Справа № 300/7505/21
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" липня 2022 р. справа № 300/7505/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Григорука О.Б.,
при секретарі Королевич О.В.,
представника Головного управління ДПС в Івано-Франківській області - Липчук В.І.,
представника товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтопродукт" - Ковтун Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу
та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтопродукт" до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №00/3501/0901 від 30.11.2020,
ВСТАНОВИВ:
Івано-Франківським окружним адміністративним судом відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
ТОВ «Карпатнафтопродукт» через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду, в межах строку для подання відзиву, подано зустрічний позов до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №00/3501/0901 від 30.11.2020 (а.с. 46-55).
Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області скористалось правом на подання відзиву на зустрічний позов, відповідно до якого щодо заявлених позовних вимог заперечило (а.с. 83-85). В обґрунтування своєї правової позиції представник Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області зазначив, що, перевіркою встановлено наявні порушення, що відображено в акті перевірки та спірним податковим повідомленням-рішенням правомірно застосовані фінансові санкції. В задоволенні зустрічного позову просить відмовити.
Представником ТОВ «Карпатнафтопродукт» 30.05.2022 подано заперечення на відповідь на відзив (а.с. 112, 113) та 14.06.2022 відповідь на відзив на зустрічний позов (а.с. 126-129).
14.06.2022 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Представник Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області в судовому засіданні позовні вимоги первісного позову підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Щодо задоволення зустрічного позову - заперечив.
Представник ТОВ «Карпатнафтопродукт» в судовому засіданні щодо задоволення первісного позову заперечив, просив суд відмовити в його задоволенні. Вимоги зустрічного позову підтримав в повному обсязі.
Розглянувши позовну заяву, зустрічний позов, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, судом встановлено наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтопродукт», зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку Головного управління ДПС в Івано-Франківській області як платник податків.
Головним управлінням ДПС у Івано-Франківській області відповідно до пп. 80.2.2, пп. 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 статті 80 Податкового кодексу України з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, реалізації підакцизних товарів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками було видано наказ від 07.10.2020 №1163 «Про проведення фактичної перевірки». (а.с. 102).
За наслідками проведення перевірки Головним управлінням ДПС Івано-Франківській області складено акт фактичної від 06 листопада 2020 року №78/09-19-01/43489964 (а.с. 56-59). Вказаним актом встановлено наступне:
- не обладнання рівнемірами-лічильниками рівня пального резервуарів розташованих на акцизному складі на території якого здійснюється зберігання пального, а саме не обладнання рівнемірами-лічильниками рівня пального 2 цистерн для зберігання палива ємністю 25м. куб та 20м. куб, на акцизному складі за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Дудаєва, 31А (уніфікований номер 1014882);
- відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального на місці відпуску пального наливом із акцизного складу за адресою:м. Івано-Франківськ, вул. Дудаєва,31А (уніфікований номер 1014882).
Водночас, не погоджуючись із такими податковим повідомленням-рішенням, ТОВ «Карпатнафтопродукт» звернулось до суду із зустрічним позовом про визнання податкового повідомлення-рішення протиправним та його скасування.
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно із підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Як передбачено пп.20.1.10 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.
Пунктом 75.1 ст.75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Згідно із пп.75.1.3. п.75.1 ст.75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями статті 80 ПК України.
Суд зазначає, що оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень, платник податків може посилатись на порушення порядку проведення такої перевірки, яким судами, поряд із встановленими в ході перевірки порушеннями податкового та/або іншого законодавства, має бути надана правова оцінка.
У зустрічному позові ТОВ «Карпатнафтопродукт», оскаржуючи прийняте податкове повідомлення-рішення, акцентує увагу на відсутності правових підстав для проведення фактичної перевірки товариства.
Так, в основу проведення фактичної перевірки ТОВ «Карпатнафтопродукт» згідно із наказом ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 07.10.2020 №1163 покладено пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, яким передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Таким чином, передумовою проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.
Дослідивши зміст наведеного вище наказу, судом встановлено відсутність у них будь-яких посилань на конкретні підстави призначення перевірки, крім законодавчих норм, що регулюють питання призначення перевірки, а також не відображено, яка саме інформація, що фактично наявна та/або фактично отримана контролюючим органом, стала підставою для його прийняття, зокрема, щодо здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів, а також посилань щодо отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюновім виробів, пального.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 вересня 2021 року у справі №816/228/17 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Відповідно до ст. 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав перелічених у підпунктах 80.2.1 - 80.2.7 пункту 80.2 зазначено статті 80 ПК України.
Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема, дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (п.п. 21.1.1, 21.1.4 п. 21.1 ст. 21 ПК України).
Суд зауважує, що стаття 80 ПК України передбачає вичерпні підстави для проведення фактичної перевірки. Застосовуючи конкретну правову підставу для призначення такої перевірки, у наказі на перевірку контролюючий орган зобов`язаний не тільки зазначити відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, але й обґрунтувати (пояснити), які саме фактичні підстави (обставини) зумовлюють необхідність проведення фактичної перевірки.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 120/5229/20-а.
Суд зазначає, що у наказі «Про проведення фактичної перевірки» від 07.10.2020 №1163, відповідач жодним чином не обґрунтував наявність підстав для перевірки, передбачених п.п. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, зокрема щодо отримання контролюючим органом в установленому порядку інформації про порушення платником податків тих вимог чинного законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки. Досліджуючи наказ, на підставі яких проведено фактичну перевірку позивача, судом встановлено, що приймаючи такі, контролюючий орган обмежився лише посиланнями на норми ПК України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. Однак, відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки позивача, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення.
У наказі ГУ ДПС в Івано-Франківській області «Про проведення фактичної перевірки» від 07.10.2021 №1163, який став підставою проведення перевірки, в результаті якої прийнятті оскаржувані податкові повідомлення-рішення не відображено в рамках, яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача. Наказ взагалі не містить обґрунтування жодної конкретної з можливих підстав перевірки, визначеної п.п. 80.2.2., 80.2.5 п. 80.5 ст. 80 ПК України.
При цьому, суд звертає також увагу на те, що згідно з умовою, визначеною у пункті 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Отже, умовою, яка надає право реалізувати контролюючому органу право на проведення фактичної перевірки є, зокрема обставина наявності у наказі інформації щодо періоду діяльності позивача, який буде перевірятися.
Однак, з встановлених у справі та підтверджених її матеріалами обставин вбачається, що наказ про проведення фактичної перевірки не містить зазначення періоду діяльності позивача, який буде перевірятися, зазначення якого є обов`язковим за змістом абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України.
Відсутність конкретизації періоду господарської діяльності позивача, який буде перевірятися, також створює у позивача відчуття правової невизначеності при здійсненні відповідачем податкового контролю відносно нього. Зазначені обставини зумовлюють висновок про те, що спірний наказ не відповідає положенням ПК України щодо його змісту.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що видання наказу про проведення податкової перевірки є способом реалізації владних управлінських функцій, недотримання якого спростовує доводи податкового органу щодо правомірності наказу.
При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Отже, наявність порушення при призначенні та/або проведенні перевірки може бути покладено в підстави позову про скасування податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення, якщо таке було прийнято за результатами перевірки.
Враховуючи наведене, суд погоджується із доводами ТОВ «Карпатнафтопродукт» про відсутність у наказі підстав для проведення фактичної перевірки, а також періоду господарської діяльності Товариства, за який має бути здійснена фактична перевірка, що тягне за собою неправомірність прийняття відповідачем такого наказу та, як наслідок, незаконність проведеної на його підставі перевірки.
За таких обставин, податкове повідомлення рішення від 30.11.2020 №00/3501/0901 є протиправним та підлягає скасуванню, а вимоги зустрічного позову ТОВ «Карпатнафтопродукт» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
В той же час, наявність податкового боргу в розмірі 340 грн. не спростовано представником ТОВ «Карпатнафтопродукт», а тому вказана сума податкового боргу в силу вимог ст. 67 Конституції України та підпунктів 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, підлягає стягненню в дохід бюджету.
За таких обставин первісний позов слід задовольнити частково та слід стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтопродукт" в дохід бюджету податковий борг в сумі 340,00 грн. При цьому, зустрічний позов слід задовольнити повністю, визнавши протиправним та скасувавши податкове повідомлення-рішення від 30.11.2020 №00/3501/0901.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що вимоги зустрічного позову підлягають задоволенню, слід стягнути з Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь ТОВ "Карпатнафтопродукт" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 гривень.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Зустрічний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтопродукт" до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №00/3501/0901 від 30.11.2020 - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області №00/3501/0901 від 30.11.2020.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.

Рішення складене в повному обсязі 21.07.2022.