Справа № 260/1600/22
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2022-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року м. Ужгород№ 260/1600/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судових засідань Пшевлоцька К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 12 липня 2022 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 20 липня 2022 року.

ФОП ОСОБА_2 (далі позивач, ФОП ОСОБА_2 ) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Закарпатській області (далі відповідач, Управління Держпраці у Закарпатській області), яким просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 05.04.2022 року № 001334-ТД-ФС-10, винесену першим заступником начальника Управління Держпраці у Закарпатській області Грицик В.І.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що у ході проведення фактичної перевірки торгівельного павільйону ФОП ОСОБА_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено порушення вимог ч. 4 ст. 24 КЗпП України, встановлено, що остання залучала до роботи у якості продавця без укладення з нею трудового договору громадянку ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що таке порушення виявлено суб`єктом владних повноважень, який не наділений законом правом на здійснення контролю за додержанням законодавства про працю фізичними особами підприємцями, а саме Головне управління ДПС у Закарпатській області.

Згідно оскарженої постанови про накладення штрафу позивач ніби-то залучала до роботи громадянку ОСОБА_3 у якості продавця без укладення з нею трудового чи цивільно-правового договору, що нібито підтверджується актом (довідкою) фактичної перевірки, однак, в акті (довідці) фактичної перевірки від 29.12.2021 року № 001334 зазначено виключно про те, що така залучала останню без укладення з нею трудового договору. Під час проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 пояснила перевіряючим, що ОСОБА_3 не є її працівником і така не перебуває з нею у трудових відносинах, надає їй послуги з реалізації продукції у належному їй торгівельному павільйоні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за плату - на підставі цивільно-правового договору від 01.12.2021 року, укладеного між ними.

Вищенаведене, на думку позивача, повністю спростовує висновки відповідача про те, що ОСОБА_3 є нібито неоформленою офіційно працівницею позивачки.

Ухвалою судді від 03.05.2022 року відкрито провадження у адміністративній справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнає та зазначає, що твердження позивача, що податкові органи не наділені правом здійснювати контроль за додержанням законодавства про працю фізичними особами - підприємцями, суперечить нормам Податкового кодексу України, а саме, п. 80.6. статті 80 Податкового кодексу. Що стосується тверджень позивача про наявність цивільно-правового договору, зазначає, що предметом останнього є роботи, які відповідають обов`язкам на посаді продавця, яка передбачена Класифікатором професій ДК 003:2010. Більше того сторона в договорі ОСОБА_3 так і іменується «Продавець». Разом з тим цивільно-правовим договором, укладеними між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не визначено конкретний обсяг робіт, котрі зобов`язана виконати ОСОБА_3 на користь позивача і акти виконаних робіт, які б розкрили обсяг роботи, теж відсутні. Таким чином, предметом укладеного договору позивача з ОСОБА_3 є процес праці, а не її кінцевий результат. Фізична особа повинна була виконувати систематично певні трудові функції у встановленому позивачем місці відповідно до визначеного виду виконуваної роботи, у встановлений строк. При цьому, в укладеному договорі не визначається обсяг виконуваної роботи, а обумовлюється у вигляді зобов`язання виконувати роботи. У договорі ніде не зазначається, який саме конкретно результат роботи повинен передати виконавець замовнику, не визначено переліку завдань роботи, її обсягу, видів тощо.

Також звертає увагу, що стороною (Продавцем) в наданому позивачем договорі є фізична особа ОСОБА_3 , яка виконувала роботи з метою одержання прибутку, тобто займалася підприємницькою діяльністю у розумінні статті 43 ПК України, тим не менше не зареєстрована як фізична особа - підприємець. Крім того, в електронній базі ПФУ останній актуальний звіт по ЄСВ за формою Додаток 4 поданий страхувальником ОСОБА_2 за липень 2020 року. Неподання ОСОБА_2 звітності до ПФУ може свідчити про відсутність цивільно-правового договору на момент проведення перевірки.

Враховуючи викладене, зазначає, що цивільно-правовий договір укладений із ОСОБА_3 має ознаки трудового договору, отже вищезазначена фізична особа була допущена до роботи без укладання з нею трудового договору, чим порушено вимоги ч. 4 ст. 24 КЗпП України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом та вбачається із наявних в матеріалах справи доказів, 22.12.2021 року працівниками ГУ ДПС у Закарпатській області проведено фактичну перевірку суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 за місцем здійснення господарської діяльності: торгівельний павільйон « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами фактичної перевірки контролюючим органом складено Акт від 29.12.2021 року № 001334, в якому (окрім іншого) встановлено фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору, а саме до кінця перевірки не представлено трудовий договір між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3

17.02.2022 року ГУ ДПС у Закарпатській області направлено матеріали проведених фактичних перевірок, в тому числі, по ФОП ОСОБА_2 , в частині використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин для реагування та вжиття заходів до Управління Держпраці в Закарпатській області.

23.02.2022 року начальником Управління Держпраці у Закарпатській області Дорош Б.В. прийнято Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу № 001334-ТД.

Листом відповідача від 03.03.2022 року за № 07-04/1029 позивача повідомлено про розгляд справи за статтею 265 КЗпП України та ч. 2-7 статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» в Управлінні Держпраці в Закарпатській області.

05.04.2022 року першим заступником начальника Управління Держпраці у Закарпатській області Грицик В.І. прийнято Постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 001334-ТД-ФС-10, яким на ФОП ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 60000 грн.

Не погоджуючись із спірними рішеннями, позивач звернувся до суду з позовом про визнання постанови протиправною та її скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України.

Частиною 1 статті 21 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частини 1 статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, зокрема, при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Частиною 3 ст. 24 КЗпП України передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11.02.2015 року, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 7 Положення).

Згідно з частиною п`ятою статті 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" № 877-V від 05.04.2007 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) заходи контролю здійснюються органами державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Частиною 4 ст. 265 КЗпП України визначено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509 (далі-Порядок №509).

Згідно з абзацом 2 пункту 2 Порядку №509 штрафи накладаються, зокрема, на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

При цьому пунктом 75.1. статті 75 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ передбачено, що контролюючі органи (до яких належать, зокрема, податкові органи) мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі ПК України) фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.6 ст. 80 ПК України передбачено, що під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з`ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з`ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо).

Пунктами 3 та 4 Порядку №509 передбачено, що справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка. До затвердження Мінекономіки зазначеної у цьому пункті форми постанови про накладення штрафу застосовується форма постанови про накладення штрафу, затверджена Мінсоцполітики.

Системний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що Управління Держпраці має право накладати штрафи за порушення законодавства про працю на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю. При цьому положення частини 8 статті 265 КЗпП України не забороняють накладати штрафи на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, а проведення інспекційного відвідування відповідачем, відповідно до ч. 4 ст. 265 КЗпП та Порядку №509, не є обов`язковим.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21.04.2021 року у справі №260/586/20.

Судом встановлено, що 05.04.2022 року, першим заступником начальника Управління Держпраці у Закарпатській області Грицик В.І., за наслідками розгляду справи про накладення штрафу та на підставі акту фактичної перевірки ГУ ДПС у Закарпатській області від 22.12.2021 року № 001334, прийнято постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 05.04.2022 року № 001334-ТД-ФС за фактом порушення позивачем абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України, якою вирішено накласти на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 штраф у розмірі 60000,00 грн.

Отже, підставою для накладення на позивача штрафу за порушення законодавства про працю слугував акт фактичної перевірки ГУ ДПС у Закарпатській області від 22.12.2021 року № 001334, яким зафіксовано факт порушення ФОП ОСОБА_2 законодавства про працю, а саме допущення працівника ОСОБА_3 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням.

Зважаючи на те, що проведення інспекційного відвідування відповідачем, відповідно до ч. 4 ст. 265 КЗпП та Порядку №509, не є обов`язковим, беручи до уваги, що акт перевірки органу ДПС, яким зафіксовано факт порушення роботодавцем законодавства про працю, є самостійною підставою для накладення штрафу, тому суд дійшов висновку, що Управління Держпраці у Закарпатській області мало право прийнято постанову про накладення штрафу лише на підставі матеріалів акту фактичної перевірки від 22.12.2021 року № 001334 без проведення інспекційного відвідування.

Отже, посилання позивача про те, що порушення позивачем законодавства про працю виявлено суб`єктом владних повноважень, який не наділений законом правом на здійснення контролю за додержанням законодавства про працю фізичними особами підприємцями, а саме Головне управління ДПС у Закарпатській області, є безпідставними.

Звертаючись до суті виявлених під час проведення перевірки порушень, суд виходить з того, що відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. (ст. 901 ЦК України).

Отже, предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт (надання послуг), їх кінцевий результат, що має кількісну і якісну визначеність.

Встановлюючи вищезазначене оформлення трудових відносин, суд виходить з того, що зі змісту цивільно-правового договору укладеного 01.12.2021 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що його предметом є виконання останньою послуг продавця. Суд погоджується з доводами представника відповідача, що у вказаному цивільно - правовому договорі відсутні будь-які відомості про те, який саме результат роботи (послуг) повинен передати виконавець замовнику. Договір не містить жодних даних щодо обсягу виконуваної роботи (послуг) у вигляді конкретних фізичних величин, які підлягають вимірюванню, їх якісних та кількісних характеристик. Тобто, предметом вказаного договору є процес праці, що не передбачає будь-якого кінцевого результату. Натомість, предметом договору є виконання ОСОБА_3 трудових функцій за конкретною професією - продавець, що є ознакою трудових відносин та суперечить природі договору цивільно-правового характеру, предметом якого є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт, тобто, викладене вище відповідає природі трудового договору, за яким працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посад відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності позивача.

За вказаним цивільно-правовим договором працівник виконував свої обов`язки у конкретному місці роботи, а саме: ОСОБА_3 виконувала функціональні обов`язки професії продавця у торгівельному павільйоні « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить ФОП ОСОБА_2 .

Оплата праці в договорах є фіксованою та не залежить від обсягу виконаних робіт.

В контексті наведеного, на переконання суду, робота продавцем у магазині не може розцінюватись як виконання ним обов`язків за договором цивільно-правового характеру. Водночас, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_3 не укладала трудовий договір з ФОП ОСОБА_2 , а останній не повідомляв органи ДПС України про прийняття на роботу працівника ОСОБА_3 .

Таким чином, чином суд дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_2 фактично допустив ОСОБА_3 до виконання трудових обов`язків без укладення трудового договору, оформленого наказом або розпорядженням, та не повідомляв органи ДПС України про прийняття на роботу працівника ОСОБА_3 .

Фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) є підставою для відповідальності роботодавця відповідно до абзацу другого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України. За таких обставин, зважаючи на те, що ФОП ОСОБА_2 фактично допустив ОСОБА_3 до виконання трудових обов`язків без укладення трудового договору, оформленого наказом або розпорядженням, та не повідомляв органи ДПС України про прийняття на роботу працівника ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що відповідач правомірно наклав на ФОП ОСОБА_2 штраф у розмірі 60000,00 грн.

Частина 2 ст.77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем доведено правомірність спірної постанови Управління Держпраці у Закарпатській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 001334-ТД-ФС-10 від 05.04.2022 року. За таких обставин, суд дійшов висновку, що Управління Держпраці у Закарпатській області, приймаючи спірну постанову, діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а отже така постанова є правомірною, а в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління Держпраці у Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Минайська, 16 код 39795035) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

2. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяС.І. Рейті