Справа № 280/11260/21
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2022-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2022 року м.Дніпросправа № 280/11260/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року у справі №280/11260/21 (суддя Калашник Ю.В., справа розглянута в письмовому провадженні) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі відповідач), в якому позивач просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 13.06.2019 ВП №59323169 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 948 501,18 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2020 ВП №63480014;

- зобов`язати відповідача зняти арешт з коштів та майна ОСОБА_1 , накладеного в межах виконавчого провадження № 63480014, зняти це майно з розшуку.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021року позовні вимоги були задоволені частково. Так, суд визнав протиправними та скасував постанову про стягнення виконавчого збору від 13.06.2019 ВП №59323169 та постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2020 ВП №63480014. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

З рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не погодився відповідач, ним була подана апеляційна скарга. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, помилкове застосування судом норм матеріального права, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в оскарженій частині та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідно до ст. 15 Закону України Про виконавче провадження сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. ОСОБА_1 - боржник за ВП 59323169, тобто на нього покладаються всі обов`язки, визначені Законом України Про виконавче провадження як боржника. Та обставина, що ОСОБА_1 є майновим поручителем за договором іпотеки № 996/08-001вкл-21 від 05.08.2008, не є підставою для несплати ним виконавчого збору за виконавчим документом. Державним виконавцем було здійснено необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання виконавчого документа у спосіб і порядок визначений чинним законодавством.

Позивач не скористався правом на подачу письмового відзиву на апеляційну скаргу відповідача.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 05.08.2021 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк (Кредитор) та ОСОБА_2 (Позичальник) укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 996/08-001вкл-К, за умовами якого Кредитор надає Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості платності та цільового характеру використання, надалі за текстом - Кредит, на умовах визначених цим Договором. Надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, надалі за текстом кожна окремо - Транш, зі сплатою 14,00 процентів річних та в розмірі в порядку визначеному у Додатку №1 до цього Договору, що є його невід`ємною частиною договору в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 155 000,00 доларів США, з наступним графіком зниження максимального ліміту заборгованості.

05.08.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (Іпотекодавець) укладений Іпотечний договір №996/08-001, зареєстрований в реєстрі за № 2177, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М., за умовами якого іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов`язань за Договором відновлюваної кредитної лінії № 996/08-001 від 05.08.2008, укладеним між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, надалі - основне зобов`язання, наступне нерухоме майно: земельну ділянку, загальної площею 0,0846 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЕ № 288420 від 30.07.2008 кадастровий номер :04:008:0124, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - Предмет іпотеки.

13.06.2019 відповідачем відкрито виконавче провадження №59323169 з примусового виконання виконавчого напису № 337, виданого 12.01.2018 ОСОБА_3 про звернення стягнення на земельну ділянку, загальною площею 0,0846 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 кадастровий № :04:008:0124 цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Власником предмета іпотеки є ОСОБА_1 .

13.06.2019 відповідачем винесена постанова ВП № 59323169 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 948501,18 грн..

23.12.2019 відповідачем винесена постанова про виправлення помилки у процесуальному документі ВП № 59323169, а саме у постанові про стягнення з боржника виконавчого збору, яка була винесена 13.06.2019 помилково зазначена сума виконавчого збору, яка підлягає стягненню, а саме замість 984501,18 грн. зазначено 948501,18 грн.

В ході проведення виконавчих дій було звернуто стягнення на земельну ділянку, що належала боржнику ОСОБА_1 ..

Згідно протоколу проведення електронних торгів № 452850 за лотом №387991 Державним підприємством СЕТАМ земельна ділянка була реалізована. 03.01.2020 переможцю електронних торгів ОСОБА_4 державним виконавцем видано акт про реалізацію предмета іпотеки.

Розпорядженням № 59323169 від 23.01.2020 на користь стягувача АТ Укрсоцбанк перераховано 28220,91 грн., стягнуто виконавчий збір у розмірі 2822,09 грн..

03.02.2020 відповідачем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №59323169 на підставі п.15 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження.

Державним виконавцем постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 13.06.20219 у розмірі 984501,18 грн. (з урахуванням виправленої помилки та з урахуванням стягнутої суми у розмірі 2822,09 грн.) виведена в окреме провадження.

03.11.2020 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63480014 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору № 59323169 від 13.06.2019.

03.11.2020 прийнята постанова ВП №63480014. про арешт майна боржника ОСОБА_1 ..

14.09.2021 винесена постанова ВП №63480014. про розшук рухомого майна боржника ОСОБА_1 ..

14.09.2021 винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Вважаючи постанови від 13.06.2019 ВП №59323169 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 948501,18 грн. та про відкриття виконавчого провадження від 13.11.2020 ВП №63480014 протиправними, позивач звернувся до суду з позовом про їх скасування.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обсяг відповідальності майнового поручителя обмежений вартістю майна, переданого ним в іпотеку, у зв`язку із чим збільшення обсягу відповідальності майнового поручителя неможливе. Відповідачем було здійснено невірний обрахунок суми виконавчого збору, яка підлягає примусовому стягненню із позивача, з огляду на що постанова від 13.06.2019 ВП №59323169 про стягнення виконавчого збору та як наслідок постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2020 ВП №63480014 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суд вказав, що вимоги про зобов`язання відповідача вчини певні дії заявлені на майбутнє, тобто передчасно.

Позивач не оскаржує рішення суду в частині відмови в задоволенні частини позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження згідно статті 2 Закону №1404-VIII здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

У відповідності до пункту 3 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню виконавчі написи нотаріусів.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Частиною першою статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що за заявою стягувача виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частини першої та другої статті 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Судом встановлено, що позивач не виступав основним боржником за Іпотечним договором № 996/08-001вкл-2І від 05.08.2008, а виступав майновим поручителем ОСОБА_2 за Договором відновлюваної кредитної лінії № 996/08-001 вкл-К від 05.08.2008.

Відповідно до термінів визначених у статті 1 Закону України Про іпотеку: іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника.

З долучених позивачем договорів судом встановлено, що позивач не був боржником за Іпотечним договором №996/08-001вкл-2І від 05.08.2008, а мав правовий статус майнового поручителя, як особи, що передала належне йому на праві власності майно в іпотеку, для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи.

Вартість предмета іпотеки відповідно до статті 5 Закону України Про іпотеку визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб`єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором.

Майновий поручитель відповідно до статті 11 Закону України Про іпотеку несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням.

Отже, майновий поручитель несе відповідальність перед боржником виключно в межах вартості предмета іпотеки, що у свою чергу, визначається угодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем.

З матеріалів справи вбачається, що в пункті 1.2 Іпотечного договору зазначено, що заставна вартість предмету іпотеки складає 319 776,60 грн., що в еквіваленті складає 66 000 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату укладення Договору.

Тобто, виходячи з вартості предмету іпотеки, державний виконавець мав попередньо визначити у постанові про відкриття виконавчого провадження виконавчий збір у розмірі 31 977,660 грн. або 6600,00 доларів США.

Відповідно до частини сьомої статті 51 Закону України Про виконавче провадження, примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України Про іпотеку.

Приписами статті 11 Закону України Про іпотеку визначено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

В силу приписів статті 5 Закону України Про іпотеку, вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб`єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором.

Тобто, обсяг відповідальності майнового поручителя обмежений вартістю майна, переданого ним в іпотеку, у зв`язку із чим збільшення обсягу відповідальності майнового поручителя неможливе.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 29.03.2017 у справі №3-1591гс16.

Таким чином, визначений у спірній постанові від 13.06.2019 ВП №59323169 розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню з позивача - 948 501,18 грн., перевищує 10% вартості іпотечного майна, на яке звернуте стягнення, а тому не відповідає вимогам закону.

Враховуючи, що відповідачем було здійснено невірний обрахунок суми виконавчого збору, яка підлягає примусовому стягненню із позивача, суд обґрунтовано визнав протиправними та скасував постанову від 13.06.2019 ВП №59323169 про стягнення виконавчого збору та, як наслідок, постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2020 ВП №63480014.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення скарги, скасування чи зміни законного рішення суду в оскарженій частині.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року у справі №280/11260/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак