Справа № 160/24785/21
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 липня 2022 року Справа № 160/24785/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича,

за участі секретаря судового засідання - Дивнич Д.І.

представника позивача - Порохняк М.О.

представника відповідача - Страх Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про поновлення строку звернення з позовом до суду у справі за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Приватного підприємства «ДАСК-Центр» про застосування заходів реагування, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду 07.12.2021 року надійшла позовна заява Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Приватного підприємства "ДАСК-Центр", в якій позивач просить:

- застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) об`єктів, а саме: будівлі за адресою: Дніпропетровська обл., місто Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, 162; будівель та споруд за адресою: Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Березинська, 66 Приватного підприємства "ДАСК-Центр" (код ЄДРПОУ - 24430567), до повного усунення порушень.

Крім того, у вказаній позовній заяві позивач висловив клопотання, яким просив суд встановити у судовому рішенні спосіб і порядок його виконання шляхом зобов`язання зупинити експлуатацію об`єктів, а саме: будівлі за адресою: Дніпропетровська обл., місто Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, 162; будівель та споруд за адресою: Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Березинська, 66 Приватного підприємства "ДАСК-Центр" (код ЄДРПОУ - 24430567), до повного усунення порушень.

Разом із позовною заявою позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення з позовом до суду. Клопотання обгрунтовано тим, що позивач раніше 12.10.2021 року звертався з даним позовом до суду; однак ухвалою суду від 10.11.2021 року позовну заяву повернуто позивачу через не усунення недоліків позовної заяви: не сплата судового збору. 23.11.2021 року відповідач отримав ухвалу суду про повернення позовної заяви. Позивач є бюджетною установою, яка утримується за рахунок коштів Державного бюджету України, видатки на оплату судового збору не були передбачені у кошторисі позивача, а тому позивач не зміг вчасно сплатити судовий збір. Позивач оплатив судовий збір за подання позовної заяви до суду лише 01.12.2021 року. Сплата судового збору не повинна бути перешкодою у доступі до суду. Відсутність державного фінансування на сплату судового збору є підставою для поновлення строку для звернення з позовом до суду.

Ухвалою суду від 08.12.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

31.01.2022 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву.

08.02.2022 року ухвалою суду вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Позивач у судовому засіданні підтримав клопотання про поновлення строку звернення з позовом до суду, оскільки він пропущений з поважних та об`єктивних причин відсутній грошових коштів для сплати судового збору.

Відповідач залишив вирішення клопотання позивача про поновлення строку звернення з позовом до суду на розсуд суду.

Суд, дослідивши заявлене позивачем клопотання про поновлення строків звернення з позовом до суду, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач раніше 12.10.2021 року звернувся з даним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 10.11.2021 року у справі № 160/18820/21 позовну заяву повернуто позивачу, відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору або звільнення від сплати судового збору або про продовження процесуального строку для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалу суду від 10.11.2021 року у справі № 160/18820/21 позивач отримав 23.11.2021 року.

Позивач не оскаржував ухвалу суду від 10.11.2021 року у справі № 160/18820/21, що встановлено судом із системи «Діловодство спеціалізованого суду»

07.12.2021 року позивач звернувся повторно з позовом до суду, до якого додав платіжне доручення від 01.12.2021 року про сплату судового збору.

Суд під час відкриття провадження у справі не вирішував питання стосовно поновлення позивачу строку звернення з позовом до суду.

Згідно вимог ч.2 ст. 122 КАС України Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень. Для звернення до адміністративного суду з позовами у спорах за участю суб`єктів владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства та позовами у спорах, що виникають у зв`язку з проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу, встановлюється тримісячний строк з дня, коли особа дізналася або мала дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч.3 ст. 123 КАС України).

Згідно вимог п. 8 ч.1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 КАС України.

Оскільки позивачем подано позов до суду як суб`єктом владних повноважень, то строк звернення з позовом до суду становить три місяці з дня, коли особа дізналася або мала дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Днем коли позивач дізнався або мав дізнатися про порушення своїх прав чи інтересів є 16.07.2021 року, тобто день складання Акту за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 16.07.2021 року.

Таким чином, строк звернення з позовом до суду для позивача закінчився 17.10.2021 року.

Чинне законодавство України, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлено досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17рп/2011 визнано, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційний прав на судовий захист і доступ до правосуддя.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet v. Fгаnсе Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Також практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 28.04.2021 року у справі № 640/3393/19, особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду. Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень право в будь-який час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення. У справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини "...підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…". Тобто виходячи з принципу "належного урядування" державні органи зобов`язані діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно (у цьому випадку - за рахунок платника податку у зв`язку з порушенням принципу остаточності судового рішення, прийнятого на користь такого платника податку).

Аналогічну за своїм змістом правову позиці займає Верховний Суд у постанові вді 25.06.2019 року у справі № 826/3963/18.

У пункті 41 справи "Пономарьов проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що "Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків".

Таким чином, у ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору державним органом чи тимчасова відсутність таких коштів тощо. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись раніше згаданого принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Таким чином, відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень права в будь-який час після спливу строку звернення з позовом до суду звертатися з позовом до суду та клопотати про поновлення строку звернення з позовом до суду.

Невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень, чи відсутність грошових коштів для сплати судового збору не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Також судом під час розгляду справи встановлено, що позивач не оскаржив у апеляційному порядку ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.11.2021 року у справі № 160/18820/21, якою відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору або звільнення від сплати судового збору або про продовження процесуального строку для усунення недоліків позовної заяви та повернуто позовну заяву позивачу.

Суд наголошує на тому, що саме по собі повторне звернення з позовом до суду після повернення позовної заяви внаслідок не усунення недоліків позовної заяви разом із клопотанням про поновлення строків звернення з позовом до суду, не призводить згідно вимог ч.4 ст. 240 КАС України до автоматичного поновлення судом строку звернення з позовом до суду.

Враховуючи завдання адміністративного судочинства, передбачені у статті 2 КАС України, а також те, що відсутність бюджетного фінансування не є поважною причиною для поновлення строку звернення з позовом до суду суб`єкта владних повноважень, приймаючи до уваги те, що позивач не оскаржив у апеляційному порядку ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.11.2021 року у справі № 160/18820/21, а також те, що позивач не навів інших поважних та об`єктивних обставин, які завадили позивачу вчасно звернутися з позовом до суду, то суд не знаходить підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення з позовом до суду.

За вказаних обставин суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення з позовом до суду.

Керуючись ст. 121,256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про поновлення строку звернення з позовом до суду.

Позовну заяву Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Приватного підприємства «ДАСК-Центр» про застосування заходів реагування залишити без розгляду.

Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до пп. 15.5 п. 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя (підпис) С.В. Златін

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя С.В. Златін