Справа № 522/5683/22
Суддя: Ковтун Ю. І.
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/5683/22
Провадження № 2-а/522/193/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючої судді Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря Лахматової С.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Воронкова В.О.,

представника відповідача Саркісяна А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення №273 від 13.05.2022,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 (паспорт для виїзду за кордон НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), яка подана адвокатом Воронковим Володимиром Олексійовичем (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (, місцезнаходження: 65014, м.Одеса, вул. Преображенська, 44) про визнання протиправним та скасування рішення №273 від 13.05.2022.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 є громадянином Республіки Азербайджан. 08.12.2001 року в Республіці Молдові між ним та громадянкою Республіки Молдови ОСОБА_3 був укладений шлюб. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач проживає та працює в Україні, разом з дружиною виховує своїх дітей.

13.05.2022 відносно ОСОБА_1 управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області було прийнято рішення № 273, яким було зобов`язано ОСОБА_1 покинути територію України у термін до 17.05.2022 року, включно. Вказане рішення позивач вважає протиправним та таким, що порушує його права та інтереси. Зазначає, що його примусове повернення до Республіки Азербайджан створює соціальний ризик для його дружини та дітей, оскільки сім`я залишиться без джерела фінансування, а також отримає певні страждання психологічного характеру пов`язані із розлученням з чоловіком та батьком. Крім того, сім`я не зможе возз`єднатися з батьком щонайменше як 3 роки, оскільки разом із прийняттям рішення про примусове повернення позивача, йому також було заборонено в`їзд в Україну строком на 3 роки. Розлучення позивача зі своєю сім`єю буде грубим порушенням Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конвенції про права дитини, оскільки буде порушено такі невід`ємні права, як право на житло, прав на особисте та сімейне життя, право на достатній життєвий рівень, а також право дитини на сім`ю. Також, значно знизить життєвий рівень та створить соціальний ризик для самого позивача, оскільки він багато років не проживав на території Республіки Азербайджан, не має близьких родичів у цій країні, а також не має будь-якого майна та житла. Водночас на території України він має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та законне джерело для існування, а саме постійно підробляє різноробочим і таким чином забезпечує свою сім`ю джерелом. Син позивача з 2017 року навчався у Одеській загальноосвітній школі № 8. За часи проживання в Україні ані позивач, ані його сім`я жодного разу не вчиняли адміністративних або кримінальних правопорушень, вони поважають законодавство України та виховують дітей у такому дусі. Зазначає, що визнає правомірність постанови ГУ ДМС України в Одеській області серії ПН МОД № 008147, якою на нього був накладений штраф відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП, та сплатить його найближчим часом.

Крім того вказав, що станом на цей час оскаржуване рішення неможливо виконати, оскільки на території України з 24 лютого триває військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану. У зв`язку із ситуацією в країні неможливо придбати авіаквитки до Республіки Азербайджан, крім того навіть пересування територією України може бути небезпечним для життя. Також у позивача та його родини є підстави для отримання легального міграційного дозволу для перебування на території України, оскільки батько дружини позивача є уродженцем Донецької області, що дає підстави для здобуття дружиною позивача українського громадянства за територіальним походженням відповідно до ст.8 Закону України «Про громадянство». Однак, для цього потрібен досить тривалий час і це неможливо зробити за умови дії в країні воєнного положення. Проте при першій же можливості дружина позивача має намір отримати українське громадянство, що створить правову можливість легалізувати знаходження в Україні позивача.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 травня 2022 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

03.06.2022 від Головного управління ДМС України в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що 13.05.2022 працівниками ГУ ДМС України в Одеській області, було виявлено громадянина Азербайджану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_3 . В результаті проведеної перевірки, встановлено, що ОСОБА_2 прибув на територію України 30.05.2017 через КПП «Бориспіль» легально, за паспортним документом на його ім`я для виїзду за кордон серії: НОМЕР_1 , виданий 29.02.2016 року дійсний до 27.02.2026 року. Станом на 13.05.2022 позивач на території України перебуває незаконно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має, ухилився від виїзду з території України після закінчення відповідного терміну перебування. За порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення,що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, 13.05.2022 стосовно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 008081 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 13.05.2022 ПН МОД №008147 притягнутий до адміністративної відповідальності в розмірі 5100 гривень. Зазначає, що позивач для добровільного повернення до країни походження або третьої країни до ГУ ДМС України в Одеській області не звертався. Про те, що він є нелегальним мігрантом, останній розуміє. ГУ ДМС України в Одеській області 13.05.2022 прийняте рішення № 273 про примусове повернення позивача в країну походження та зобов`язано останнього покинути територію України у термін до 17.05.2022. Згідно розписки від 13.05.2022 позивач зобов`язався покинути територію України у визначений термін. У визначений термін позивач з території України не виїхав та є обґрунтовані підстави вважати, що він ухилитиметься від виконання законного рішення. Також зазначив, що посилання позивача на те, що його примусове повернення до країни походження створює соціальний ризик для його дружини та дітей оскільки сім`я залишиться без джерел фінансування, а також отримає певні страждання психологічного характеру пов`язанні із розлученням з чоловіком та батьком, є безпідставними, та не створюють умов для того, щоб порушувати норми чинного законодавства в частині перебування іноземця на території України без законних на те підстав. Посилання позивача на те, що його повернення до Республіки Азербайджан значно знизить його життєвий рівень та створить соціальний ризик для самого позивача, у зв`язку з тим, що він багато років не проживав на території Азербайджану та не має близьких родичів у цій країні, житла та майна не дає позивачу право порушувати законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства та не дає правових підстав для нелегального знаходження на території України або уникнення від відповідальності. Щодо посилання позивача, не те, що він планує проживати в Україні у відзиві зазначено, що, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про імміграцію» для зверненням із заявою про отримання дозволу на імміграцію в Україну потрібно знаходитись на території України на законних підставах. Також у відзиві зазначено, що під час отримання від особи пояснень не встановлено обставин, передбачених ст.ст. 30. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» які забороняють повернення позивача. Крім того відсутні підстави вважати, що після повернення до країни громадянської належності можуть бути порушені основні права та свободи позивача, у відповідності до критеріїв Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року та Конвенції проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання від 1984 року. Під час надання пояснень від 13.05.2022, позивач відмовився від звернення до дипломатичної установи країни походження або Управління Верховного Комісара Об`єднаних Націй у справах біженців, що додатково вказує на відсутність елементів переслідування. Окремих побажань щодо забезпечення правового захисту на території України не виявлено. Зазначає, що оскаржуване рішення прийняте з урахуванням всіх обставин, що мають значення для справи та відповідно до вимог діючого законодавства (а.с. 75 84).

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача усудовому засіданні позов не визнав з підстав викладених у відзиві та просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що 13.05.2022 співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська, 64 було виявлено громадянинаАзербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В результаті проведеної перевірки та відібраних у ОСОБА_1 поясненьбуло встановлено, що ОСОБА_2 прибув на територію України 30.05.2017 через КПП «Бориспіль» легально, за паспортним документом на його ім`я для виїзду за кордон серії: НОМЕР_1 , виданий 29.02.2016 року дійсний до 27.02.2026 року.

За вчинення адміністративного правопорушення порушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), що виразилось в порушенні правил перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, а саме: ухиленні від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області 13.05.2022 відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД № 008081 (а.с. 86).

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 13.05.2022 серії ПН МОД № 008147, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 гривень (а.с.88).

13.05.2022 ГУ ДМС України в Одеській області було прийняте рішення №273 про примусове повернення в країну походження громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 17.05.2022 року (а.с. 89 93).

Другий примірник рішення №273 про примусове повернення в країну походження позивачем було отримано 13.05.2022 та відповідно до наданої ним розписки від 13.05.2022 позивач зобов`язався покинути територію України не пізніше 17.05.2022 (а.с.94).

Як вбачається з оскаржуваного рішення, підставою його прийняття слугувало незаконне перебування позивача на території України, оскільки до органів ДМС з метою продовження строку перебування він не звертався, законні підстави для оформлення такої процедури відсутні, постійного місця проживання та законного джерела існування немає. Таким чином, відповідно до діючого законодавства особа підпадає під категорію незаконних (нелегальних) мігрантів, визначених п. 14 ст. 1 Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 року.

Вважаючи рішення №273 про примусове повернення ОСОБА_1 , прийняте ГУ ДМС України в Одеській області 13.05.2022 року таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом до суду.

Статтею 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини.

Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Стаття 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Згідно частини 1 статті 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд в Україну та виїзд з України здійснюється:

іноземців та осіб без громадянства - за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України;

іноземців, які постійно проживають на території України, - за паспортним документом та посвідкою на постійне проживання;

осіб без громадянства, які постійно проживають на території України, - за посвідченням особи без громадянства для виїзду за кордон;

іноземців та осіб без громадянства, яких визнано біженцями в Україні або особами, які потребують додаткового захисту в Україні, - за проїзним документом для виїзду за кордон;

іноземців та осіб без громадянства, які перебувають у шлюбі з громадянами України, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців та осіб без громадянства, які перебувають у шлюбі з особами, зазначеними у частинах другій - дванадцятій статті 4 цього Закону, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні у зв`язку з працевлаштуванням, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні у зв`язку з участю у реалізації проектів міжнародної технічної допомоги, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні у зв`язку з участю у діяльності релігійних організацій, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні у зв`язку з участю у діяльності філій, відділень, представництв та інших структурних осередків громадських (неурядових) організацій іноземних держав, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців та осіб без громадянства, які працюють у представництвах іноземних суб`єктів господарювання в Україні, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців та осіб без громадянства, які працюють у філіях або представництвах іноземних банків на території України, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні у зв`язку з провадженням культурної, наукової, освітньої діяльності на підставах і в порядку, встановлених міжнародними договорами України або спеціальними програмами, а також іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні з метою участі в міжнародних та регіональних волонтерських програмах чи участі в діяльності організацій та установ, що залучають до своєї діяльності волонтерів відповідно до Закону України «Про волонтерську діяльність», інформація про які розміщена на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері волонтерської діяльності, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців та осіб без громадянства, які працюють кореспондентом або представником іноземних засобів масової інформації на території України, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців та осіб без громадянства, які навчаються у навчальних закладах України не менш як протягом одного року, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців - громадян держав, які можуть в`їжджати в Україну без візи відповідно до законодавства України чи міжнародного договору України, - за паспортним документом або іншим документом, якщо це передбачено міжнародним договором України;

іноземців, які є громадянами держав, з якими укладено договори про місцевий прикордонний рух, - за документами, які дають право на перетинання державного кордону в межах місцевого прикордонного руху, що оформляються дипломатичними представництвами та консульськими установами України в установленому Міністерством закордонних справ України порядку;

іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України, - за паспортним документом та військовим квитком рядового, сержантського і старшинського складу.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).

Документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, яких визнано біженцями в Україні або яким надано притулок в Україні, вважаються такими, які постійно проживають на території України з моменту визнання біженцем в Україні або надання притулку в Україні. Постійне проживання на території України біженців підтверджується посвідченням біженця.

Іноземці та особи без громадянства, яких визнано особами, що потребують додаткового захисту, або яким надано тимчасовий захист в Україні, вважаються такими, які на законних підставах тимчасово проживають на території України на період дії обставин, за наявності яких додатковий чи тимчасовий захист було надано. Тимчасове проживання на території України таких іноземців та осіб без громадянства підтверджується посвідченням особи, яка потребує додаткового захисту в Україні, або посвідченням особи, якій надано тимчасовий захист в Україні.

Статтею 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Згідно ст. 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Правила щодо реєстрації іноземців та осіб без громадянства не поширюються на осіб, які з наміром визнання їх біженцями в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні чи отримання притулку або тимчасового захисту, незаконно перетнули державний кордон України. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції здійснює реєстрацію іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія закону про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту в Україні, лише за наявності одного з документів, що видаються таким особам відповідно до зазначеного закону.

Судовим розглядом встановлено, що громадянин Азербайджану ОСОБА_2 прибув на територію України в 2017 році, однак до відповідних органів за дозвільними документами, захистом чи отримання статусу біженця не звертався.

Отже, позивач знаходився на території України нелегально, що є грубим порушенням з боку позивача законодавства про правовий статус іноземців, що відповідно було підставою для відповідача для прийняття рішення про примусове повернення позивача за межі України до країни походження.

При цьому, положеннями ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначений перелік обставин, за наявності яких до іноземця чи особи без громадянства не може бути застосоване примусове повернення. Однак, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставини, настання яких передбачає застосування положень ч. 1 ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ані позивачем, ані його представником суду не надано. Відсутні такі докази і в матеріалах справи. Так само відсутні підстави вважати, що позивач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також судом не можуть бути прийняті до уваги посилання представника позивача на такі обставини як сімейний стан позивача, наявність у нього дружини і дітей, які не є громадянами України і лише проживають на території України, оскільки такі обставини в наведеному у ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» переліку відсутні.

Сам по собі факт наявності у позивача дружини та дітей, як і відсутність у Республіці Азербайджан близьких родичів, а також будь-якого майна не спростовує встановлені відповідачем порушення з боку позивача та не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, адже чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України і не звільняють особу від відповідальності за вчинення порушення міграційного законодавства України.

Посилання сторони позивача на те, що дружиною позивача вчиняються дії щодо легалізації перебування на території України, не заслуговують на увагу, оскільки жодними належними, допустимими доказами такі твердження не доведені.

Отже, суд приходить до висновку, що дії відповідача під час прийняття оскаржуваного рішення є правомірними, відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України і законами України, в тому числі й положеннями Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а тому правові підстави щодо скасування рішення про примусове повернення відсутні.

Враховуючи викладені норми чинного законодавства України та встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог та необхідність відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 72, 74, 77, 90, 268-271, 288 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення №273 від 13.05.2022, відмовити.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 25 липня 2022 року.

Суддя Ю.І.Ковтун