Справа № 260/1053/22
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 липня 2022 рокум. Ужгород№ 260/1053/22

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2) про визнання бездіяльності протиправною, стягнення суми та визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2), яким просить:

- визнати протиправною бездіяльність 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2), щодо не проведення повного розрахунку при звільненні - невиплату ОСОБА_1 , в день виключення зі списків частини (08.02.2022) грошової компенсації вартості за не отримане речове майно;

- визнати протиправним та скасувати наказ 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2) від 08.02.2022 року за № 57-ос «Про особовий склад»;

- стягнути із 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2), на користь ОСОБА_1 , суму належну до виплати у розмірі 67244,58 грн. грошової компенсації вартості за не отримане речове майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 94 прикордонним загоном не проведено своєчасно розрахунок при звільненні позивача з військової служби, зокрема не виплачено у день виключення із списків компенсацію за неотримане речове майно у зв`язку із звільненням з військової служби.

Представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву згідно якого, відповідач не погоджується з позовними вимогами з огляду на те, що 94 прикордонний загін не виплатив позивачу компенсацію за не отримане під час проходження військової служби речове майно у зв`язку із ненадходженням на рахунок 94 прикордонного загону коштів для виплати позивачу компенсації за невидане речове майно, і тому виплати не могли бути проведені. При надходженні коштів позивачу буде здійснено виплату компенсації за невидане речове майно, а тому підстав для задоволення позову немає.

В подальшому до Закарпатського окружного адміністративного суду надійшло клопотання представника відповідача, відповідно до якого зазначає, що у зв`язку з надходженням асигнувань на рахунок 94 прикордонного загону, 26.04.2022 року здійснено виплату ОСОБА_1 компенсації за невидане речове майно, що підтверджується платіжним дорученням № 397 від 25.04.2022 року.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 18 листопада 2021 року позивач звернувся до начальника 94 прикордонного загону з рапортом про нарахування та виплату грошової компенсації вартості за неотримане під час проходження служби речового майна.

В подальшому, наказом начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 24.12.2021 року № 570-ОС позивача було звільнено з військової служби у запас.

07 лютого 2022 року позивачем було подано рапорт до 94 прикордонного загону, відповідно до якого зазначив, що справи та посаду здав, а також просив реалізувати всі раніше подані рапорти від 19.11.2021 року вх. №15973-р, №15974-р. Одночасно позивачем було вказано, що щодо виключення його зі списків особового складу частини без проведення повного розрахунку він заперечує.

Наказом начальника 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 08 лютого 2022 року № 57-ос позивача було знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків прикордонного загону з 08 лютого 2022 року.

Разом з тим, на день виключення зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення 08.02.2022 року, з позивачем не було проведено повного розрахунку, зокрема не виплачено компенсацію вартості за неотримане під час проходження служби речового майна.

22 лютого 2022 року позивачем було отримано довідку-розрахунок № 11/22 від 08.02.2022 року на виплату грошової компенсації замість належного до видачі речового майна.

При цьому, в ході судового розгляду даної справи встановлено, що 26.04.2022 року відповідачем здійснено виплату позивачу компенсації за невидане речове майно у розмірі 66 235,91 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 397 від 25.04.2022 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі здійснюється Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 р. (далі - Закон).

Згідно ч. 1 ст. 9-1 Закону речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 15 розділу ІІІ Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №475 від 07.06.2017 (далі - Інструкція № 475), військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку, отримують грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно».

На виконання вищевказаної статті Закону постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 р. №178 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок №178).

Так, п.п. 2, 3 Порядку №178 визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до п.п. 4, 5 Порядку №178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України врегульований Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 р. (далі - Положення).

П. 3 указу Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 р. дія такого Положення поширюється на військовослужбовців Національної гвардії України.

За приписами абз. 1, 3 п. 242 розділу ХІІ Положення після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Проаналізувавши вищенаведене законодавчі норми, суд дійшов висновку, що військовослужбовцям гарантується грошова компенсація за неотримане речове майно у разі звільнення з військової служби. Зазначені гарантії реалізуються відповідним зверненням (рапортом) військовослужбовця на підставі наказу, в тому числі, командира (начальника) військової частини про розмір грошової компенсації згідно з довідкою про вартість речового майна, що належить до видачі.

Суд зазначає, що право позивача на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно у вказаному у довідці розмірі не оспорюється відповідачем та фактично було визнане у поданому відзиві. Невиплату у встановлені строки грошової компенсації відповідач обґрунтовував виключно відсутністю бюджетних асигнувань на вказані цілі та зобов`язувався виплатити таку при наявності коштів на рахунках за призначенням. Проте суд не може погодитися з такою аргументацією правомірності дій суб`єкта владних повноважень з огляду на наступне.

Суд, вирішуючи питання правомірності оскарженого рішення крізь призму основних засад адміністративного судочинства, повинен дослідити, чи прийнято таке на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Зазначене кореспондується також з встановленим Конституцією України обов`язком будь-якого суб`єкта владних повноважень діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» (рішення від 08.11.2005), якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Отже, відсутність належного бюджетного фінансування не може бути підставою для відмови у виплаті позивачу передбаченої законодавчими нормами грошової компенсації вартості неотриманого речового майна.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (Постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі №21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі №21- 44а10).

