Справа № 160/26284/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВрони О. В.
за участі: секретаря судового засіданняНосенко К.В.
представника позивача представника відповідача Помазкіна А.Є. Писаревського О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просить:
13.01.2022 на електронну пошту суду від Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідач не погоджується з позовною заявою, з огляду на наступне.
Під час проведення перевірки Товариства контролюючим органом було зроблено висновок, що ТОВ «АТБ-Маркет» порушено п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у частині не підтвердження первинними та обліковими документами фактичних залишків алкогольних напоїв, які були зняті в ході проведення фактичних перевірок.
Відповідач зазначає, що ТОВ «АТБ-Маркет» були надані товарно- транспортні накладні на переміщення алкогольних напоїв, в яких на зворотному боці форми №1-ТН (алкогольні напої) відомості про вантаж не зазначено: назва продукції, місткість одиниці, реєстраційний номер сертифіката відповідності, дата видачі сертифіката відповідності, кількість місць, загальна кількість одиниць, ціна без ПДВ за одиницю, вартість вантажу, бій /нестача (кількість місць), фактичне отримання вантажу (одиниць), складені акти, у зв`язку з чим неможливо пов`язати (ідентифікувати) товар, який надійшов до місця продажу (господарського об`єкту магазин «Продукти-1135»).
В підготовчому засіданні 13.01.2022 оголошено перерву до 08.02.2022 об. 11:30.
21.01.2022 позивачем надано до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що надані ним видаткові накладні та накладні на внутрішнє переміщення, містили всі необхідні реквізити первинних документів, а отже відповідали всім вимогам ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
08.02.2022 в підготовчому засіданні судом задоволено клопотання відповідача про відкладення судового засідання та ухвалено на місці відкласти підготовче засідання до 15.03.2022 об 13:00.
В період з 11.02.2022 по 25.03.2022 суддя перебувала у відпустці, у зв`язку з чим підготовче засідання було перенесено до 14.04.2022 об 13:40.
13.04.2022 представником позивача через електронну пошту до суду подано клопотання, враховуючи введення на території України воєнного стану, провести підготовче засідання без його участі.
Відповідач через систему «Електронний суд» 14.04.2022 звернувся до суду з клопотанням відкласти розгляд справи до закінчення дії воєнного часу в Україні.
14.04.2022 в підготовчому засіданні су на місці ухвалив збільшити термін підготовчого провадження на 30 днів і відкласти підготовче засідання до 10.05.2022 об 10:30.
09.05.2022 через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України.
10.05.2022 в підготовчому засіданні судом задоволено клопотання відповідача та відкладено підготовче засідання на 31.05.2022 об 11:00.
31.05.2022 судом на місці ухвалено закрити підготовче провадження та перейти до судового розгляду 21.06.2022 об 10:30 год.
В судовому засіданні 21.06.2022 судом оголошено перерву до 05.07.2022 об 10:00.
05.07.2022 в судовому засіданні оголошено вступну і резолютивну частини рішення.
Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступне.
В ході проведення перевірок встановлено, що надані товарно-транспортні накладні на переміщення алкогольних напоїв (ТТН №1-ТН /алкогольні напої/), в яких на зворотному боці форми №1-ТН/алкогольні напої/ відомості про вантаж не зазначено: назва продукції, місткість одиниці, реєстраційний номер сертифіката відповідності, дата видачі сертифіката відповідності, кількість місць, загальна кількість одиниць, ціна без ПДВ за одиницю, вартість вантажу, бій/нестача (кількість місць), фактичне отримання вантажу (одиниць), складені акти, у зв`язку з чим неможливо пов`язати (ідентифікувати) товар, який надійшов до місця продажу (господарського об`єкту магазин «Продукти -1135») та до місця продажу (господарського об`єкту магазин «Продукти -1001»).
Посилаючись на норми Інструкції про застосування форм товарно-транспортних накладних на переміщення спирту етилового, високооктанових кисневмісних домішок та алкогольних напоїв, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 28.04.2005 №154, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, п. 12. ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в актах перевірки вказано, що фактичні залишки товару, які були зняті в ході проведення фактичної перевірки, не підтверджені первинними та обліковими документами (не обліковані у встановленому законодавством порядку), чим порушено вимоги п. 12. ст. 3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями).
