Справа № 480/1783/22
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2022-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 року Справа № 480/1783/22

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Опімах Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/1783/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що з 18.06.1994 по 31.10.1999 він проходив службу у військовій частині 2276, з 25.12.1999 по 01.07.2004 - в органах податкової міліції. Вислуга в органах податкової міліції складає 4 роки 6 місяців 7 днів. Станом на день його звільнення з органів податкової міліції була чинною редакція Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 24 березня 2004 року, Закон мав назву: Закон України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб". Відповідно до пункту "б" ст. 12 цього Закону в зазначеній редакції право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у зв`язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ. Отже, на час звільнення позивача з органів податкової міліції критеріями для призначення пенсії за вислугу років були:

- наявність права на пенсію відповідно до цього Закону;

- особа має бути звільнена зі служби незалежно від підстав та часу звільнення;

- досягнення 45-річного віку;

- загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Позивач відповідає зазначеним критеріям, у зв`язку з чим вважає, що набув право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту "б" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції від 24 березня 2004 року. Крім того, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 у справі № 480/3478/20, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2021, зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби України у Сумській області оформити усі необхідні документи, у тому числі подання, про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до пункту "б" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та направити їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області для подальшого вирішення питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту "б" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". На виконання рішення суду у справі № 480/3478/20 ГУ ДФС у Сумській області надало до ГУ ПФУ в Сумській області усі необхідні документи для призначення йому пенсії за вислугу років, однак рішенням від 10.07.2021 № 9 відповідач відмовив у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з недосягненням позивачем на день звільнення з військової служби - 01.07.2004 - 45-річного віку та відсутністю страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ. Вважає таке рішення протиправним та зазначає, що факт зайнятості на роботі, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, підтверджується даними трудової книжки та оригіналами відповідних письмових документів. У зв`язку з цим відмова відповідача призначити йому пенсію за вислугу років є протиправною та такою, що порушує його конституційні права та гарантії на належний соціальний захист. Просив позов задовольнити та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити йому пенсію за вислугу років відповідно до пункту "б" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у редакції від 24 березня 2004 року з 01 серпня 2018 року.

Відповідач про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення йому копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, але у встановлений строк відзиву на позовну заяву не подав. З огляду на положення ч. 6 ст. 162 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 01.08.1992 по 18.06.1994 позивач був курсантом Харківського вищого військового училища, з 18.06.1994 по 31.10.1999 проходив службу у військовій частині 2276, з 25.12.1999 по 01.07.2004 - в органах податкової міліції (а.с.9-11,12-14,19).

Наказом від 25.06.2004 № 174-о звільнений з органів податкової міліції. Вислуга в органах податкової міліції складає 4 роки 6 місяців 7 днів.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 у справі № 480/3478/20, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2021, зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби України у Сумській області оформити усі необхідні документи, у тому числі подання, про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту "б" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і направити їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області для подальшого вирішення питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту "б" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

На виконання рішення суду у справі № 480/3478/20 ГУ ДФС у Сумській області надало до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області усі необхідні документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, однак рішенням від 10.07.2021 № 9 відповідач відмовив у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з недосягненням позивачем на день звільнення з військової служби - 01.07.2004 - 45-річного віку та відсутністю страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (а.с.29).

Суд погоджується з таким рішенням відповідача та вважає відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити позивачу пенсію за вислугу років обґрунтованою з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Загальні засади державного пенсійного забезпечення визначені в Законі України "Про пенсійне забезпечення", який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України, які перебували, зокрема, на службі в податковій міліції, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звільнений з органів податкової міліції наказом від 25.06.2004 № 174-о.

Позивач вважає, що має право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та зазначає, що до спірних правовідносин має застосовуватися редакція цього Закону станом на день його звільнення з органів податкової міліції, а саме коли була чинною редакція Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 24 березня 2004 року.

Суд не погоджується з таким твердженням позивача з огляду на таке.

Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Умови призначення пенсій за вислугу років визначені у статті 12 Закону.

Так, відповідно до пункту "б" статті 12 Закону пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Зі змісту вказаної норми слідує, що умовами призначення пенсії за вислугу років є досягнення на день звільнення 45-річного віку та наявність страхового стажу 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

У спірних правовідносинах на день звільнення зі служби позивач 45 років не досяг та страхового стажу 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, не мав. Тобто на час звільнення зі служби позивачем не дотримані умови для призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Натомість 45 років позивачу виповнилося 18 квітня 2018 року, а необхідний страховий стаж він набув станом на 01 серпня 2018 року, і саме з цієї дати просить зобов`язати позивача призначити йому пенсію.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд враховує, що редакція пункту "б" статті 12 Закону, яка визначає умови призначення пенсії за вислугу років, змінювалась, міняючи при цьому умови і підстави виникнення права на пенсію за вислугу років, зокрема, умову призначення пенсії - досягнення 45-річного віку на час звільнення зі служби.

У певний час існували положення статті, за якими військовослужбовець міг звільнитися зі служби і раніше, але при досягненні ним 45-річного віку йому могла бути призначена пенсія за вислугу років за наявності інших обов`язкових умов.

Так, Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" від 4 липня 2002 року N 51-IV пункт "б" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" було змінено та викладено в такій редакції: "Право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у зв`язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.".

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців" від 4 квітня 2006 року N 3591-IV, який набрав чинності з 29 квітня 2006 року, внесено зміни до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб", зокрема, змінено назву цього Закону, зміст і редакцію окремих статей та доповнено його новими статтями.

Зокрема, Законом України "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців" від 4 квітня 2006 року N 3591-IV в п. "б" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" були внесені зміни, згідно з якими мають право на пенсію за цим Законом особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

У даному ж випадку на час звільнення зі служби позивач не досяг 45-річного віку та достатнього страхового стажу не мав, а тому претендувати на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не може.

Крім того, вирішуючи питання про застосування статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в часі, суд виходить з того, що станом на день вирішення питання про призначення пенсії позивачу діяла редакція пункту "б" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка передбачала право на призначення пенсії по лінії ОВС лише за умови, що на час звільнення особа досягла віку 45 років, має загальний стажу 25 років і більше та з них спеціального стажу роботи 12 років і 6 місяців. Зазначені умови позивачем не виконані.

Таким чином, оскільки Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначає умови призначення пенсій за вислугу років, зокрема, особам, які проходили службу в органах внутрішніх справ, станом на день звільнення зі служби, при цьому у спірних правовідносинах станом на день звільнення зі служби позивач права на пенсію за цим Законом не набув, суд вважає, що відмовивши позивачу в призначенні пенсії відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства і межах наданих йому повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд вважає, що у спірних правовідносинах відсутні ознаки порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод та законних інтересів позивача, його дії відповідають критеріям правомірності, визначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України, тому за наведених обставин і правових норм вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ідентифікаційний код 21108013) про зобов`язання вчинити дії - відмовити за необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах