Справа № 638/156/21
Суддя: Рибальченко Л. М.
Дата ухвалення: 2022-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/156/21
Провадження № 2-а/638/22/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.

за участю секретаря Желтухіна А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкова адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника групи ІПК ВІПС (тип А) ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних старшого лейтенанта Охрімової Ірини Сергіївни, третього прикордонного загону ім. Героя України полковника Євгенія Пікуса, Державної прикордонної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до начальника групи ІПК ВІПС (тип А) ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних старшого лейтенанта Охрімової І.С. в якому просить скасувати постанову начальника групи ІПК ВІПС (тип А) ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних старшого лейтенанта Охрімової І.С. №138474 від 24 грудня 2020 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП; закрити провадження по адміністративному правопорушенню на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.

В обґрунтуванні заявлених позовних вимог позивач посилалася на те, що постановою начальника групи ІПК ВІПС (тип А) ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних старшим лейтенантом Охрімовою І.С. № 138474 від 24 грудня 2020 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн. за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП за те, що 24.12.2020 року о 17 годині 20 хв. під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через державний кордон України «Мілове» було виявлено позивача, яка пояснила, що 24.12.2020 року приблизно о 10 год. 00 хв. перетнула державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через державний кордон України «Маринівка», чим порушила вимоги п. 3 постанови КМУ № 815 від 17 липня 2019 року «Про затвердження порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окупованій території Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з цих територій». Позивач не погоджується з вказаною постановою оскільки, розгляд справи про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення було проведено не уповноваженою та делегованою особою, також це адміністративне правопорушення було вчинено нею з крайньої необхідністі та наявність малозначності адміністративного правопорушення та постанову №138474 від 24 грудня 2020 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків посадовою особи фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2021 року провадження по справі відкрито.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2021 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до начальника групи іпк віпс (тип А) ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних старшого лейтенанта Охрімової І.С. про скасування постанови у якості другого відповідача Луганський прикордонний загін ім. Героя України полковника Євгенія Пікуса.

10 січня 2022 року від представника відповідача 3 прикордонного загону ім. Героя України полковника Євгенія Пікуса, Державної прикордонної служби України надійшов відзив на адміністративний позов в якому він зазначає, що 24 грудня 2020 року позивач під час перетину державного кордону України з території РФ в ППр «Мілове» пояснила, що 24 грудня 2020 року перетнула державний кордон України з тимчасово окупованої території України до РФ через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через Державний кордон України в районі н.п. Маринівка, на напрямку н.п. Маринівка (ТОТ України) н.п. Куйбишево (РФ), чим порушила Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганських областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначений постановою КМУ від 17 липня 2019 року №815. При дачі пояснень позивачка не висказувала будь-яких заперечень або зауважень до змісту відібраних пояснень та не надала будь-яких документів, які могли звільнити її від адміністративної відповідальності або пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Згідно пояснень позивача написані нею власноруч, вона підтвердила дані викладені у постанові адміністративного стягнення, та не оспорювала. Таким чином, позовні вимоги позивача є безпідставними та не грунтуються на законі, тому не підлягають задоволенню.

В судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце повідомлялась.

Відповідач начальник групи ІПК ВІПС (тип А) ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних старший лейтенант Охрімова І.С. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце повідомлялась.

Представник відповідача 3 прикордонного загону ім. Героя України полковника Євгенія Пікуса, Державної прикордонної служби України в судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, співробітниками Державної прикордонної служби щодо ОСОБА_1 було винесено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч 1 ст. 204-2 КУпАП про притягнення її до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 гривень.

У вказаній постанові зазначено, що 24 грудня 2020 о 17 годині 20 хвилин під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через Державний кордон України «Мілове» було виявлено громадянка України, яка пояснила, що приблизно о 10 годині 00 хвалин 24 грудня 2020 року перетнула державний кордон України з тимчасово окупованої території України до РФ через непрацюючий пункт пропуску через Державний кордон України н.п. Маринівка (ТОТ) на напрямку Маринівка (ТОТ)-Куйбишево (РФ) здійснила виїзд з тимчасово окупованої території України до РФ, чим порушила п. 3 постанови КМУ №815 від 17.07.2019 року «Про затвердження порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», тобто скоїла правопорушення, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст.204-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст.71 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова про адміністративне правопорушення не містить посилань на докази, на підставі яких співробітниками Державної прикордонної служби зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 7 КУпАП .

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з належних від нього причин.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які достовірні і достатні докази наявності в діях ОСОБА_1 того складу адміністративного правопорушення, який вказано в оскаржуваній постанові.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, постанова, яка складена відносно позивача, не містить доказів вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення, тому є необґрунтованою, а лише факт визнання особою вчинення адміністративного правопорушення, як про те вказано в постанові про адміністративне правопорушення, не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень та не звільняє останнього від доведення його правомірності (таку ж позицію висловив Верховний Суд в Постанові від 15 травня 2019 року, справа № 537/2088/17).

Враховуючи викладене, факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення є недоведеним, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується на користь позивача.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, істотні порушення з якими складена постанова, а також те, що відповідач не довів належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що заявлені позовні вимоги про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, істотні порушення з якими складена постанова, а також те, що відповідач не довів належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що заявлені позовні вимоги про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Статтею 284 КУпАП встановлено, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 288 КУпАП, постанову у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоячий орган (вищестоячий посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Суд зазначає, що в даному випадку судом не встановлюється відсутність або наявність вини позивача, а розглядаються дії відповідача по прийняттю певного рішення, тобто саме в аспекті протиправності чи правомірності дій відповідача по складанню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на наведені вище норми законодавства, суд зазначає, що повноваження вирішувати питання про закриття справи про адміністративне правопорушення належать виключно органу (посадовій особі), що уповноважені розглядати такі справи. Адміністративний суд не може підміняти такий орган (посадову особу), та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу (посадової особи).

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.04.2020 року у справі № 337/346/17 (К/9901/22443/18).

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За наведених обставин, суд зазначає про відсутність у суду першої інстанції правових підстав закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення згідно ст. 247 КУпАП.

Що стосується вимог до начальника групи ІПК ВІПС (тип А) ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних старшого лейтенанта Охрімової І.С., суд виходить з наступного.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених статтею 204-2 КУпАП посадові особи Державної прикордонної служби України діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені Державної прикордонної служби України, що реалізує державну політику із забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222-1 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 204-2 КУпАП.

Відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

З цього слідує, що за результатами розгляду справи слід відмовити в позові до неналежного відповідача та прийняти рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача, а саме третього прикордонного загону ім. Героя України полковника Євгенія Пікуса, Державної прикордонної служби України.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 26.12.2019 по справі №724/716/16-а.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до начальника групи ІПК ВІПС (тип А) ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних старшого лейтенанта Охрімової І.С. Позовні вимоги ОСОБА_1 до третього прикордонного загону ім. Героя України полковника Євгенія Пікуса, Державної прикордонної служби України суд визнає такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснювати на підставі ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст.77, 139, 246, 286, 290 КАС України, ст.ст.7, 247, 251, 280 КУпАП, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до начальника групи ІПК ВІПС (тип А) ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних старшого лейтенанта Охрімової Ірини Сергіївни, третього прикордонного загону ім. Героя України полковника Євгенія Пікуса, Державної прикордонної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Постанову №138474 від 24 грудня 2020 року про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 1700 гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП - скасувати.

Стягнути з третього прикордонного загону ім. Героя України полковника Євгенія Пікуса, Державної прикордонної служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: начальник групи ІПК ВІПС (тип А) ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних старшого лейтенанта Охрімова Ірина Сергіївна ( адреса: Луганська обл., смт. Мілове, вул. Міловська 58).

Відповідач: третій прикордонний загін ім. Героя України полковника Євгенія Пікуса, Державної прикордонної служби України (, адреса: Луганська обл., м. Лисичанськ, пр. Перемоги 58).

Суддя Л.М. Рибальченко