Така правова позиція підтримана Конституційним Судом України у Рішеннях від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 17.03.2004 №7-рп/2004, від 01.12.2004 №20-рп/2004, від 09.07.2007 №6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність щодо не проведення повного розрахунку при звільненні - невиплату ОСОБА_1 , в день виключення зі списків частини (08.02.2022 р.) грошової компенсації вартості за не отримане речове майно.

Разом з тим, військовослужбовець за контрактом вважається звільненим з військової служби, після виключення його зі списків особового складу частини. Тобто звільнення позивача відбулось 24.12.2021 року, згідно наказу начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 24.12.2021 року № 570-ОС.

07 лютого 2022 року позивачем було подано рапорт до 94 прикордонного загону, відповідно до якого зазначив, що справи та посаду здав, а також просив реалізувати всі раніше подані рапорти від 19.11.2021 року вх.№15973-р, №15974-р.

Одночасно позивачем було зазначено, що щодо виключення зі списків особового складу частини без проведення повного розрахунку він заперечує.

Відповідно до п. 242 Положення, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Згідно абз. 3 п. 242 Положення особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Дата виключення позивача зі списків особового складу військової частини не може бути зазначена в наказі раніше ніж відбулося фактичне проведення усіх необхідних розрахунків.

Отже, позивач не міг бути виключений зі списків особового складу військової частини заднім числом, оскільки таке виключення відповідно до абзацу 3 пункту 242 Положення здійснюється тільки після проведення з військовослужбовцем усіх необхідних розрахунків.

Тому, суд приходить до висновку про визнання протиправним та скасування наказу 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2) від 08.02.2022 року № 57-ос «Про особовий склад» в частині виключення зі списків особового складу загону ОСОБА_1 .

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 , суму належну до виплати у розмірі 67244,58 грн. грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, судом встановлено наступне.

Так, відповідно до довідки № 11/22 від 08.02.2022 року, вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 , складає 67 244,58 грн.

Поряд з цим, в ході розгляду даної справи, судом встановлено, що відповідачем згідно платіжного доручення № 397 від 25.04.2022 року здійснено виплату ОСОБА_1 компенсації вартості за невидане речове майно в розмірі 66 235,91 грн., оскільки було відраховано 1,5% військового збору (1008,67 грн.) з суми вказаної у довідці № 11/22 від 08.02.2022 року.

Оцінюючи правомірність дій відповідача щодо відрахування військового збору з суми грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, що підлягала виплаті ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

П. 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст. 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного пп. 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною пп. 1.3 цього пункту. Звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у п.п. 3 і 4 п. 170.13-1 ст. 170 цього Кодексу.

За приписами п. 163.1 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно з пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 цього Кодексу), зокрема, у вигляді: г) суми грошового або майнового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що обов`язково відшкодовуються згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з цим розділом.

Відповідно до п. 168.5 ст. 168 ПК України, суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

З аналізу наведених норм матеріального права та встановлених обставин справи слідує, що позивач під час проходження військової служби, обтяжений власними витратами на придбання речового майна, а тому мав правомірні очікування на отримання його грошової компенсації, оскільки і приписами Закону і Порядку № 178, гарантоване як право на отримання вказаного речового майна, так і право на одержання його грошової компенсації у протилежному випадку.

Тому суд вважає, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби.

Разом з тим, суд звертає увагу, що грошова компенсація за неотримане речове майно, що підлягало видачі під час проходження військової служби, не є грошовим забезпеченням військовослужбовця (чи його складовою) і, за своєю правовою природою, не може вважатися оподатковуваним місячним/річним доходом такої особи.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2022 року у справі № 260/7379/21 та у Постановах Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №802/1677/16-а та від 22.04.2020 у справі № 820/611/17.

Тому, утримавши з належних позивачу до виплати сум грошової компенсації за неотримане речове майно військовий збір, відповідач фактично позбавив ОСОБА_1 частини цієї грошової компенсації, що не узгоджується з підходом законодавця до оподаткування доходів військовослужбовців, врегульованим в п. 168.5 ст. 168 ПК України.

Подібна правова позиція відображена в Постанові Верховного Суду від 30.04.2020 у справі № 813/4138/17.

Таким чином, дана позовна вимога підлягає задоволенню частково шляхом стягнення із 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 недоплачену суму грошової компенсації вартості за не отримане речове майно в розмірі 1008,67 грн.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

На підставі наведеного та керуючись ст. 5, 19, 77, 243, 246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2) про визнання бездіяльності протиправною, стягнення суми та визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2), щодо не проведення повного розрахунку при звільненні - невиплату ОСОБА_1 в день виключення зі списків особового складу загону 08.02.2022 року грошової компенсації вартості за не отримане речове майно.

Визнати протиправним та скасувати наказ 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2) від 08.02.2022 року за № 57-ос «Про особовий склад» в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу загону.

Стягнути із 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2) (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) недоплачену суму грошової компенсації вартості за не отримане речове майно в розмірі 1008,67 грн. (одна тисяча вісім гривень шістдесят сім копійок).

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк