Справа № 140/4646/22
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року ЛуцькСправа № 140/4646/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі Ківерцівський відділ ДВС у Луцькому районі, відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо не зняття арешту з нерухомого майна, накладеного постановою державного виконавця Косинської Н.В. від 19.12.2017 в межах виконавчого провадження №55406534 та не внесення запису до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна про скасування запису «арешт нерухомого майна» номер запису про обтяження: 24013736; зобов`язання відповідача зняти арешт з усього нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 (номер запису про обтяження: 24013736), накладеного постановою від 19.12.2017 у виконавчому провадженні №55406534.

Позовні вимоги обґрунтовуються наявністю арешту нерухомого майна позивача, який підлягає зняттю за рішенням суду, оскільки на виконанні у Ківерцівському відділі ДВС у Луцькому районі перебувало виконавче провадження №55406534, у межах якого 27.02.2018 винесено постанову про повернення виконавчого документу Ківерцівському районному суду (стягувачу) без виконання у зв`язку з відсутністю у боржника майна, яке можливо конфіскувати. Згідно офіційних баз даних державної виконавчої служби, на теперішній час позивач не є боржником у будь-яких виконавчих провадженнях, однак у знятті арешту з нерухомого майна відповідачем відмовлено.

Неможливість припинення арешту майна мотивована відсутністю у державного виконавця правових підстав визначених Законом України «Про виконавче провадження» для такої процесуальної дії. Разом з тим повідомлено, що виконавчий лист станом на 14.04.2022 до державної виконавчої служби повторно не надходив.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30.01.2019 серії НОМЕР_1 , яка проживала за адресою АДРЕСА_1 .

Після смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі рішення Ківерцівського районного суду Волинської області № 2-1018/09 від 30.11.2009.

Після смерті спадкодавця спадщину прийняв ОСОБА_1 шляхом подання заяви нотаріусу, яким 08.07.2019 була заведена спадкова справа № 41/2019. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 15.02.2022 у справі № 158/3522/21 визнано право власності на вказане майно за ОСОБА_1 . Вказане рішення вступило в законну силу.

Разом з тим, у Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень за номером 24013736 зареєстровано обтяження на все нерухоме майно позивача, на підставі виконавчого листа від 22.11.2017 № 1.

Позивач вважає, що зі сторони відповідача має місце протиправна бездіяльність, яка полягає у незаконному продовженні арешту його майна, що порушує майнові права позивача.

З наведених підстав просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 15.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи з урахуванням §2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) (а.с.24).

У відзиві на позов від 19.07.2022 №17162/18.15-24 представник відповідача позовні вимоги заперечив. В обгрунтування цієї позиції вказав, що у відділі на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження №55406534 щодо виконання виконавчого листа №1 виданого Ківерцівським районним судом 22.11.2017 про конфіскацію майна, що належить на праві власності засудженому ОСОБА_1 . Керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Косинською Н.В. в Єдиному реєстрі заборон відчуження накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 .

Згідно відповідей на запити державного виконавця встановлено, що будь-якого майна, що належало б боржнику на праві власності та яке підлягало конфіскації в дохід держави державним виконавцем виявлено не було, заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними, про що було складено відповідний акт. Враховуючи вищевикладені обставини, державним виконавцем керуючись п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» 27.02.2018 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу - Ківерцівському районному суду. Станом на 19.07.2022 зазначений виконавчий лист для повторного виконання до державної виконавчої служби пред`явлений не був.

Представник відповідача повідомив, що відповідно до акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення, затвердженого начальником Ківерцівського відділу ДВС у Луцькому районі 21.02.2022, виконавче провадження №55406534 знищено. Крім того, відповідно до даних АСВП, виконавчі провадження боржником по яких є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не перебували та станом на 19.07.2022 не перебувають на виконанні відділу. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.36,37).

Представники сторін у судове засідання, призначене на 21.07.2022, не з`явились. При цьому, представник позивача подав клопотання від 19.07.2022 про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити (а.с. 28).

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Частиною дев`ятою статті 205 КАС України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Як передбачено частиною четвертою статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, оскільки неприбуття у судове засідання представників позивача, відповідача та третьої особи не перешкоджає розгляду справи, судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних мотивів та підстав.

З матеріалів справи слідує, що 22.11.2017 Ківерцівським районним судом Волинської області видано виконавчий лист № 1 у кримінальній справі № 158/1357/16-к на підставі вироку Апеляційного суду Волинської області від 08.11.2017, яким за вчинення злочину було засуджено ОСОБА_1 до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.

На виконання вищевказаного виконавчого листа, державним виконавцем Ківерцівського відділу ДВС у Луцькому районі Косинською Н.В. 19.12.2017 відкрито виконавче провадження ВП №55406534 про конфіскацію майна, що належить на праві власності засудженому ОСОБА_1 (а.с.7).

Цього ж дня, відповідачем винесена постанова про арешт майна, згідно з якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 (а.с.8).

27.02.2018 виконавчий лист №1 виданий 22.11.2017 про конфіскацію майна, що належить на праві власності засудженому ОСОБА_1 повернуто державним виконавцем стягувачу Ківерцівському районному суду на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними) (а.с.9).

Як вбачається з пояснень сторін у Ківерцівському відділі ДВС у Луцького району станом на 19.07.2022 не перебуває виконавчих проваджень, боржником по яких є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення, затвердженого начальником Ківерцівського відділу ДВС у Луцькому районі 21.02.2022, виконавче провадження №55406534 (за яким боржником був позивач ОСОБА_1 ) знищено (а.с.38, 39).

