Справа № 946/7971/21
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 р.м.ОдесаСправа № 946/7971/21
Головуючий в 1 інстанції: Присакар О.Я.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Вовненко А.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 листопада 2021 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Болградський районний відділ поліції ГУНП в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4766744 від 13 вересня 2021 року, згідно якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в порушення ст.251КУпАП інспектором поліції майором Алєксєєвим С.П. не зібрано належних доказів порушення ОСОБА_1 п.31.3.бПДР України, а саме обов`язковості проходження технічного контролю автомобілем TOYOTA CARINA д.н. НОМЕР_1 . Позивач вказує, що в даному випадку спірним є питання щодо наявності в діях позивача порушення п.31.3.б Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 121 КУпАП. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, «TOYOTA CARINA», д.н. НОМЕР_1 , 1996 року випуску, з повною масою 1720 кг характеризується як загальний легковий седан-В. Вказаний транспортний засіб позивач використовує задля власних потреб та не використовувався в якості таксі, а також не застосовується для отримання прибутку. Позивач вказує, що в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності не зазначено про докази (фото-, відео-фіксації, пояснення особи та ін.) якими обґрунтовується притягнення особи до адміністративної відповідальності. Таким чином, позивач вказує, що відповідач при складанні матеріалів адміністративного провадження допустив грубі порушення та не дослідив усі обставини справи, а тому винесена постанова є необґрунтованою, незаконною, а отже підлягає скасуванню.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 листопада 2021 року у задоволенні клопотання представника Головного управління Національної поліції в Одеській області про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху відмовлено. Позов задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4766744 від 13 вересня 2021 року, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за порушення ч.3 ст.121 КУпАП і закрито справу про адміністративне правопорушення. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 454 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі. Доводами апеляційної скарги зазначено, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення у сфері дорожнього руху підтверджується наданими поясненнями поліцейського СРПП Боградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , фотознімками та поясненнями свідків. 13.09.2021 в м. Болграді на перехресті вулиць Поштова - Інзовська, зупинився автомобіль TOYOTA CARINA, н/з НОМЕР_2 з шашкою таксі «Максим». З переднього пасажирського місця вище зазначеної машини вийшла жінка. При проведенні перевірки документів у водія ( ОСОБА_1 ) був відсутній акт обов`язкового технічного контролю. У зв`язку з викладеним інспектором СРПП Болградського РВП ГУНП в Одеській області Алексєєвим С.П. було винесено постанову про накладання адміністративного стягнення до ОСОБА_1 серії ЕАО №4766744 від 13.09.2021 року за ст.121 ч.3 КУпАП, як до водія таксі. Апелянт вказує, що з фото зроблених поліцейськими вбачається, що на даху транспортного засобу «TOYOTA CARINA» н/з НОМЕР_2 наявна шашка таксі «Максим». По-друге, що позивач працює у таксі підтверджується свідками та самим інспектором.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору до суду не надано.

20 липня 2022 року до суду надійшло клопотання представника апелянта Вікторії Рудь, в якому вона просить розглянути справу в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу підтримує у повному обсязі

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.09.2021 року інспектором майором поліції Алексєєвим С.П. Болградського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області у відношенні ОСОБА_1 була прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4766744 від 13.09.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

З постанови серії ЕАО№ 4766744від 13.09.2021року вбачається, що ОСОБА_1 13.09.2021 року о 12:39:25 в м. Болград, вул. Поштова, 43, керував транспортним засобом «TOYOTA CARINA Е», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3.б ПДР - експлуатація ТЗ, які не пройшли обов`язковий технічний контроль, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 статті 121 КУпАП.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що на час складання спірної постанови автомобіль, яким керував позивач, використовувався для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку та як наслідок, необхідності проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю, у зв`язку з чим дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, частина друга статті 44-3, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно до ч.2, ч.4, ч.7 ст.258 КУпАП Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом п`ятнадцяти днів з дня винесення такої постанови, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 279-1 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 276 КУпАП , справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом; у випадках, визначених Законом України "Про екстрену медичну допомогу", надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.

Згідно з ч.1 ст. 29 Закону України Про дорожній рух до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Відповідно до ст. 33 Закону України Про дорожній рух технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам, затвердженим у встановленому порядку.

Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 35 Закону України Про дорожній рух транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України";

Згідно з п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 31.3 б) Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Аналіз положень статті 35 Закону України "Про дорожній рух" дає підстави для висновку про те, що обов`язковому технічному контролю підлягають автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

Тобто, визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2019 у справі № 678/483/17.

Господарська діяльність - будь-яка діяльність, в тому числі підприємницька, пов`язана з виробництвом, обміном та переробкою матеріальних і нематеріальних благ, що виступають у формі товару.

Відповідно до підпункту 15 пункту 2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137(далі - Порядок) транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.

Згідно з статтею 29 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року затверджено Правила

надання послуг пасажирського автомобільного транспорту (далі Правила № 176).

Відповідно до п. 1 Правил № 176 ці Правила визначають порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

Згідно з п. 7 Правил № 176 дія цих Правил не поширюється на перевезення, які здійснюються: 1) транспортними засобами спеціального призначення; 2) транспортними засобами, задіяними під час забезпечення обороноздатності, правопорядку та ліквідації наслідків стихійного лиха і надзвичайної ситуації; 3) службовими легковими автомобілями; 4) транспортними засобами, які належать фізичним особам і використовуються ними для задоволення власних потреб, що не має на меті отримання прибутку.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, «TOYOTA CARINA Е», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1996 року випуску, з повною масою 1720 кг характеризується як загальний легковий седан-В та належить ОСОБА_3 (а.с. 27).

Позивач у позовній заяві зазначив, що даний транспортний засіб використовується ним у особистих цілях, та не використовується із метою отримання прибутку.

На підтвердження того, що транспортний засіб, яким керував позивач використовується як таксі представником відповідача були надані наступні докази: дві фотокартки на яких зображений автомобіль «TOYOTA CARINA Е», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; рапорт інспектора СРПП Болградського РВП ГУНП в Одеській області майора поліції Алексєєва С.П. від 19.10.2021 року; письмові пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 13.09.2021 року (а.с. 25, 28, 29,30).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дві фотокартки, на яких зображений автомобіль «TOYOTA CARINA Е», реєстраційний номер НОМЕР_1 не можуть вважатися належним доказом, оскільки невідомо, коли саме вони виготовлені, при цьому постанова про притягнення до відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого зроблено фото.

Рапорт інспектором СРПП Болградського РВП ГУНП в Одеській області майора поліції Алексєєвим Сергієм складено 19.10.2021 року, тобто більше ніж через місяць після прийняття оскаржуваної постанови серії ЕАО № 4766744 від 13.09.2021 року, а тому правомірно не прийнятий судом до уваги в якості належного доказу.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 13.09.2021 року не зрозуміло, про яку марку та номерний знак автомобіля, якій під`їхав, вони надавали пояснення, також не зрозуміло, за що саме розрахувалась жінка з водієм автомобіля.

При цьому, інспектором СРПП Болградського РВП ГУНП в Одеській області майором поліції ОСОБА_6 жінка, що вийшла з автомобіля позивача, не опитувалась, з метою з`ясування чи сплачувала вона грошові кошти позивачу за її перевезення.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що на час складання спірної постанови автомобіль, яким керував позивач, використовувався для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку.

До суду апеляційної інстанції апелянтом надано додаткові докази на підтвердження того, що шашка з написом «MAXIM» з одного боку та з номером телефону НОМЕР_3 , яка була розташована на машині позивача, належить ТАХІ (докази взяті з інтернету).

Колегія суддів не приймає до уваги зазначені докази, оскільки вони не доводять того факту, що даний автомобіль використовувався позивачем під час складання постанови.

Враховуючи вищевикладене, також вірним є висновок суду першої інстанції про недоведеність відповідачем факту використання позивачем автомобілю з метою отримання прибутку, та як наслідок, необхідності проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю, що в свою чергу виключає наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення п. 31.3 бПравил дорожнього руху.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга не містить доводів в частині відмови судом першої інстанції у задоволенні клопотання представника Головного управління Національної поліції в Одеській області про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху, а тому колегія суддів не надає оцінки рішенню суду в цій частині.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 листопада 2021 року залишити без змін.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області (вул. Єврейська, 12, м. Одеса, 65014; Ідентифікаційний код 40108740) до спеціального фонду Державного бюджету України несплачений судовий збір у розмірі 681 грн. (шістсот вісімдесят одна гривня) шляхом перерахування або внесення на рахунок:

Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Рахунок отримувача: UA0026001

Код класифікації доходів бюджету: 22030106

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик