Справа № 500/1859/22
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1859/22

21 липня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В. за участю:

секретаря судового засідання Побурко В.О.

представника відповідача Гуцалюк А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Скалатської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Скалатської міської ради (надалі, відповідач), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Скалатської міської ради №1775 від 23 грудня 2021 року «Про розгляд звернення громадянки ОСОБА_1 », зобов`язати Скалатську міську раду прийняти на пленарному засіданні Скалатської міської ради рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0000 га для особистого селянського господарства, що розташована в м. Скалат Тернопільського району.

Позов обґрунтований тим, що на виконання рішення суду у справі №500/3033/21 Скалатською міською радою 23 грудня 2021 року було повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 та прийнято рішення №1775 «Про розгляд звернення громадянки ОСОБА_1 », яким було вирішено відмовити громадянці ОСОБА_1 в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Скалатської міської ради. Позивач вважає оскаржуване в даній справі рішення протиправним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки посилання в оскаржуваному рішенні на те, що бажана для ОСОБА_1 земельна ділянка належить до пасовища, суперечить Генеральному плану м. Скалат (1994 рік), на який посилається відповідач у своєму рішенні. Позивач просить врахувати, що у спірному випадку земельна ділянка станом на день прийняття оскаржуваного рішення, як і на даний час, не входила і не входить до складу жодної земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, і якій би було присвоєно кадастровий номер та визначено цільове призначення.

Ухвалою суду від 22.04.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Вказану ухвалу суду відповідач отримав 20.05.2022, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа однак у встановлений судом строк відзиву на позову заяву до суду не надходило.

Ухвалою суду від 20.05.2022 постановлено ухвалу про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 31.05.2022 о 10:00 год.

Ухвалою суду від 31.05.2022 розгляд даної справи відкладено до 07.06.2022 о 10:00 год.

07.06.2022 у відкритому судовому засіданні постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про відкладення розгляду справи до 04.07.2022 о 10:00 год.

04.07.2022 у відкритому судовому засіданні постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про відкладення розгляду справи до 14.07.2022 о 10:00 год.

14.07.2022 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 21.07.2022 о 09:00 год.

21.07.2022 у відкрите судове засідання позивач та її представник не прибули, представник позивача подав письмову заяву, в якій просив розгляд справи 21.07.2022 здійснити без участі позивача та її представника.

Представник відповідача у відкритому судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у задоволенні повністю.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.08.2021 у справі №500/3033/21 позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Скалатської міської ради №3073 від 30 червня 2020 року "Про розгляд звернення громадянки ОСОБА_1 ", зобов`язано Скалатську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.03.2020 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,00 га на території міста Скалат Тернопільської області та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України з урахуванням висновків суду, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено, стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Скалатської міської ради на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді судового збору сплаченого при подачі позову в сумі 908 (дев`ятсот) грн. Вказане рішення 07.09.2021 набрало законної сили.

На виконання вказаного рішення суду Скалатською міською радою Тернопільської області 23.12.2021 прийнято рішення №1775 «Про розгляд звернення громадянки ОСОБА_1 », яким відмовлено громадянці ОСОБА_1 в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Скалатської міської ради.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III (надалі, ЗК України).

Згідно частини першої ст. 19 ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.

Класифікація видів цільового призначення земель, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року № 548 "Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель".

Наказом від 23.07.2010 року № 548 передбачено поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів.

В зазначеному Класифікаторі землі сільськогосподарського призначення поділяються, зокрема, на землі для ведення особистого селянського господарства та на землі для сінокосіння і випасання худоби.

Особливості правового режиму таких підвидів визначені у главі 5 (ст. 22 - 37-1) ЗК України.

Відповідно до статті 34 ЗК України, громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища.

Згідно п. "б" частини першої ст. 121 ЗК України, земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства можуть передаватися фізичним особам у власність.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що землі сільськогосподарського призначення в залежності від виду цільового призначення можуть передаватися у власність та/або в користування громадянам на умовах та в порядку, визначеному ЗК України.

При цьому, стаття 34 ЗК України визначає, що земельні ділянки, призначені для сінокосіння та випасання худоби можуть бути переданні громадянам виключно на умовах користування (оренди).

Висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 09.02.2022 в справі № 120/611/19-а.

Згідно із ст. 116 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований положеннями статті 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III.

Нормами частини шостої ст. 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідно до частини сьомої ст. 118 ЗК України, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, суд вважає, що така підстава як випас худоби на бажаній для особи земельній ділянці, що вказано однією із підстав для прийняття оскаржуваного рішення, не входять до вичерпного переліку таких підстав, які наведені в частині ст. 118 ЗК України.

Отже, як вбачається із вищенаведеного, за результатами розгляду відповідного звернення на пленарному засіданні відповідач зобов`язаний або дати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні з підстав наведених у ч.7 ст. 118 ЗК України.

При цьому, згідно пункту 34 частини першої ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до частини першої ст.59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Поряд з цим, із положень ст. 79-1 ЗК України слідує, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про державний земельний кадастр" від 07.07.2011 року № 3613-VI (далі - Закон №3613-VI), державний земельний кадастр - єдина- державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

В силу частини першої ст. 3 Закону № 3613-VI, Державний земельний кадастр базується на принципі об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі.

Статтею 20 Закону № 3613-VI визначено, що відомості Державного земельного кадастру є офіційними.

Згідно до п. "а", "б" частини другої ст. 21 Закону № 3613-VI відомості про цільове призначення земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру: а) щодо категорії земель: на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким передбачена зміна її цільового призначення; б) щодо виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель: на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким передбачена зміна її цільового призначення.

Відповідно до п. 12 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" від 17.10.2012 № 1051, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.

Як слідує з преамбули оскаржуваного в даній справі рішення, земельна ділянка, згідно Генерального плану міста Скалат (1994) року представлена у викопіюванні до заяви про бажане місце розташування, належить до земель сільськогосподарського призначення (пасовище) і те, що на вказаному масиві громадянами міста Скалат здійснюється випас худоби.

Однак, жодних доказів, які б на момент прийняття оскаржуваного рішення підтверджували належність спірної земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення (пасовище) відповідачем суду не подано та судом не здобуто, зокрема цільового призначення у Державному земельному кадастрі, схемах землеустрою чи проектах впорядкування територій населених пунктів, генеральному плані м. Скалат чи іншою містобудівною документацією.

Таким чином, суд вважає, що оскаржуване в даній справі рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Суд зазначає, що зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Суд вважає, що у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання прийняти рішення.

Враховуючи те, що судовим рішенням у справі №500/3033/21 вже було зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0000 га, та після чого позивачу було повторно відмовлено відповідачем, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача раду прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0000 га для особистого селянського господарства, що розташована в м. Скалат Тернопільського району.

Суд звертає увагу на тому, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не означає позитивного рішення про надання її у власність, а є лише початковим етапом в процедурі отримання земельної ділянки з комунальної власності у приватну власність і не тягне за собою автоматичне отримання права власності на земельну ділянку.

При цьому, як зазначається в Постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 740/4635/16-а - не суттєво за чиїм замовленням такий проект землеустрою буде розроблено. Закон не виключає ситуації, коли проекти одночасно розробляються різними замовниками.

У відповідності до частин першої та другої ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає до задоволення повністю.

Сплачений судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень в порядку ст. 139 КАС України.

Крім того, відповідно до частини шостої ст. 246 КАС України у разі необхідності у резолютивній частині рішення суду також зазначаються порядок і строк виконання судового рішення, надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

У подальшому Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України 15.03.2022 №2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України від 21.04.2022 №212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб, тобто до 25.05.2022.

Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України від 22.05.2022 №2263-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб, тобто до 23.08.2022.

Отже, на дату ухвалення рішення у цій справі в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 року № 389-VIII.

Законом України від 24.03.2022 року № 2145-XI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", який набрав чинності 07.04.2022 року, внесені зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема до Земельного кодексу України.

Вказаним Законом розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 27 ( підпункт 5), згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей, як безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється .

Таким чином, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на безоплатну передачу у приватну власність земель державної та комунальної власності, на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, а також на розроблення відповідної документації.

Отже, суд доходить висновку про існування обставин, що унеможливлюють виконання відповідачем рішення суду в зобов`язальній частині, а тому відповідно до частини третьої ст. 378 КАС України наявні підстави для відстрочення виконання судового рішення в цій частині до припинення (скасування) в Україні воєнного стану.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Скалатської міської ради №1775 від 23 грудня 2021 року «Про розгляд звернення громадянки ОСОБА_1 »,

Зобов`язати Скалатську міську раду прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0000 га для особистого селянського господарства, що розташована в м. Скалат Тернопільського району.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Скалатської міської ради на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Відстрочити виконання рішення суду у зобов`язальній частині до припинення (скасування) воєнного стану в Україні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 22 липня 2022 року.

Копію рішення надіслати ОСОБА_1 .

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Скалатська міська рада (місцезнаходження: вул. Грушевського, 2, м. Скалат, Тернопільська область,47851 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.