Справа № 160/10405/22
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 липня 2022 року Справа № 160/10405/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Єфанова Ольга Володимирівна, перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, до Державної казначейської служби України в якій позивач просить:

визнати бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (1) щодо відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, спричиненої нещасним випадком при виконанні службових обов`язків під час проходження служби, протиправною;

стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (1) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт серії НОМЕР_1 , ПІН НОМЕР_2 ) за моральну шкоду, спричинену нещасним випадком при виконанні службових обов`язків під час проходження служби, грошові кошти в сумі 227500,00 (двісті двадцять сім тисяч п`ятсот) гривень, без урахування утримань з цієї суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Частинами 1 та 5 ст.21 Кодексу адміністративного судочинства України визначено:

позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою;

вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, в адміністративному судочинстві вимоги про відшкодування шкоди є похідними від вимог про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень і розглядаються виключно за умови наявності вимоги про вирішення публічно-правового спору.

При цьому, ч.5 ст.21 КАС України не встановлює виключень та чітко визначає, що розглядаються адміністративним судом вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин.

Тобто, навіть якщо позивач проходив публічну службу, проте, просить відшкодувати моральну шкоду без заявлення вимог про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та, що саме ці протиправні рішення, дії чи бездіяльність призвели до необхідності відшкодування моральної шкоди, то вказані вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Також, слід зазначити, що хоча позивачем і заявлено вимогу про бездіяльність відповідача щодо відшкодування моральної шкоди, проте, вимога стосується моральної шкоди, спричиненої нещасним випадком при виконанні службових обов`язків під час проходження служби, а не моральної шкоди, що стала наслідком певної бездіяльності відповідача.

На підтвердження цієї позиції слід зазначити, Верховний Суд в своїй постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №818/1391/17 зазначив, що

«Разом з тим, виходячи з аналізу норм статей 23, 1167 ЦК України, які регулюють загальні підстави і порядок відшкодування моральної шкоди, під останньою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.2005 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди").

Отже, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння щодо її заподіяння, наявність причинно-наслідкового зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням та вини в її заподіянні».

Тобто, моральна шкода може бути заявлена в порядку адміністративного судочинства лише разом з вимогами пов`язаними з протиправними діянням (бездіяльністю) в її заподіянні.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що позивач пов`язує свої вимоги щодо відшкодування моральної шкоди з нещасним випадком при виконанні службових обов`язків під час проходження служби.

Крім того, слід зазначити, що позовні вимоги до Державної казначейської служби України взагалі не заявлено.

Таким чином, слід зазначити, що позовні вимоги не пов`язані між собою.

Згідно ч.4 ст.172 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо:

порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Таким чином, позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст.169, ст.243, ст.248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.2 ст.256 КАС України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.293, ст.295 КАС України.

Суддя О.В. Єфанова