08.04.2022 представник позивача звернувся до Ківерцівського відділу ДВС у Луцькому районі із проханням про зняття арешту з майна належного позивачу.

Відповідач листом від 14.04.2022 №5989/18.4-51 повідомив представника позивача про те, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №55406534, у межах якого 27.02.2018 винесено постанову про повернення виконавчого документу до Ківерцівського районного суду. Станом на 14.04.2022 вказаний виконавчий документ повторно на адресу відділу ДВС не надходив. Водночас, відповідачем відмовлено у знятті арешту з нерухомого майна позивача ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю правових підстав, передбачених ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.14).

Позивач вважає, що зі сторони відповідача має місце протиправна бездіяльність, яка полягає у незаконному продовженні арешту його майна, що порушує його майнові права та інтереси, у зв`язку із чим звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті та надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 по справі №383/493/18 (провадження №14-237цс19) питання про скасування арешту, накладеного на майно в порядку виконання вироку в частині конфіскації майна може бути вирішене в порядку адміністративного судочинства шляхом звернення до адміністративного суду з позовною заявою щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби якщо порушено його права, свободи чи інтереси.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.11.2017 Ківерцівським районним судом Волинської області області видано виконавчий лист № 1 у кримінальній справі № 158/1357/16 - на підставі вироку Апеляційного суду Волинської області від 08.11.2017, яким за вчинення злочину було засуджено ОСОБА_1 до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності. Тому спір щодо зняття арешту з майна позивача підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно з ч.1 статті 48 Кримінально-виконавчого кодексу України, суд, який постановив вирок, що передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, після набрання ним законної сили надсилає виконавчий лист, копію опису майна і копію вироку для виконання органу державної виконавчої служби, про що сповіщає відповідну фінансову установу. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опису майна не проводилося.

Конфіскації підлягає майно, що є власністю засудженого, в тому числі його частка у спільній власності, статутному фонді суб`єктів господарської діяльності, гроші, цінні папери та інші цінності, включаючи ті, що знаходяться на рахунках і на вкладах чи на зберіганні у фінансових установах, а також майно, передане засудженим у довірче управління (ч.1 ст. 49 Кримінально-виконавчого кодексу України).

Виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється органом державної виконавчої служби за місцезнаходженням майна відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ, який набрав чинності 05.10.2016 (далі Закон №1404-VІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII).

Відповідно до ч.1 ст. 62 Закону №1404-VIII виконання рішень про конфіскацію майна здійснюється органами державної виконавчої служби в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтею 12 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Частинами 1, 2 статті 40 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Таким чином, з вищенаведеного слідує, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець відповідно до імперативних вимог ч.1 ст.40 Закону №1404-VIII зобов`язаний зняти арешт, накладений на майно (кошти) боржника, виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників та скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення.

Однак у матеріалах справи відсутні докази про вчинення таких дій (зняття арешту, накладеного на майно (кошти) боржника, виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників) державним виконавцем при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.02.2018 у ВП №55406534.

Згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини (ч.2 ст.59 Закону №1404-VIII).

Суд зазначає, що з відзиву відповідача вбачається, що станом на 19.07.2022 жодних виконавчих проваджень відносно позивача ОСОБА_1 , як боржника, у Ківерцівському відділі ДВС у Луцькому районі не перебуває, в тому числі й за виконавчим листом, виданим Ківерцівським районним судом на виконання вироку від 08.11.2017 у кримінальній справі №158/1357/16-к, оскільки відповідно до акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення, затвердженого начальником Ківерцівського відділу ДВС у Луцькому районі 21.02.2022, виконавче провадження №55406534 знищено. Враховуючи вказані обставини, відсутні правові підстави для продовження дії арешту майна позивача.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Оскільки, у матеріалах адміністративної справи відсутні належні докази правомірності існування станом на час розгляду справи накладеного на майно позивача арешту, згідно постанови від 19.12.2017 ВП №55406534, винесеної державним виконавцем Ківерцівського відділу ДВС у Луцькому районі Косинською Н.В., номер запису обтяження 24013736 від 19.12.2017, то позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність існування станом на час розгляду справи накладеного на майно позивача арешту, згідно постанови від 19.12.2017 ВП №55406534, винесеної державним виконавцем Ківерцівського відділу ДВС у Луцькому районі Косинською Н.В., а тому позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не зняття арешту з нерухомого майна позивача, накладеного постановою державного виконавця Косинської Н.В. від 19.12.2017 в межах виконавчого провадження №55406534 та не внесення запису до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна про скасування запису «арешт нерухомого майна» номер запису про обтяження: 24013736; зобов`язання відповідача зняти арешт з усього нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 (номер запису про обтяження: 24013736), накладеного постановою від 19.12.2017 у виконавчому провадженні №55406534.

Керуючись статтями 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо не зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця Косинської Н.В. від 19.12.2017 в межах виконавчого провадження №55406534 та не внесення запису до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна про скасування запису «арешт нерухомого майна» номер запису про обтяження: 24013736.

Зобов`язати Ківерцівський відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) зняти арешт з усього нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 (номер запису про обтяження: 24013736), накладеного постановою від 19.12.2017 у виконавчому провадженні №55406534 та вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, встановленого статтею 287 КАС України, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОК НОМЕР_2 ).

Відповідач: Ківерцівський відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (45200, Волинська область, м. Ківерці, вул. Шевченка, 6, )

Повний текст рішення складений 21 липня 2022 року.

Головуючий-суддя Т.М. Димарчук