Справа № 160/4038/22
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2022 року Справа № 160/4038/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу №160/4038/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРШИЙ КООПЕРАТИВНИЙ ЕЛЕВАТОР» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу,-
ВСТАНОВИВ:
21.02.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРШИЙ КООПЕРАТИВНИЙ ЕЛЕВАТОР» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу від 04.02.2022 року за №616-п.
Ухвалою суду від 23.02.2022 року позовну заяву було залишено без руху.
Позивачем в строк, визначених в ухвалі суду, усунуті недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 08.04.2022 року відкрито спрощене позовне провадження по справі №160/4038/22, та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в порядку положень ст.262 КАС України.
Також, ухвалою суду від 08.04.2022 року було витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії додаткових документів (доказів) по справі, зокрема:
- наказ про проведення перевірки від 04.02.2022 року за №616-п;
- усі документи, які слугували підставою для винесення наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області «Про проведення фактичної перевірки» від 04.02.2022 року за №616-п та задля проведення такої перевірки.
09.05.2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву позивача, разом із витребуваними судом доказами по справі.
13.05.2022 року судом на розгляд ставилася питання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.
Ухвалою суду від 13.05.2022 року суд вирішив здійснювати подальший розгляд адміністративної справи №160/4038/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРШИЙ КООПЕРАТИВНИЙ ЕЛЕВАТОР» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 02.06.2022 року.
02.06.2022 року оголошено перерву у підготовчому засіданні; наступне підготовче засідання призначено на 22.06.2022 року
20.06.2022 року позивачем подані додаткові письмові пояснення по справі.
20.06.2022 року відповідачем подані додаткові письмові пояснення по справі.
22.06.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 22.06.2022 року.
22.06.2022 року оголошено перерву у судовому засіданні; наступне судове засідання призначено на 18.07.2022 року.
Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні.
18.07.2022 року представником позивача суду було подано до суду б клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні. Представник відповідача щодо розгляду справи в порядку письмового провадження повідомив «на розсуд суду».
18.07.2022 року фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.
Суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 243 КАС встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
В обґрунтування позову позивач посилається на протиправність наказу №616-п від 04.02.2022 року як такого, що суперечить нормам пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України.
Вказують, що за приписами абзацу дев`ятого пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (в редакції Закону України від 13.05.2020 року №591-IX) документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19).
Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом.
Таким чином, з 18.03.2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19) встановлений мораторій на проведення документальних планових виїзних перевірок.
Враховуючи зазначені норми Законів та відсутності факту початку проведення до 18.03.2020 року документальної планової виїзної перевірки, на думку позивача, можна прийти до висновку щодо відсутності у податкового органу правових підстав для прийняття оскаржуваного наказу.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування своєї позиції зазначив, що відповідно до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на 2022 рік, ГУ ДПС у Дніпропетровській області було призначено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ПЕРШИЙ КООПЕРАТИВНИЙ ЕЛЕВАТОР» шляхом винесення наказу №616-п від 04.02.2022 року «Про проведення планової документальної перевірки ТОВ "ПЕРШИЙ КООПЕРАТИВНИЙ ЕЛЕВАТОР».
Вказують, що посадовими особами ГУ ДПС у Дніпропетровській області були виконані всі передбачені ст.81 Податкового кодексу України умови допуску до проведені документальної планової виїзної перевірки, зокрема, директору ТОВ "ПЕРШИЙ КООПЕРАТИВНИЙ ЕЛЕВАТОР " пред`явлено під розписку направлення на перевірку 21.02.2022 року, службові посвідчення, тощо.
Однак, у порушення абз.6 п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України податковому органу було відмовлено в допуску проведення документальної планової виїзної перевірки товариства.
Вказують, що посадовими особами відповідача, платнику податків ТОВ «ПЕРШИЙ КООПЕРАТИВНИЙ ЕЛЕВАТОР» було роз`яснено, що документальна планова виїзна перевірка здійснюється органом ДПС відповідно до п. ст.191, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1, п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України у зв`язку з включенням до плану-графіку проведення документальних перевірок на 2022 рік, та попереджено про відповідальність за перешкоджання посадовим особам контролюючого органу, у разі невиконання їх вимог під час документальної планової виїзної перевірки.
Вказують, що згідно матеріалів позову вони не мали права проводити перевірку, так як постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2» по всій території України було введено карантин. У зв`язку з запровадженням карантину з метою підтримки платників податків Верховна Рада прийняла Закон України від 17.03.2020 р. № 533-1Х «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короно вірусної хвороби (COVID-19)», яким на період карантину був встановлений мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок».
Проте, на їх думку, позивач не врахував, що постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 року №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок» були скорочені певні обмеження.
Вважають, що ГУ ДПС у Дніпропетровській мав право на проведення перевірки з 24.01.2022 року, адже оскаржувані накази на проведення планової перевірки були винесені на підставі підпунктів 78.1.1, 78.1.4 ПК України.
З урахуванням вищевикладеного, накази ГУ ДПС у Дніпропетровській області є правомірними та такими що відповідають нормам чинного законодавства.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Згідно матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕРШИЙ КООПЕРАТИВНИЙ ЕЛЕВАТОР» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та є платником податків.
Головним управління ДПС у Дніпропетровській області на підставі п.191.1 ст.191, п.п.20.1.4 п.20.1 ст.,20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1, п, ст.77, п.82.1 п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 275 зі змінами та доповненнями, у зв`язку з включенням до плану - графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2022 рік ТОВ "ПЕРШИЙ КООПЕРАТИВНИЙ ЕЛЕВАТОР " та введенням в дію постанови Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2021 року № 89 «Про скорочення строку дії обмеження в частини мораторію на проведення деяких видів перевірок», ГУ ДПС у Дніпропетровській області було призначено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "ПЕРШИЙ КООПЕРАТИВНИЙ ЕЛЕВАТОР " шляхом винесення наказу №616-п від 04.02.2022 року «Про проведення планової документальної перевірки ТОВ " ПЕРШИЙ КООПЕРАТИВНИЙ ЕЛЕВАТОР».
Позивач не погоджується із прийнятим наказом та вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки передбачені законом обставини, що є підставою для призначення перевірки відсутні, крім того, пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України встановлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця, в якому завершується дія карантину.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України), в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, який, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
За приписами пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Не може бути предметом планової документальної перевірки питання дотримання платником податків принципу "витягнутої руки", крім випадків перевірки дотримання платником податків вимог підпунктів 140.5.4, 140.5.5-1, 140.5.6 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Положеннями статті 77 ПК України врегульовано порядок проведення документальних планових перевірок.
Відповідно до пункту 77.1 статті 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.
План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.
До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи (пункт 77.2 статті 77 ПК України).
Забороняється проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов`язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати митних платежів, податків, зборів та єдиного внеску при виплаті (нарахуванні) доходів фізичним особам, податку з доходів фізичних осіб та зобов`язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами (пункт 77.2 статті 77 ПК України).
Відповідно до пункту 77.4 статті 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.
У разі планування перевірок одного й того самого платника податків контролюючими органами та органами державного фінансового контролю у звітному періоді такі перевірки проводяться зазначеними органами одночасно. Порядок координації проведення таких перевірок та залучення до перевірок інших органів, передбачених законом, визначається Кабінетом Міністрів України (пункт 77.5 статті 77 ПК України).
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу (пункт 77.6 статті 77 ПК України).
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Дослідивши докази по справі, встановлено, що предметом позову у цій справі є встановлення правомірності або протиправності наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРШИЙ КООПЕРАТИВНИЙ ЕЛЕВАТОР» №616-п від 04.02.2022 року.
Судом встановивлено, що наказом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області «Про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРШИЙ КООПЕРАТИВНИЙ ЕЛЕВАТОР» №616-п від 04.02.2022 року було призначено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРШИЙ КООПЕРАТИВНИЙ ЕЛЕВАТОР» з 21.02.2022 року тривалістю 10 робочих днів.
Перевірку наказано провести з питань дотримання вимог податкового законодавства України за період з 01.01.2017 року по 30.09.2021 року.
Підставою для проведення вказаної документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРШИЙ КООПЕРАТИВНИЙ ЕЛЕВАТОР», зазначено підпункти 75.1.2 та 75.1, ст.75., п.77.1, п.77.4 ст. 77 Податкового кодексу України, Постанову Кабінету Міністрів України №89 від 03.11.2021 року «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірки».
Між тим, враховуючи наведені вище положення норм чинного законодавства, доводи позивача про те, що встановлення мораторію на проведення перевірок платників податків, виключає можливість проведення позапланових перевірок, з підстав, зокрема, передбачених пунктами 78.1.1 та 78.1.4, є обґрунтованими та доведеними, з огляду на таке.
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" внесені зміни до Податкового кодексу України: підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено пунктом 52-2.
Пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України (із наступними змінами та в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено установлення мораторію на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім:
документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків;
документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;
фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині:
обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;
цільового використання пального та спирту етилового платниками податків;
обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;
здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.
Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та на день набрання чинностіЗаконом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, протягом 10 календарних днів з дня завершення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).
Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом.
На період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.
Дію карантину введено постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.2021 року №1336, внесено зміни, зокрема, до постанови від 09.12.2020 року №1236 Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Вказані зміни передбачають продовження терміну дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 із 30 грудня 2022 року до 31 березня 2022 року.
Тобто на час прийняття оскаржуваного наказу №616-п від 04.02.2022 року термін дії карантину не закінчено.
У подальшому Кабінет Міністрів України постановою від 23.02.2022 року №229 вніс зміни, зокрема, до Постанови КМУ від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Вказані зміни передбачають продовження терміну дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 із 31 березня до 31 травня 2022 р.р.
