Справа № 400/403/22
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/403/22

Категорія: 112010201 Головуючий у суді І інстанції: Птичкіна В.В. час і місце ухвалення: письмове провадження, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач), в якій просив: - визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови в переведенні пенсії за вислугу років позивачу згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб»; - зобов`язати відповідача перевести позивача на пенсію за вислугу років згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в розмірі, передбаченому пункту «а» статті 13 цього Закону з часу настання права на таку пенсію, а саме - з 30.10.2021, перерахувати та виплатити зазначену пенсію, мотивуючи його тим, що неврахування відповідачем вислуги позивача у пільговому обчисленні для цілей переведення позивача на пенсію за вислугу років є протиправними.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, що полягає у нездійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2022 року відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з 01.01.2022 здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою в задоволені позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов частково, суд першої інстанції не врахував, що позивачу не вистачає вислуги років для переведення на пенсію за вислугу років згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Державної установи „Вознесенська виправна колонія (№ 72) від 27.10.2021 № 191/ОС-21 позивача звільнено із служби. Вислуга позивача у календарному обчисленні становить 21 рік 2 місяці 20 днів, у пільговому обчисленні 28 років 3 місяці 16 днів, що підтверджується копією зазначеного вище наказу.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та з 30.10.2021 отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до пункту «б» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, що визнається сторонами.

28.12.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив перевести його на пенсію відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, посилаючись на наявність у нього вислуги років у пільговому обчисленні - 28 років 3 місяці 16 днів. До заяви була додана копія наказу Державної установи „Вознесенська виправна колонія (№72) від 27.10.2021 № 191/ОС-21, в якому зафіксована така тривалість пільгової вислуги позивача.

Листом від 11.01.2022 № 315-17502/Б-02/8-1400/21 відповідач повідомив позивачу про відсутність у нього права на перерахунок пенсії відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ через недостатність вислуги років.

Не погоджуючись із вищевказаним, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами виник щодо визначення тривалості вислуги позивача, яка надає йому право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, та, відповідно, у наявності у позивача як такого права на призначення йому пенсії згідно із цією нормою. Спору між сторонами щодо розміру пенсії не виникало, оскільки відповідач ще не приймав рішень про призначення позивачу пенсії відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке:

Загальні умови і порядок пенсійного забезпечення осіб, які перебували на службі, зокрема в органах Державної кримінально-виконавчої служби України визначені Законом № 2262-ХІІ.

Пунктом «б» статті 12 („Особи, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону) Закону № 2262-XII визначено, що особами, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону, є особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Тобто, Закон № 2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Водночас, визначення у Законі № 2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині четвертій статті 17 цього самого Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону № 2262-ХІІ, при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Отже, передбачена Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік 365 календарних днів, календарний місяць 30 календарних днів).

Також, відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону № 2262-ХІІ Кабінет Міністрів України затвердив Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 (далі Постанова № 393).

Передбачені статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій, відповідно до Порядку № 393, полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ.

Верховний Суд у постанові від 03 березня 2021 року № 805/3923/18-а дійшов такого висновку: «…основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 „Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб (далі Порядок № 393). Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку…».

Разом з цим, Верховний Суд відступив від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 725/1959/17, від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17.

Таке правове регулювання та наведені вище висновки Верховного Суду у справі № 805/3923/18-а дозволяють зробити висновок про те, що передбачена Порядком № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону № 2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

Більше того, за наслідками розгляду справи № 480/4241/18 (адміністративне провадження № К/9901/15011/19) Верховний Суд в складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в своїй постанові від 14 квітня 2021 року зробив такі правові висновки:

1. В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

2. Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

3. З метою забезпечення єдності та сталості судової практики Верховний Суд в складі Судової палати Касаційного адміністративного суду відступає від висновків щодо застосування норм права у постановах Верховного Суду від 22 листопада 2018 року у справі № 161/4876/17, від 15 серпня 2019 року у справі № 281/459/17, від 27 березня 2020 року у справі № 569/727/17 та інших, у яких Верховний Суд дійшов висновку про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідності в цій частині Порядку № 393 Закону № 2262-ХІІ.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ.

Урахувавши вищенаведені висновки Верховного Суду, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що для цілей оформлення та подання до органу Пенсійного фонду України необхідних для призначення пенсії документів можна враховувати вислугу років у пільговому обчисленні, що означає наявність підстав для перерахунку пенсії позивача відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ (наявність вислуги у пільговому обчисленні, що перевищує 25 років, а саме: 28 років 3 місяці 16 днів.

Закон № 2262-ХІІ не передбачає можливості переведення з пенсії, призначеної за одним пунктом статті 12 Закону № 2262-ХІІ, на пенсію за іншим пунктом цієї статті.

Отже, за умови наявності у позивача права на пенсію відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, може бути здійснений лише перерахунок призначеної позивачу пенсії за вислугу років за цим пунктом статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Щодо дати, з якої належить здійснити перерахунок пенсії позивача, слід зазначити таке.

Відповідно до частини першої статті 51 Закону № 2262-ХІІ, при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім`ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно із частиною четвертою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки:

- у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

- у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Оскільки заява про перерахунок з додатком копією наказу Державної установи „Вознесенська виправна колонія (№ 72) від 27.10.2021 № 191/ОС-21 (який підтверджує наявність у позивача вислуги у пільговому обчисленні) подана відповідачу 28.12.2021 року, то відповідний перерахунок на її підставі належить провести з 01.01.2022 року. Саме про таку дату позивач зазначає у письмових поясненнях, наданих суду.

Позивачем не змінено позовні вимоги та він просив у позовній заяві зобов`язати відповідача провести переведення з 30.10.2021, у частині позовних вимог щодо дати, з якої відповідач зобов`язаний провести перерахунок, належить відмовити.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання призначити пенсію в розмірі, передбаченому пункту «а» статті 13 Закону № 2262-ХІІ, слід зазначити, що у задоволенні такої вимоги належить відмовити за передчасністю.

Тобто, спір між сторонами виник щодо визначення тривалості вислуги позивача, яка надає йому право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, та, відповідно, у наявності у позивача як такого права на призначення йому пенсії згідно із цією нормою. Спору між сторонами щодо розміру пенсії не виникало, оскільки відповідач ще не приймав рішень про призначення позивачу пенсії відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

суддя-доповідач: Семенюк Г.В.
судді: Домусчі С.Д. Шляхтицький О.І.