Справа № 140/3796/22
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року ЛуцькСправа № 140/3796/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі ГУ ПФУ в Луганській області, відповідач-2) про визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Луганській області щодо незарахування періодів навчання та роботи в кооперативі «Стайл» до страхового стажу; зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди навчання з 31 жовтня 1979 року по 30 січня 1980 року в Луцькій радіотехнічній школі ДТСААФ по програмі радіотелеграфіста та роботу в цеху художнього паркету з 30 липня 1990 року по 30 червня 1993 року в кооперативі «Стайл».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 16 лютого 2022 року звернувся з заявою до відділу обслуговування громадян №5 (сервісного центру) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ про призначення пенсії за віком та отримав рішення ГУ ПФУ в Луганській області №97 від 23 лютого 2022 року про відмову в призначенні пенсії з підстав незарахування до трудового стажу періоду навчання з 31 жовтня 1979 року по 30 січня 1980 року в Луцькій радіотехнічній школі ДТСААФ через відсутність відомостей про присвоєння кваліфікації та роботу в цеху художнього паркету з 30 липня 1990 року по 30 червня 1993 року в кооперативі «Стайл» через неможливість ідентифікувати печатку підприємства та не зазначення повного найменування підприємства при прийнятті на роботу, що є порушенням пункту 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29 липня 1993 року та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110 (далі Інструкція №58).

Позивач вказує, що факт його навчання в період з 31 жовтня 1979 року по 30 січня 1980 року в Луцькій радіотехнічній школі ДТСААФ по програмі радіотелеграфіста підтверджується свідоцтвами серії НОМЕР_1 від 30 січня 1980 року та серії ДС №359221 від 30 січня 1980 року.

Із записів №05 та 06 трудової книжки серії НОМЕР_2 виданої 09 вересня 1986 року убачається, що позивач з 30 липня 1990 року по 30 червня 1993 року працював в цеху по виробництву художнього паркету в кооперативі «Стайл». Вказані записи виконані у чіткій послідовності і завірені печаткою роботодавця.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просить рішення пенсійного органу скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву від 25 травня 2022 року №0300-0902-9/19476 представник ГУ ПФУ у Волинській області позовних вимог не визнав, мотивуючи тим, що позивач 16 лютого 2022 року звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області (за місцем свого проживання) із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) та додав відповідні документи.

Заява була розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Луганській області та рішенням відповідача-2 ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії.

Відмова обґрунтована тим, що деякі записи в трудовій книжці позивача зроблені недбало, зокрема, в записі №05 немає повного найменування підприємства, що є порушенням пункту 2.14 Інструкції №58 та неможливо ідентифікувати печатку підприємства, що засвідчує звільнення з роботи згідно запису 06, а тому період роботи позивача з 30 липня 1990 року по 30 червня 1993 року, на думку відповідача-2 не підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Для зарахування до страхового стажу періоду навчання з 31 жовтня 1979 року по 30 січня 1980 року в Луцькій радіо-технічній школі ДОСААФ позивачем надано свідоцтво НОМЕР_3 , однак у ньому відсутні відомості про присвоєння кваліфікації, отже зазначений документ не дає підстав для зарахування такого періоду до страхового стажу.

Зазначає, що свідоцтво НОМЕР_1 від 30 січня 1980 року до ГУ ПФУ у Волинській області не подавалось.

У зв`язку з ненаданням заявником достовірних відомостей про підтвердження стажу відповідними довідками, виписками з наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, тощо підстави для їх зарахування до страхового стажу відсутні.

Відповідно до розрахунку стажу зробленого пенсійним органом такий становить 24 років 07 місяців 07 днів, а тому права на призначення пенсії за віком позивач не має.

З наведених підстав представник відповідача 1 уважає, що рішення ГУ ПФУ в Луганській області про відмову у призначенні пенсії позивачу є обґрунтованим та правомірним, тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю (арк. спр. 20-23).

Представник ГУ ПФУ в Луганській області у відзиві від 06 червня 2022 року №1200-0902-8/13877 позовних вимог не визнав та повідомив, що за наслідками розгляду заяви позивача відповідачем-2 винесено рішення №97 від 23 лютого 2022 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на загальних умовах у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, визначеного нормами частини першої статті 26 Закону №1058-IV.

Згідно наданих документів та даних, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, страховий стаж ОСОБА_1 складає - 24 роки 7 місяців 7 днів (страховий стаж враховано по 31 грудня 2021 року), що є недостатнім для призначення пенсії.

Вказує, що до страхового стажу не зараховано: період навчання з 31 жовтня 1979 року по 30 січня 1980 року через відсутність відомостей про присвоєння кваліфікації; період роботи з 30 липня 1990 року по 30 червня 1993 року через неможливість ідентифікувати печатку підприємства, що засвідчує звільнення з роботи, окрім того, запис про прийняття зроблено без зазначення повного найменування підприємства, що є порушенням пункту 2.14 Інструкції (відповідно до 2.14 Інструкції у графі 3 Розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства).

Законодавством України визначено єдиний орган, який призначає пенсію - Пенсійний фонд України, отже позовна вимога позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії є такою, що не відповідає нормам Закону, оскільки це виключна компетенція Пенсійного фонду.

З наведених підстав представник відповідача-2 просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (арк. спр. 96-97).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі (арк. спр. 14).

Копію ухвали від 17 травня 2022 року ГУ ПФУ в Луганській області отримало 18 травня 2022 року, що підтверджується повідомленням про доставлення ухвали на його електронну адресу (арк. спр. 18), натомість відзив на позовну заяву подано представником відповідача-2 06 червня 2022 року.

Однак, з урахуванням веденого на території України воєнного стану, активних бойових дії на території Луганської області та незначний термін пропущення строку для подання відзиву на позовну заяву, суд уважає за необхідне клопотання задовольнити та поновити строку для подання відзиву та приймає його до уваги.

Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України) до суду не надходило.

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до пенсійного органу із заявою від 16 лютого 2022 року про призначення пенсії за віком (арк. спр. 27-29).

Рішенням ГУ ПФУ в Луганській області від 23 лютого 2022 року №97 позивачу відмовлено у призначенні пенсії. Так, за результатами розгляду заяви та поданих документів встановлено, що згідно наданих документів та даних, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, страховий стаж ОСОБА_1 складає - 24 роки 7 місяців 7 днів (страховий стаж враховано по 31 грудня 2021 року), що не відповідає нормам статті 26 Закону №1058-IV. До страхового стажу не зараховано: період навчання з 31 жовтня 1979 року по 30 січня 1980 року через відсутність відомостей про присвоєння кваліфікації; період роботи з 30 липня 1990 року по 30 червня 1993 року через неможливість ідентифікувати печатку підприємства, що засвідчує звільнення з роботи, окрім того, запис про прийняття зроблено без зазначення повного найменування підприємства, що є порушенням пункту 2.14 Інструкції №58 (арк. спр. 7, 24-25, 56).

Позивач, не погоджуючись із діями пенсійного органу щодо незарахування вказаних періодів до страхового стажу за захистом порушених прав звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантоване право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом №1058-ІV та Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ).

Закон №1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України (стаття 81 Закону №1788-ХІІ).

Відповідно до частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Статтею 56 Закону №1788-ХІІ визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; військова служба; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Як установлено судом за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 16 лютого 2022 року про призначення пенсії за віком (арк. спр. 27-29) ГУ ПФУ в Луганській області прийнято рішення №97 від 23 лютого 2022 року про відмову у призначенні пенсії.

Так, до страхового стажу не зараховано період навчання з 31 жовтня 1979 року по 30 січня 1980 року в Луцькій радіотехнічній школі ДТСААФ через відсутність відомостей про присвоєння кваліфікації та період роботи з 30 липня 1990 року по 30 червня 1993 року в цеху художнього паркету в кооперативі «Стайл» через неможливість ідентифікувати печатку підприємства, що засвідчує звільнення з роботи, окрім того, запис про прийняття на роботу (05 трудової книжки) зроблено без зазначення повного найменування підприємства, що є порушенням пункту 2.14 Інструкції (арк. спр. 7, 24-25, 56).

Суд констатує, що згідно вимог статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до вимог пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно із пунктом 3 вказаного Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 2.2 Інструкції №58 визначено, що до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пункт 2.14 Інструкції передбачає, що у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій».

Як установлено судом та не заперечується сторонами згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_4 позивач 30 липня 1990 року був прийнятий на роботу в цеху по виробництву художнього паркету в кооперативі «Стайл» та 30 червня 1993 року звільнений з роботи по переводу в кооператив «Алекс» на підставі статті 36 Кодексу законів про працю України (арк. спр. 9, 33-37).

Письмовими матеріалами підтверджується, що записи в трудовій книжці відповідають вимогам заповнення трудової книжки оскільки містять дату прийому та дату звільнення з роботи, міститься відбиток печаток підприємства при прийнятті та звільненні з роботи (арк.спр.9 ).

Суд зазначає, що факт навчання ОСОБА_1 в період з 31 жовтня 1979 року по 30 січня 1980 року в Луцькій радіотехнічній школі ДТСААФ по програмі радіотелеграфіста підтверджується свідоцтвами серії PC № 285863 та ДС №359221 від 30 січня 1980 року (арк. спр. 8, 38).

Пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» передбачає, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. При цьому трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповненням роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків за порушення порядку заповнення його трудової книжки.

На думку суду, відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Суд констатує, що основною із підстав для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру. Матеріалами справи встановлено, що такий стаж у позивача наявний та підтверджений достатніми доказами.

Порушення заповнення записів трудової книжки, є формальними, а недоліки, на думку суду, є не значними та не можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Вказані висновки суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеними у постановах від 30 вересня 2021 року у справі №300/860/17, від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17, від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а, від 17 липня 2018 року у справі №220/989/17.

Сама наявність сумнівів у відповідача відповідно до зазначеного законодавства може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року справі №127/9055/17.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На переконання суду, відповідач-2 не повній мірі довів правомірність своїх дій при прийнятті рішення щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 31 жовтня 1979 року по 30 січня 1980 року в Луцькій радіотехнічній школі ДТСААФ по програмі радіотелеграфіста та періоду роботи в цеху художнього паркету з 30 липня 1990 року по 30 червня 1993 року в кооперативі «Стайл», та, як наслідок, відмовив у призначенні пенсії ОСОБА_1 , відтак, виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Луганській області від 23 лютого 2022 року №97; зобов`язати відповідача-1 (територіальний орган Пенсійного фонду України на обліку в якого перебуває позивач) зарахувати до страхового стажу позивача період навчання з 31 жовтня 1979 року по 30 січня 1980 року в Луцькій радіотехнічній школі ДТСААФ по програмі радіотелеграфіста та період роботи в цеху художнього паркету з 30 липня 1990 року по 30 червня 1993 року в кооперативі «Стайл».

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Луганській області (яким винесено рішення про відмову у призначенні пенсії) необхідно стягнути судовий збір в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок), який сплачений відповідно до квитанції від 03 травня 2022 року №0.0..1 (арк. спр. 6) та зарахований до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджується відповідною випискою (арк. спр. 13).

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, 9, ідентифікаційний код юридичної особи 21782461) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області №97 від 23 лютого 2022 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 31 жовтня 1979 року по 30 січня 1980 року в Луцькій радіотехнічній школі ДТСААФ по програмі радіотелеграфіста та період роботи в цеху художнього паркету з 30 липня 1990 року по 30 червня 1993 року в кооперативі «Стайл».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 20 липня 2022 року.