Таким чином, карантинні та обмежувальні протиепідемічні заходи в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 не було припинено на час прийняття спірного наказу.
Абзацом 1 п.52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України передбачено встановлення мораторію на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19).
Під дію мораторію, передбаченою вказаною нормою ПК України попадають планові перевірки.
Отже, Кабінетом Міністрів України на момент прийняття спірного наказу не приймалось рішення про завершення дії карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а відтак діяв мораторій на проведення документальних планових перевірок платників податків.
Водночас, мораторій на проведення податкових перевірок на період карантину прямо закріплений пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України (в редакції на момент винесення спірного наказу) та вказана норма в частині обмежень на проведення планових перевірок, була чинною, її дія не зупинялась.
Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Податкового кодексу України, зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.
Тобто, зміна приписів Податкового кодексу України здійснюється виключно законами про внесення змін до Кодексу, відповідно зміна строків, дії мораторію може бути здійснення виключно шляхом прямого внесення змін до Податкового кодексу України.
Норма п.52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України в частині обмежень на проведення планових перевірок є чинною та наразі не скасована. Жодних змін до неї законодавцем не вносилось.
Щодо посилання відповідача у відзиві на позовну заяву у якості підстави для проведення перевірки на введення в дію Постанови КМУ №89 від 03.02.2021 року Про скорочення строку дії обмежень в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, за якою йому дозволено здійснювати документальні перевірки, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу, суд зазначає таке.
За загальним правилом вирішення колізій, передбаченим частиною третьою статті 7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Відповідно до пункту 5.2 статті 5 Податкового кодексу України, у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.
Пункт 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України є нормою вищої юридичної сили ніж Постанова Кабінету Міністрів України №89 від 03.02.2021 року і суперечить останній, тому, у відповідності до п.5.2 ПК України, саме норми ПК України підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.
Змінити норми, встановлені ПК України, в тому числі і щодо зміни строків та компетенції проведення документальної планової виїзної перевірки можливо лише шляхом внесення відповідних змін до ПК України, як це передбачено п.2.1 ст. 2 ПК України
Беручи до уваги той факт, що пункт 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України є нормою вищої юридичної сили, ніж Постанова Кабінету Міністрів України № 89 від 3 лютого 2021 року, тому суд вважає, що за загальним правилом вирішення колізій, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України, а тому у даному випадку, підлягають застосуванню саме норми Податкового кодексу України.
Відтак, за наявності чинної норми пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України, прийняття наказу, наслідком та реалізацією якого є безпосереднє проведення перевірки тривалістю 20 робочих днів, у період дії карантину, є протиправним та таким, що суперечить вимогам податкового законодавства.
Отже, змінити норми, встановлені ПК України, в тому числі і щодо зміни строків та компетенції проведення документальної планової виїзної перевірки можливо лише шляхом внесення відповідних змін до ПК України, як це передбачено п. 2.1 ст. 2 ПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).
Право на судовий захист відображене і в частині першій статті 5 КАС, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС.
Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року №2-зп у справі N 3/35-313 вказано, що "… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію".
У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі №1-10/2008 вказано, що при визначенні природи "правового акта індивідуальної дії" правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що "правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)" стосуються окремих осіб, "розраховані на персональне (індивідуальне) застосування" і після реалізації вичерпують свою дію.
Отже, у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.
Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.
Вказана правова позиція суду викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №816/228/17.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом встановлено, що у спірних правовідносинах документальна планова виїзна перевірка товариства, згідно наказу проведена не була.
Доказів протилежного сторонами до матеріалів справи не надано.
Відтак позивач звертаючись до суду з даним позовом обрав ефективний спосіб захисту свого права.
Враховуючи вищевикладене, слід дійти висновку, що наказ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області «Про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРШИЙ КООПЕРАТИВНИЙ ЕЛЕВАТОР» №616-п від 04.02.2022 року винесений із порушенням положень податкового законодавства, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Враховуючи викладене позовні вимоги товариства підлягають задоволенню та визнанню протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 04.02.2022 року №616-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРШИЙ КООПЕРАТИВНИЙ ЕЛЕВАТОР».
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Зокрема Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Отже, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідачем, не було доведено правомірності та обґрунтованості прийнятого контролюючими органом рішення (наказу).
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРШИЙ КООПЕРАТИВНИЙ ЕЛЕВАТОР» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу.
Щодо розподілу судових витрат слід зазначити про таке.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно положень ст. 139 КАС України судові витрати підлягають розподілу.
Керуючись статтями 205, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРШИЙ КООПЕРАТИВНИЙ ЕЛЕВАТОР» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 04.02.2022 року №616-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРШИЙ КООПЕРАТИВНИЙ ЕЛЕВАТОР».
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРШИЙ КООПЕРАТИВНИЙ ЕЛЕВАТОР» судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2481,00 гривень.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 18.07.2022 року.

Суддя В.В. Ільков