Справа № 160/4209/22
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2022 року Справа № 160/4209/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якому просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 1 - 7 років 7 місяців 10 днів періоди:
з 01.09.1984 року по 25.06.1998 року (3 роки 9 місяців 23 дні) - навчання у Тернівському індустріальному технікумі, по спеціальності Тепловозне господарство залізничного транспорту (кваліфікація: технік-механік);
з 04.07.1988 року по 31.05.1990 року (1 рік 10 місяців 28 днів) - строкової служби в складі Збройних сил СРСР;
з 11.07.1999 року по 29.05.2001 року (1 рік 10 місяців 19 днів) - роботи у ПАТ «ПІВНГЗК» помічником машиніста локомотива;
з 16 грудня 2018 року здійснити перерахунок з урахуванням 7 років 7 місяців 10 днів роботи за Списком № 1 та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити та зазначив, що документально підтверджений стаж позивача за Списком № 1 становить 17 років 06 місяців 09 днів, що є значно більше встановленого нормою закону необхідного для призначення пенсії стажу 10 років. Питання зарахування періоду навчання з 01.09.1984 року по 25.06.1988 року до стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за Списком № 1 не розглядалось у зв`язку з відсутністю необхідності. З огляду на норми статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту», зарахування часу навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти можливе лише до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зокрема за Списком № 1. Різними за своєю суттю є формулювання «стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах», який розраховується для визначення права особи на призначення пенсії, у даному випадку, не менше 10 років за Списком № 1 та «пільговий стаж роботи», який розраховується для обчислення розміру пенсії особи. Законодавець встановив пільги стосовно зарахування часу навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії, отже підстави для зарахування зазначеного періоду до пільгового стажу роботи, необхідного для обчислення пенсії, відсутні. Аналогічно, як і час навчання, період проходження позивачем строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, отже, вимога щодо зарахування періоду проходження строкової військової служби до пільгового стажу роботи за Списком № 1 є безпідставною і не підлягає задоволенню оскільки стаж позивача за Списком № 1 є достатнім та становить 17 років 06 місяців 09 днів. Факт проведення атестації робочих місць (у спірний період) в ПівнГЗК ім. Ордена Леніна підтверджено наказом № 20 від 11.07.1994 та наказом № 330/39 від 30.05.2001. Відповідно до приписів наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005, у зв`язку з відсутністю атестації робочих місць по підприємству, на якому працював позивач, період роботи з 11.07.1999 по 29.05.2001 не може бути зарахований до пільгового стажу по Списку № 1.
Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на позовну заяву ОСОБА_1 , в якій позивач вказує на необґрунтованість та безпідставність доводів відповідача та наводь аргументи, аналогічні тим, що викладені у позові.
Ухвалою суду від 28.02.2022 року прийнято до свого провадження вказану справу та відкрито провадження у справі, та згідно ч. 2 ст. 257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Згідно копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 20.09.2001р., ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З 16 грудня 2018 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
16.09.2021 року представник позивача - адвокат Зеркін А. С. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з адвокатським запитом про надання інформації щодо нарахування пенсії.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом № 0400-010308-8/129399 від 30.09.2021 року надало відповідь на адвокатський запит.
Крім того, з наданого до відповіді розрахунку стажу за Списком № 1, встановлено, що до вказаного стажу не зараховано періоди: з 01.09.1984 року по 25.06.1998 року - навчання у Тернівському індустріальному технікумі та з 04.07.1988 року по 31.05.1990 року - строкової служби в складі Збройних сил СРСР,
Дії пенсійного органу щодо не зарахування періодів навчання, проходження строкової військової служби та роботи з 11.07.1999 по 29.05.2001 на ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» до пільгового стажу роботи за Списком № 1 позивач вважає протиправними, у зв`язку з чим і звернувся до суду з даним позовом.
За приписами ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права, свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав, свобод людини є головним обов`язком держави.
На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.
Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частиною першою ст. 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до вимог абз. 6 ч. 3 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Частиною 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.
Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 6 Порядку №637 передбачено, що для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки військових комісаріатів, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ. Військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до трудового стажу на підставі довідок військових комісаріатів, які видаються в порядку, що визначається Міноборони (додаток № 2).
Пунктом 8 Порядку №637 передбачено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пунктах 3, 6 та 8 Порядку № 637.
Щодо незарахування до пільгового стажу роботи позивача періоду навчання в Тернівському індустріальному технікумі по спеціальності Тепловозне господарство залізничного транспорту, кваліфікація технік-механік з 01.09.1984 року по 25.061988 року, суд зазначає наступне.
Згідно зі ст. 4 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», система професійної (професійно-технічної) освіти складається з закладів професійної (професійно-технічної) освіти незалежно від форм власності та підпорядкування, що проводять діяльність у галузі професійної (професійно-технічної) освіти, навчально-методичних, науково-методичних, наукових, навчально-виробничих, навчально-комерційних, видавничо-поліграфічних, культурно-освітніх, фізкультурно-оздоровчих, обчислювальних та інших підприємств, установ, організацій та органів управління ними, що здійснюють або забезпечують підготовку кваліфікованих робітників.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» передбачено, що заклад професійної (професійно-технічної) освіти - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійній (професійно-технічній) освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.
Відповідно до ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», час навчання у професійно-технічному закладі зараховується до трудового стажу учня, у тому числі в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Як встановлено судом позивач в період з 01.09.1984 року по 25.06.1988 року, навчався в Тернівському індустріальному технікумі, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 20.10.1987 року та копією диплому НОМЕР_3 від 01 липня 1988 року.
Після закінчення навчання, позивач проходив службу в лавах Радянської армії з 04.07.1988 року по 31.05.1990, а з 01.08.1990 року був прийнятий на роботу помічника машиніста локомотива, тобто на підставі здобутої спеціальності позивач працював на роботах, що дають право на отримання пенсії на пільгових умовах, у зв`язку із чим, суд вважає помилковими твердження відповідача, про невідповідність вимогам ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту».
Також суд критично оцінює доводи відповідача стосовно того, що вказаний стаж враховується лише для врахування наявності необхідного стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з огляду на наступне.
Так, згідно ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» час навчання у професійно-технічному закладі зараховується до трудового стажу учня, у тому числі в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників.
З огляду на приписи ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», період навчання позивача в Тернівському індустріальному технікумі за спеціальністю Тепловозне господарство залізничного транспорту, кваліфікація технік-механік з 01.09.1984 року по 25.06.1988 року має бути включена до пільгового стажу ОСОБА_1 .
Щодо незарахування до пільгового стажу позивача періоду строкової військової служби з 04.07.1988 року по 31.05.1990 року, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, зокрема копією трудової книжки НОМЕР_2 від 20, 10.1987 року, позивач у період з 04.07.1988 року по 31.05.1990 року проходив строкову військову службу.
В якості підстави для відмови у зарахуванні вищезазначеного періоду строкової військової служби позивача відповідачем у відзиві зазначено, що вказаний період не зарахований до пільгового стажу роботи за Списком № 1, оскільки період проходження строкової служби, з огляду на норми ст. 8 Закону № 2011 зараховується лише до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Суд критично ставиться до зазначеної позиції відповідача, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується військова служба незалежно від місця проходження служби.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про загальний військовий обов?язок і військову службу» та ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Отже, наведеними нормами законодавства України передбачено право позивача на зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періоду проходження військової служби.
Таким чином, враховуючи, що трудова книжка позивача містить записи про проходження ним строкової військової служби з 04.07.1988 року по 31.05.1990 року, то даний період повинен бути зарахований до пільгового стажу позивача за Списком № 1.
Щодо незарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи позивача за Списком № 1 з 11.07.1999 року по 20.05.2001 року у зв?язку з відсутністю атестації робочих місць на підприємстві, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, зокрема копією трудової книжки НОМЕР_2 від 20. 10.1987 року, позивач у період з 11.07.1999 року по 29.05.200 року працював у ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» помічником машиніста локомотива та за відомостями трудової книжки має право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1.
Проте, обов`язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено на керівників підприємств, а тому у випадку її не проведення або неякісного проведення призводить до позбавлення громадян їхнього конституційного права на соціальний захист, і зокрема, на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах, що є неправомірним.
Суд зазначає, що особа, яка працює на посаді та по якій має бути проведена атестація робочого місця, відповідно до Порядку проведення атестації, не наділена будь-якими правами (повноваженнями, обов`язками) за наявності яких вона б мала можливість впливати на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту б статті 13 Закону № 1788-XII.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
З огляду на викладене та враховуючи, що позивач у спірний період працював у ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» помічником машиніста локомотива, що відноситься до Списку № 1, період стажу з 11.07.1999 року по 20.05.2001 року необхідно зарахувати до його пільгового стажу за Списком № 1.
Отже, позовні вимоги в частині зарахування до пільгового стажу роботи за Списком № 1 періодів: з 01.09.1984 по 25.06.1988, з 04.07.1988 по 31.05.1990, з 11.07.1999 по 29.05.2001 - підлягають задоволенню.
Вирішуючи позовні вимоги в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області визначити тривалість стажу, який підлягає зарахуванню, суд зазначає, що самостійно здійснивши розрахунок тривалості пільгового стажу позивача, суд перебере на себе повноваження Пенсійного фонду, який наділений дискреційними повноваженнями на прийняття рішення про призначення пенсії (здійснення перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший) та визначення підстав, за яких призначається (перераховується) пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні (перерахунку), що є неприпустимим, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні даної вимоги.
Також на даному етапі зазначена вимога позивача є передчасна.
При цьому, з метою повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача з рахуванням висновків суду щодо необхідності зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як вбачається з матеріалів позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 992, 40 грн., що документально підтверджується квитанцією № 9732-1635-8333-4175 від 16.02.2022 року.
За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а тому, з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог, підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у сумі 661,60 грн.
Керуючись ст.ст. 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування періодів роботи з 01.09.1984 року по 25.06.1988 року, з 04.07.1988 року по 31.05.1990 року та з 11.07.1999 року по 29.05.2001 року до пільгового стажу за Списком № 1 ОСОБА_1 відповідно до заяви від 10.12.2018 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком № 1 періоди:
з 01.09.1984 року по 25.06.1998 року - навчання у Тернівському індустріальному технікумі, по спеціальності Тепловозне господарство залізничного транспорту (кваліфікація: технік-механік);
з 04.07.1988 року по 31.05.1990 року - строкової служби в складі Збройних сил СРСР;
з 11.07.1999 року по 29.05.2001 року - роботи у ПАТ «ПІВНГЗК» помічником машиніста локомотива.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 16 грудня 2018 року здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду щодо необхідності зарахування до пільгового стажу періоду навчання, служби в армії та роботи позивача.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Згідно ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя Н.В. Турлакова