За результатами проведених перевірок встановлено порушення ТОВ «АТБ-маркет» п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями), за яке передбачена відповідальність згідно ст. 20 цього Закону.
В актах перевірки представником ТОВ «АТБ-Маркет» зроблена відмітка про незгоду з викладеними фактами.
Позивач з прийнятими відповідачем повідомленнями-рішеннями не згоден, вважає, що вони прийняті з порушенням чинного законодавства, що спонукало Товариство звернутись з відповідним позовом до суду.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Спірні відносини врегульовані Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» і Податковим кодексом України.
Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Вказаним Законом не визначено вимог щодо ведення суб`єктами господарювання обліку.
Частиною 8 ст. 19 Господарського кодексу України встановлено що усі суб`єкти господарювання, відокремлені підрозділи юридичних осіб виділені на окремий баланс, зобов`язані вести первинний (оперативний) облік результатів своєї роботи, складати та подавати відповідно до вимог закону статистичну інформацію та інші дані, визначені законом, а також вести (крім громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які провадять господарську діяльність і зареєстровані відповідно до закону як підприємці) бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно із законодавством. Забороняється вимагати від суб`єкта господарювання відокремлених підрозділів юридичних осіб, виділених на окремий баланс, подання статистичної інформації та інших даних, не передбачених законом або з порушенням порядку, встановленого законом.
Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначені правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності.
Верховний Суд у постанові від 14.12.2021 у справі №1.380.2019.003318 вказав, що фінансова санкція встановлена ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» , може бути застосована до юридичної особи лише у тому випаду, коли ця особа здійснює реалізацію товарів, які не обліковані, або обліковані з порушенням порядку, визначеного Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).
Відповідно до положень ч.2. ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України:
назву документа (форми);
назву підприємства, від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;
особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Під час проведення перевірок були надані товарно-транспортні накладні на переміщення алкогольних напоїв, які податковим органом не були прийняті, оскільки не надавали можливості ідентифікувати товар в магазині як товар, який надійшов до місця продажу.
Суд зазначає, що на перевезення алкогольної продукції розповсюджуються Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні. затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 (Правила №363).
Згідно наведеного в Правилах визначення товарно-транспортна накладна (ТТН) -єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.
В п.11.1.Правил №363 суб`єкту господарювання дозволено оформлювати товарно-транспортну накладну без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.
У тих випадках, коли в товарно-транспортній накладній немає можливості зазначити всі найменування вантажу, підготовленого для перевезення, до такої накладної Замовник додає документ довільної форми з обов`язковим зазначенням відомостей про вантаж (графи 110 товарно-транспортної накладної).
У таких випадках в товарно-транспортній накладній зазначається, що до неї додається як товарний розділ документ у паперовій або електронній формі, без якого товарно-транспортна накладна вважається недійсною і не може використовуватись для розрахунків із Замовником (п. 11.6 Правил №363).
Через неможливість заначити у ТТН всі найменування вантажу у таблиці «Відомості про вантаж» у графі «супровідні документи» були наведені відповідні номери накладних на внутрішнє переміщення, які містили повну інформацію про вантаж.
Як вбачається із матеріалів справи позивачем до заперечень з метою спростування порушення були надані до товарно-транспортних накладних накладні на внутрішнє переміщення.
Слід також зазначити, що за висновком Верховного Суду у постанові від 24.05.2019 у справі №826/7423/16 транспортні документи на перевезення товарно-матеріальних цінностей не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі-продажу або поставки, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення, а отже, відсутність у позивача ТТН не може бути самостійним доказом безтоварності господарських операцій.
З вищенаведених норм виходить, що для ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації (зберігання) можуть бути використані накладні на внутрішнє переміщення та видаткові накладні.
Щодо актів про результати перевірки на підставі, яких були прийняті спірні податкові-повідомлення-рішення, слід зазначити наступне.
Пунктом 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України встановлено право контролюючих органів на проведення камеральних, документальних (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичних перевірок.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п. 75.1.3. ст. 75 ПК України).
Відповідно до пунктів 80.7., 80.10. ст. 80 ПК України Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.
Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.
Платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки (пункт 85.2. ст. 85 ПК України).
Пунктом 86.1. ст. 86 ПК України встановлено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.
Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.
У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із запереченнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.
Матеріали перевірки - це:
акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною;
заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду);
пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до абзацу другого підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу I цього Кодексу.
За п. 86.7. ст. 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).
Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
Відповідно до пунктів 86.7.2. - 86.7.4 ст. 86 ПК України у разі отримання від платника податків у визначеному цим пунктом порядку заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень, контролюючий орган зобов`язаний повідомити платника податків про місце і час проведення розгляду матеріалів перевірки. Таке повідомлення надсилається платнику податків протягом двох робочих днів з дня отримання від нього заперечень та/або додаткових документів і пояснень, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду.
Платник податків має право брати участь у процесі розгляду матеріалів перевірки особисто або через свого представника. Безпосередньо під час розгляду матеріалів перевірки платник податку має право надавати письмові та/або усні пояснення з приводу предмета розгляду.
Відсутність платника податку або його представника, повідомленого в передбаченому цією статтею порядку про час і місце розгляду матеріалів перевірки, не є перешкодою для розгляду матеріалів перевірки.
Під час розгляду матеріалів перевірки комісія з питань розгляду заперечень:
-встановлює, чи вчинив платник податку, щодо якого було складено акт перевірки, порушення податкового, валютного та/або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;
-розглядає обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до цього пункту письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини);
-досліджує питання наявності або відсутності обставин, що виключають вину у вчиненні правопорушення (крім правопорушень, відповідальність за які настає незалежно від наявності вини), пом`якшують або звільняють від відповідальності;
-досліджує питання щодо необхідності проведення перевірки у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;
-визначає розмір грошових зобов`язань та/або суму зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або суму зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, а також необхідність надсилання (вручення) платнику податків відповідного податкового повідомлення-рішення у випадках, передбачених цим Кодексом.
При розгляді матеріалів перевірки контролюючим органом досліджуються всі наявні фактичні дані, що стосуються предмета розгляду, у тому числі документи, надані платником податків або витребувані у нього, письмові та усні пояснення платника податку, інші фактичні дані, що наявні або доступні контролюючому органу.
За результатами розгляду матеріалів перевірки комісія з розгляду заперечень приймає висновок, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
Положеннями п. 86.7.5 ст. 86 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою)контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих дні, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту.
Контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складання акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до підпунктів 60.1.2 та 60.1.4 пункту 60.1 статті 60 цього Кодексу.
Відповідно до п. 86.8.ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.
В матеріалах справи відсутні докази розгляду заперечень позивача до актів перевірки комісією контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок. Відповідачем надані лише листи про результати розгляду заперечень за підписом заступника начальника Головного управління ДПС в Одеській області, які не є висновком комісії з питань розгляду заперечень контролюючого органу.
Відсутність висновку комісії за результатами розгляду заперечень позивача свідчить про безпідставність і незаконність прийнятих податковим органом спірних податкових повідомлень-рішень.
При цьому, в листах вказано про повідомлення ТОВ «АТБ-Маркет» про дату і місце де відбудеться розгляд заперечень, проте вказані повідомлення були направлені з порушенням строку визначеного у п. 86.7.2. ПК України.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме копій конвертів, повідомлення були направлені лише 26.11.2021, в день розгляду заперечень Товариства , що позбавило позивача бути присутнім при їх розгляді.
Згідно ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Відповідач як суб`єкт владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності оскаржуваного рішення не виконав, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і адміністративний позов підлягає задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у сумі 7957,91 грн. відповідно до платіжного доручення №565455 від 09.12.2021, який підлягає відшкодуванню.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю АТБ-маркет до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним і скасування рішень суб`єкта владних повноважень - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 15.07.2022.

Суддя О.В. Врона