використовувати типові зразки, якщо такі існують.»
Водночас, відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду від 16.12.2021 р. у справі №11-164сап21, в тексті якої зазначено, що не повинно викликати сумнівів чи заперечень відносно того, що всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в наступній редакції:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії протиправними;
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до Списку № 1 період навчання в ПТУ №30 з 01.02.1984 року по 31.05.1984 року; період роботи з 26.06.1984 р. по 11.10.1984 р. в подвійному розмірі; період підприємницької діяльності з 24.01.1996 по 31.12.1997 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи як фізичної особи - підприємця з 24.01.1996 року по 31.12.1997 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати період навчання ОСОБА_1 в ПТУ №30 з 01.02.1984 р. по 31.05.1084 р. та проходження виробничої практики до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість яких дає право на пенсію по віку на пільгових умовах;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії на пільгових умовах за списком №1 ОСОБА_1 з 30.05.2013 р., тобто з дати перебування ОСОБА_1 на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з урахуванням раніше виплачених сум;
- в іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Статтею 139 КАС України, визначено порядок розподілу судових витрат.
Відповідно до квитанції від 24.05.2022 р. за подання позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 992,40грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.),який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.
Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії протиправними.
Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до Списку № 1 період навчання в ПТУ №30 з 01.02.1984 року по 31.05.1984 року; період роботи з 26.06.1984 р. по 11.10.1984 р. в подвійному розмірі; період підприємницької діяльності з 24.01.1996 по 31.12.1997 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи як фізичної особи - підприємця з 24.01.1996 року по 31.12.1997 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати період навчання ОСОБА_1 в ПТУ №30 з 01.02.1984 р. по 31.05.1084 р. та проходження виробничої практики до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість яких дає право на пенсію по віку на пільгових умовах.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії на пільгових умовах за списком №1 ОСОБА_1 з 30.05.2013 р., з дати перебування ОСОБА_1 на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з урахуванням раніше виплачених сум
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання даної позовної заяви у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова