Справа № 420/7743/22
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2022-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7743/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2022 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю МПК ТАЕРС до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень та карток відмови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500020/2022/000139 від 03.02.2022 року; визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500020/2022/000114/2 від 03.02.2022 року; визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500020/2022/000124 від 01.02.2022 року; визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500020/2022/000100/2 від 01.02.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору. Позивачем були заявлені повні та достовірні відомості про митну вартість товарів, у відповідача відсутні підстави для її коригування та відмові у митному оформлені, застосування другорядного методу визначення митної вартості. При цьому, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами, як помилково вважає митний орган.

Представником Одеської митниці до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що на на виконання вимог статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № UA500020/2022/003626 від 02.02.2022 року та № UA500020/2022/002481 від 25.01.2022 року було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2022/000114/2 від 03.02.2022 року та № UA500020/2022/000100/2 від 01.02.2022 року. Оскільки надані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. Проаналізувавши додатково додані документи, митниця прийшла до висновку про неоможливість застосування основного методу визначення митної вартості. Отже, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) № UA500020/2022/003626 від 02.02.2022 року та № UA500020/2022/002481 від 25.01.2022 року містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Представником позивача до суду надано відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначає доводи, викладені в позовній заяві.

Ухвалою суду від 13 червня 2022 року спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

25 серпня 2020 року між TIRELINK CO. LTD (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю МПК ТАЕРС (покупець) укладено контракт № 20МРК-TRS, згідно якого продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити шини, іменовані в подальшому продукція. Номенклатура, кількість, асортимент та ціна продукції визначається в окремих інвойсах до договору, які є невід`ємною частиною договору. Сума контракту дорівнює сум інвойсів на поставку кожної партії. Умови поставки згідно ІНКОТЕРМ-2010 визначаються в специфікація до кожної партії товару. Порт прибуття: Одеса, Україна. (а.с. 12-16, 204-208).

25 січня 2022 року декларантом ТОВ МПК ТАЕРС подано до митного оформлення митну декларацію № UA500020/2022/002481 щодо товару шини пневматичні гумові, нові, для автобусів і вантажних автомобілів, камерні з індексом навантаження більш як 121, тип протектора дорожний (всесезонний): 10.00R20-18 мод. HF702- 200 шт., індекс навантаження 149/146, індекс швидкості K, посадочний діаметр 20; (в комплекті з камерою і флипом), 10.00R20-18 мод. HF313 100 шт., індекс навантаження 149/146, індекс швидкості K, посадочний діаметр 20; (в комплекті з камерою і флипом), 10.00R20-18 мод. HF606 40 шт., індекс навантаження 149/146, індекс швидкості K, посадочний діаметр 20; (в комплекті з камерою і флипом), 10.00R20-18 мод. HF638 286 шт., індекс навантаження 149/146, індекс швидкості K, посадочний діаметр 20; (в комплекті з камерою і флипом), 11.00R20-18 мод. HF702- 200 шт., індекс навантаження 152/149 індекс швидкості K, посадочний діаметр 20; (в комплекті з камерою і флипом), 12.00R20-20 мод. HF606- 40шт., індекс навантаження 152/149, індекс швидкості K, посадочний діаметр 20; (в комплекті з камерою і флипом), 12.00R20-20 мод. HF702- 200шт., індекс навантаження 156/153, індекс швидкості K, посадочний діаметр 20; (в комплекті з камерою і флипом), торговельна марка SUNFULL; виробник TIRELINK CO. LTD, країна виробництва CN (а.с. 244-245).

01 лютого 2022 року за результатами опрацювання поданої ЕМД митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2022/000100/2, у зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: 1) наданий до митного оформлення прайс-лист не містить умов поставки товарів, відповідно до яких зазначена ціна товару; 2) у наданих копіях митних декларацій країни відправлення від 26.10.2021 №№ 00080479; 00080481, в інвойсі від 30.09.2021 № 21HFMPK011C-TBR, в пакувальному листі від 30.09.2021 № б/н зазначено номер коносаменту від 11.10.2021, якого станом на 05.10.2021, 30.09.2021 ще не існувало; 3) відповідно до наданої до митного оформлення специфікації поставка товару здійснюється на умовах CFR ODESSA. Документи, що підтверджують вартість фрахту та транспортні витрати до митного оформлення не надавались. За таких обставин у їх сукупності, враховуючи не спростування поданими документами виявлених розбіжностей та не надання на вимогу митниці (належних документів, які підтверджують заявлену митну вартість, основний метод визначення митної вартості не може бути застосований з огляду на положення ст. 255 та п.2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України. У митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними товарами, однак наявна інформація про визнану митницею митну вартість подібних (аналогічних) товарів, тому відповідно до статей 59,60 МКУ можливо застосувати метод за ціною договору подібних (аналогічних) товарів. Між фіскальним органом та декларантом було проведено письмову консультацію стосовно обрання методу визначення митної вартості. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби та встановлено, що мінімальний рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів є більшим: наприклад, стосовно заявленого у митній декларації товару № 1 та товару № 2: за МД №UA500020/2021/225024 від 29.12.2021 на рівні 3,02 дол США за кг нетто (а.с. 63-64).

01 лютого 2022 року Одеською митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2022/00124, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів (а.с. 61-62).

02 лютого2022 року декларантом ТОВ МПК ТАЕРС подано до митного оформлення митну декларацію № UA500020/2022/003626 щодо товару шини пневматичні гумові, нові, для автобусів і вантажних автомобілів, камерні з індексом навантаження більш як 121, тип протектора дорожний (всесезонний): 315/70R22.5 мод. HF121-100шт., індекс навантаження 154/150, індекс швидкості L, посадочний діаметр 22.5; 385/65R22.5 мод. STL3011 10шт., індекс навантаження 160, індекс швидкості К, посадочний діаметр 22,5; 315/80R22.5 20 мод. HF327 53 шт., індекс навантаження 156/152, індекс швидкості L, посадочний діаметр 22.5; 9.00R20-16 мод. HF701 80 шт., індекс навантаження 144/142, індекс швидкості J, посадочний діаметр 20; (в комплекті з камерою і флипом), 10.00R20-18 мод. HF616-267 шт., індекс навантаження 149/146, індекс швидкості K, посадочний діаметр 20; (в комплекті з камерою і флипом), 315/80R22.5 -20 мод. HF638-19 шт., індекс навантаження 156/152, індекс швидкості L, посадочний діаметр 22.5; 315/80R22.5 -20 мод. HF121 120 шт., індекс навантаження 156/152, індекс швидкості L, посадочний діаметр 22.5; 12.00R20-20 20 мод. HF616 112 шт., індекс навантаження 156/153, індекс швидкості К, посадочний діаметр 20, (в комплекті з камерою і флипом), торговельна марка SUNFULL; виробник TIRELINK CO. LTD, країна виробництва CN (а.с. 242-243).

03 лютого 2022 року за результатами опрацювання поданої ЕМД митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2022/000114/2, у зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, як підтверджують митну варітьсь товарів, а саме: 1) відповідно до п. 5.3 контракту передплата за поставлений товар здійснюється частинами; у наданому доповненні до зовнішньоекономічного договору контракту від 01.11.2021 №1 зазначено, що оплата за товар здійснюється як у формі передплати, так після відправлення вантажу, проте ні в інвойсі та інших супровідних документах не зазначено інформацію про умови оплати за товар (передплата/післяплата). Таким чином, у наданих до митного оформлення документах відсутні точні відомості про умови здійснення оплати за товар. 2) у наданому до митного оформлення прайс-листі зазначено ціни на умовах поставки FOB, а відповідно до поданої ЕМД товари постачаються на умовах поставкт CFR; 3) у наданих копіях митних декларацій країни відправлення від 21.10.2021 №№ 00084806; 00084808, в інвойсі від 20.10.2021 № 21HFMPK012C-TBR21HFMPK011H-TBR, в пакувальному листі від 20.10.2021 № б/н зазначено номер коносаменту від 25.10.2021, якого станом на 20-21.10.2021 ще не існувало; 4) відповідно до наданої до митного оформлення специфікації поставка товару здійснюється на умовах CFR ODESSA. Документи, що підтверджують вартість фрахту та транспортні витрати до митного оформлення не надавались. 5) у наданій до митного оформлення комерційній пропозиції зазначено ціни на умовах поставки FOB, а відповідно до поданої ЕМД товари постачаються на умовах поставки CFR. Крім того не зазначено період, на який дійсна дана пропозиція. За результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - другорядний: резервний метод. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ЄАІС Держмитслужби, з урахуванням вимог частини третьої статті 64 МКУ виявлено, що рівень митної вартості оформлених товарів у максимально наближений до митного оформлення час, митне оформлення яких вже здійснено є більшим, 3,01 дол. США за 1 кг нетто (МД №UA500020/2021/220098 від 20.11.2021 року, №UA100380/2021/99226 від 08.11.2021 року, №UA100320/2022/300609 від 12.01.2022 року; №UA100320/2022/300610 від 12.01.2022), ніж заявлено декларантом (2,068 дол. США/кг). (а.с. 42-43, 196-197).

03 лютого 2022 року Одеською митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2022/000139, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів (а.с. 40-41, 198-199).

Відповідно до ст. 543 МК України безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів і зборів.

До митної справи, відповідно до ст. 7 МК України, відносяться, зокрема, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Відповідно до п. 23, 24 ст. 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно положень МК України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є, відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 ст. 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7 ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При цьому відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до положень ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі; 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 13.09.2019 року по справі № 815/6780/15, від 06.09.2019 року по справі № 803/1212/14.

Як вбачається з матеріалів справи, у рішенні про коригування митної вартості від 01 лютого 2022 року № UA500020/2022/000100/2, зазначено, що у зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: 1) наданий до митного оформлення прайс-лист не містить умов поставки товарів, відповідно до яких зазначена ціна товару; 2) у наданих копіях митних декларацій країни відправлення від 26.10.2021 №№ 00080479; 00080481, в інвойсі від 30.09.2021 № 21HFMPK011C-TBR, в пакувальному листі від 30.09.2021 № б/н зазначено номер коносаменту від 11.10.2021, якого станом на 05.10.2021, 30.09.2021 ще не існувало; 3) відповідно до наданої до митного оформлення специфікації поставка товару здійснюється на умовах CFR ODESSA. Документи, що підтверджують вартість фрахту та транспортні витрати до митного оформлення не надавались.

В рішенні про коригування митної вартості від 03 лютого 2022 року № UA500020/2022/000114/2, зазначено у зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, як підтверджують митну варітьсь товарів, а саме: 1) відповідно до п. 5.3 контракту передплата за поставлений товар здійснюється частинами; у наданому доповненні до зовнішньоекономічного договору контракту від 01.11.2021 №1 зазначено, що оплата за товар здійснюється як у формі передплати, так після відправлення вантажу, проте ні в інвойсі та інших супровідних документах не зазначено інформацію про умови оплати за товар (передплата/післяплата). Таким чином, у наданих до митного оформлення документах відсутні точні відомості про умови здійснення оплати за товар. 2) у наданому до митного оформлення прайс-листі зазначено ціни на умовах поставки FOB, а відповідно до поданої ЕМД товари постачаються на умовах поставки CFR; 3) у наданих копіях митних декларацій країни відправлення від 21.10.2021 №№ 00084806; 00084808, в інвойсі від 20.10.2021 № 21HFMPK012C-TBR21HFMPK011H-TBR, в пакувальному листі від 20.10.2021 № б/н зазначено номер коносаменту від 25.10.2021, якого станом на 20-21.10.2021 ще не існувало; 4) відповідно до наданої до митного оформлення специфікації поставка товару здійснюється на умовах CFR ODESSA. Документи, що підтверджують вартість фрахту та транспортні витрати до митного оформлення не надавались. 5) у наданій до митного оформлення комерційній пропозиції зазначено ціни на умовах поставки FOB, а відповідно до поданої ЕМД товари постачаються на умовах поставки CFR. Крім того не зазначено період, на який дійсна дана пропозиція.

В той же час, як встановлено судом та вбачається з контракту від 25 серпня 2020 року № 20МРК-TRS, оплата по контракту здійснюється в доларах США. Передоплата партії продукції яка поставляється по контракту здійснюється покупцем частинами (а.с. 12-16, 166-170, 204-208).

Додатковою угодою № 1 від 01.11.2021 року до контракту № 20MPK-TRS від 25.08.2020 року п.6.2. контракту викладений у наступній редакції: «виробництво продукції запускається продавцем з моменту прибуття передоплати на рахунок продавця. Доставка продукції здійснюється продавцем одразу після оплати повної суми контракту. Продукція повинна бути виготовлена та підготовлена к відправці покупцем протягом не більше 25 днів з дати надходження передоплати на рахунок продавця. За згодою сторін товар може бути виготовлений та відправлений покупцеві без здійснення повної оплати суми. В такому разі оплата здійснюється покупцем після поставки, але не пізніше 120 днів з дати виставлення продавцем рахунку на відвантажений товар» (а.с. 17, 218).

Таким чином, контрактом від 25 серпня 2020 року № 20МРК-TRS та додатковою угодою № 1 від 01.11.2021 року до контракту № 20MPK-TRS від 25.08.2020 року, які надавались до митного оформлення, чітко визначені умови оплати товару.

Крім того, до митного оформлення надалась копія платіжного доручення № 281JBKLM1 від 13.01.2022 року про сплату товару у розмірі 104532,00 дол. США. (а.с. 34, 235).

При цьому, Верховний Суд в постанові від 17 квітня 2018 року по справі №815/329/17 вказав, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

За таких підстав, посилання митного органу у рішенні від 03 лютого 2022 року № UA500020/2022/000114/2 на те, що у наданих до митного оформлення документах відсутні відомості про умови здійснення оплати за товар, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Крім того, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача у рішеннях від 03 лютого 2022 року № UA500020/2022/000114/2 на те, що у наданому до митного оформлення прайс-листі зазначено ціни на умовах поставки FOB, а відповідно до поданої ЕМД товари постачаються на умовах поставки CFR, та у рішенні від 01 лютого 2022 року № UA500020/2022/000100/2 на те, що наданий до митного оформлення прайс-лист не містить умов поставки товарів, відповідно до яких зазначена ціна товару, оскільки прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, який частіше використовується для зазначення цін на перелік послуг. Тобто, відсутність у прайс-листі інформації щодо умов поставки товарів, або певні недоліки такого документу не є підставою для коригування митної вартості імпортованого товару, оскільки такі умови у даних господарських відносинах вказуються саме у інвойсах.

В той же час, відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача в рішеннях про коригування митної вартості на те, що у наданих копіях митних декларацій країни відправлення, в інвойсі в пакувальному листі, зазначені номери коносаменту від 11.10.2021, якого станом на 05.10.2021, 30.09.2021 не існувало та в коносаменту від 25.10.2021, якого станом на 20-21.10.2021 не існувало, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, що митних деклараціях країни відправлення не міститься посилання на коносаменти № ONEYTA1PW5839400 від 25.10.2021 року, № COSU від 11.10.2021 року.

Як вбачається з матеріалів справи, в митних деклараціях країни відправлення вказано - ONEYTA1PW5839400, COSU, що відповідає номеру замовлення (бронюванню) на судні - ONEYTA1PW5839400, COSU, про що в тому числі зазначено в самих коносаментах (а.с. 30-32, 48-49)

При цьому, збіг в назві (номері) коносаментів з номерами замовлення не свідчить про наявність в наданих документах розбіжностей, в тому числі в митних декларація країни відправлення.

Також, з аналізу специфікацій, інвойсів та митних декларацій країни відправлення, які надавались до митного оформлення слідує, що поставка товарів здійснювалася на умовах поставки CFR Одеса, тобто продавець зобов`язаний укласти договір перевезення та оплатити всі витрати, необхідні для доставки товару до вказаного порту призначення, у тому числі і фрахт, що відповідає цим значенням вимогам міжнародних комерційних умов Інкотермс (на базі CFR).

В той же час, до митного оформлення надавались коносамент, що містить відмітку про здійснення попередньої оплати фрахту (морського перевезення) «Ocean Freight prepaid» та інвойси, що містить вартість транспортних витрат .

Верховний Суд в постанові від 31 травня 2019 року по справі № 804/16553/14 (№К/9901/5149/18) зазначив, що законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи).

Таким чином, доводи митного органу щодо того, що до митного оформлення не надавались документи, що підтверджують вартість фрахту та транспортні витрати є неспроможними.

При цьому, суд не приймає посилання відповідача у рішенні від 03 лютого 2022 року № UA500020/2022/000114/2 на те, що у наданій до митного оформлення комерційній пропозиції зазначено ціни на умовах поставки FOB, а відповідно до поданої ЕМД товари постачаються на умовах поставки CFR та не зазначено період, на який дійсна дана пропозиція, оскільки комерційна пропозиція - це документ, в якому чітко сформульовані умови потенційного співробітництва, його переваги та очікуваний результат. Такий документ допомагає донести до потенційного клієнта переваги продукту, умови співпраці, ознайомитися з асортиментом товарів або переліком послуг, тому направляється на підприємство до укладення договору, контракту. Відповідно до приписів Митного кодексу України комерційна пропозиція не є документом, що підтверджує числові значення митної вартості товарів. Надана комерційна пропозиція не може бути використана для підтвердження митної вартості товару, оскільки відповідно до ст.53 Митного Кодексу України для підтвердження митної вартості використовується прайс-лист виробника товару.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 червня 2021 року по справі № 804/2584/16.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що доводи, які зазначені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості, не є підставою для коригування митної вартості товару. Відповідачем не надано до суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. А надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. Тобто, що у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.

Таким чином зазначені відповідачем в оскаржуваному рішенні обставини жодним чином не можливо вважати як наявність розбіжностей чи відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, або наявність ознак не автентичності поданих до митного оформлення документів.

Відповідно до ст. 189, 190 Господарського кодексу України, ціна є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування. Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб`єкта господарювання.

Отже, зазначені відомості не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.

При цьому надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Згідно ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом, шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів як: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 року посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

В рішенні від 03 лютого 2022 року № UA500020/2022/000114/2, вказано, що за результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - другорядний: резервний метод. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ЄАІС Держмитслужби, з урахуванням вимог частини третьої статті 64 МКУ виявлено, що рівень митної вартості оформлених товарів у максимально наближений до митного оформлення час, митне оформлення яких вже здійснено є більшим, 3,01 дол. США за 1 кг нетто (МД №UA500020/2021/220098 від 20.11.2021 року, №UA100380/2021/99226 від 08.11.2021 року, №UA100320/2022/300609 від 12.01.2022 року; №UA100320/2022/300610 від 12.01.2022), ніж заявлено декларантом (2,068 дол. США/кг). (а.с. 42-43, 196-197).

При цьому, в рішенні 01 лютого 2022 року № UA500020/2022/000100/2, вказано, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби та встановлено, що мінімальний рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів є більшим: наприклад, стосовно заявленого у митній декларації товару № 1 та товару № 2: за МД №UA500020/2021/225024 від 29.12.2021 на рівні 3,02 дол США за кг нетто (а.с. 63-64).

Ухвалою суду від 13.06.2022 року витребувано від Одеської митниці інформацію та всі наявні належним чином завірені копії документів, на підставі яких прийняті рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2022/000114/2 від 03.02.2022 року, № UA500020/2022/000100/2 від 01.02.2022 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2022/000139 від 03.02.2022 року, № UA500020/2022/000124 від 01.02.2022 року, в тому числі належним чином завірені копії всіх документів, поданих декларантом ТОВ МПК ТАЕРС для митного оформлення, а також інформацію та всі наявні належним чином завірені копії документів, які слугували підставою для визначення методу митної вартості за резервним методом.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 79 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, на вимогу суду відповідачем, суб`єктом владних повноважень, не було надано жодних належних доказів, зокрема, належним чином завірених копій МД №UA500020/2021/220098 від 20.11.2021 року, №UA100380/2021/99226 від 08.11.2021 року, №UA100320/2022/300609 від 12.01.2022 року; №UA100320/2022/300610 від 12.01.2022 та МД МД №UA500020/2021/225024 від 29.12.2021, на підставі яких митний орган дійшов до висновку про те, що позивачем неправильно визначено митну вартість товарів, та на підтвердження того, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

В той же час, різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Вказана позиція викладена Верховним Судом в постановах від 19.02.2019 року по справі № 805/2713/16-а, від 25 листопада 2020 року по справі № 1.380.2019.001657, від 15 червня 2021 року по справі №804/2584/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не підтверджено належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та, як наслідок, не доведено правомірності коригування митної вартості товарів за резервним методом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості № UA500020/2022/000114/2 від 03.02.2022 року, № UA500020/2022/000100/2 від 01.02.2022 року підлягають скасуванню.

При цьому, оскільки саме рішення № UA500020/2022/000114/2 від 03.02.2022 року, № UA500020/2022/000100/2 від 01.02.2022 року слугували підставою для прийняття карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500020/2022/000139 від 03.02.2022 року, № UA500020/2022/000124 від 01.02.2022 року, суд вважає, що вказані картки відмови також підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених фактів, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю МПК ТАЕРС слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 18519,36 грн.

Крім того, в позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.

Згідно ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Так, ч. 1, 3 ст. 134 КАС України встановлено, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з правничою допомогою суд враховує, що на підтвердження понесених витрат до суду надано копії договору про надання правової допомоги, укладеного між ТОВ МПК ТАЕРС та адвокатським обєднанням «ЕДВАЙЗЕРС» (а.с. 69-72), додаткової угоди до договору (а.с. 73-74), рахунку на оплату (а.с. 75), роз шифровку до рахунку на оплату (а.с. 76), виписку з банку (а.с. 68), платіжне доручення (а.с. 68)

При цьому, адвокат АО«ЕДВАЙЗЕРС» Бєлогуб М.В. подавала позовну заяву, а Шморгун В.О. подавав відповідь на відзив та клопотання про долучення доказів.

При цьому, представником відповідача у відзиві на позовну заяву зазначено, що гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 20000,00 грн. є завищеним, становить надмірний тягар для відповідача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співрозмірності.

З доданої до позовної заяви розшифровки до рахунку на оплату вбачається, що попередня оплата за надання правничої допомоги з судового представництва в суді першої інстанції по оскарженню, зокрема, картки відмови № UA500020/2022/000139 від 03.02.2022 року та рішення про коригування № UA500020/2022/000114/2 від 03.02.2022 року складає 5000,00 грн., та картки відмови № UA500020/2022/000124 від 01.02.2022 року та рішення про коригування № UA500020/2022/000100/2 від 01.02.2022 року 5000,00 грн. Тобто, загалом 10000,00 грн.

В постанові від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір був обґрунтованим. Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд, не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням принципу пропорційності та співмірності, оцінюючи обґрунтованість доводів позивача щодо суми витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, суд дійшов висновку, що з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю МПК ТАЕРС слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 8, 9, 77, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю МПК ТАЕРС (, адреса місця проживання: 03045, м. Київ, Столичне шосе, 98) до Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631, адреса місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, 21А) про визнання протиправними та скасування рішень та карток відмови, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товару № UA500020/2022/000100/2 від 01.02.2022 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500020/2022/000124 від 01.02.2022 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товару № UA500020/2022/000114/2 від 03.02.2022 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500020/2022/000139 від 03.02.2022 року.

Стягнути з Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631, адреса місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, 21А) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю МПК ТАЕРС (, адреса місця проживання: 03045, м. Київ, Столичне шосе, 98) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 18519,36 грн. (вісімнадцять тисяч п`ятсот дев`ятнадцять гривень 36 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. (сім тисяч гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя О.А. Левчук