Справа № 2а-798/10
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Горегляд О.І.

13 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 2а-798/10 пров. № А/857/8684/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Запотічного І.І., Улицького В.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07 грудня 2010 року у справі № 2а-798/10 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

17.11.2010р. ОСОБА_1 з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог звернулася з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовськ Рівненської області, в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність в частині перерахунку та виплати основної та додаткової пенсії по «групі інвалідності відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком.

- зобов`язати відповідно до ст.50, ст.54, ч.2 ст. 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснити перерахунок та виплату державної пенсії - в розмірі не нижчому 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, - в розмірі 75 (сімдесяти п`яти) процентів мінімальної пенсії за віком, починаючи з 22.05.2008р;

- зобов`язати здійснити нарахування та виплату збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років стажу відповідно до ст.56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 27.05.2008 року.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07 грудня 2010 року позов задоволено частково.

Суд визнав протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області в проведенні перерахунку і виплати ОСОБА_1 як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, інваліду другої групи, захворювання якої пов`язане з Чорнобильською катастрофою, відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, із застосуванням розміру мінімальної пенсії за віком, який визначений ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, державної пенсії - за період часу з 22 травня 2008 року до 01 вересня 2008 року включно і з 18 жовтня 2010 року до теперішнього часу, тобто до 07 грудня 2010 року включно, та додаткової пенсії - за період часу з 22 травня 2008 року до теперішнього часу, тобто до 07 грудня 2010 року включно.

Також, суд зобов`язав управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, інваліду другої групи, захворювання якої пов`язане з Чорнобильською катастрофою, згідно ст.50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 75 (сімдесяти п`яти) процентів мінімальної пенсії за віком, із застосуванням розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за період часу з 22 травня 2008 року до теперішнього часу, тобто до 07 грудня 2010 року включно, з врахуванням проведених виплат.

Крім того, суд зобов`язав управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 державну пенсію, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, інваліду другої групи, захворювання якої пов`язане з Чорнобильською катастрофою, згідно ст.54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі, не меншому 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком, із застосуванням розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за період часу з 22 травня 2008 року до 01 вересня 2008 року включно і з 18 жовтня 2010 року до теперішнього часу, тобто до'07 грудня 2010 року включно, з врахуванням проведених виплат.

Суд також зобов`язав управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 збільшення пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад 15 років відповідно до ч.2 ст.56 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 22 травня 2008 року до теперішнього часу, тобто до 07 грудня 2010 року. В іншій частині позовних вимог суд відмовив.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07.12.2010р. скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог, та прийняти нову постанову якою позов задоволити шляхом зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовськ Рівненської області, здійснити перерахунок та виплату державної, додаткової та збільшення до пенсії, як інваліду ІІ групи інвалідність якого пов`язана із наслідками аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до норм ст.ст. 50, 54, 56 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи державної пенсії: в розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком та додаткової: 75% (сімдесяти п`яти) процентів мінімальної пенсії за віком, що розраховуються виключно із законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком і збільшення пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад 15 років трудового стажу відповідно, за період часу з 02 вересня 2008 року по 17 жовтня 2010 року включно та з 08 грудня 2010 року.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

ст.229 КАС України передбачено, що фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та інвалідом II групи за захворюванням, пов`язаним з наслідками Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , від 03.06.2008р., довідкою МСЕК серії РВН № 143452 від 27.05.2008р. та експертним заключенням № 445 від 17.05.2008р.

Як видно з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

21.10.2010р. ОСОБА_1 звернулась до управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області з заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до ст.ст.50, 54, 56 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та у з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законами.

Однак, пенсійний орган в письмовій відповіді від 27.10.2010р. №- 2486/К-246 дану заяву залишив без задоволення у зв`язку із відсутністю правових підстав. (а.с.11)

ч.2 ст.19 Конституції України, визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст.7 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Із змісту ст.50 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видно, що інвалідам 2-ї групи віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

В ст.22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

ч.2 ст.152 Конституції України передбачено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру вищевказаних виплат застосуванню підлягає саме ст. ст. ст.50, ст.54, ч.2 ст. 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не постанови Кабінету Міністрів України № 836, від 26.07.1996р., № 936 від 20.09.2005р. та № 530 від 28.05.2008р., які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що зазначення кінцевої дати проведення перерахунку пенсії та її підвищення, за обставин, коли позивач наполягає на здійсненні відповідного перерахунку та виплат на постійній основі, є помилковим, виходячи з наступного.

Вихідним критерієм обрахунку державної і додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком, згідно ст.28 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм вирахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що позов в частині покладення на управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області зобов`язання нараховувати і виплачувати позивачу з 08.12.2010р. державну і додаткову пенсії щомісячно і довічно в розмірах, передбачених ст.ст.50, 54,56 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з врахуванням розміру прожиткового мінімуму, який може бути встановлений законодавцем на майбутній період не підлягає до задоволення за безпідставністю, оскільки права особи ще не порушені.

ч.1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відсутні підстави для задоволення позову в частині визнання дій протиправними та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчиняти дії у майбутньому з 08.12.2010р. у зв`язку із вірогідним настанням певних наслідків.

Доводи апелянта щодо не проведення пенсійним органом перерахунку пенсії відповідно до ст.54 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є необгрунтованими, оскільки позивач отримує пенсію згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції незаконно відмовив в частині позовних вимог за період з 02 вересня 2008 року - 17 жовтня 2010 року, колегія суддів зазначає наступне

ст.99 КАС України, (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 з даним позовом звернулась лише 17.11.2010р.

Проте, у зв`язку з винесенням Конституційним судом Рішення від 09.09.2010р. № 19-рп/2010 року у справі № 1/40/2010р., провадження у даній категорії справ підлягали закриттю в порядку цивільного судочинства і відкриттю в порядку адміністративного судочинства.

Тобто, позовні вимоги в період з 02.09.2008 р. 09.09.2010р. підлягали розгляду за правилами цивільного судочинства, а не адміністративного.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст.257 ЦК України (оскільки першочергово справи, щодо виплати пенсійних та інших видів виплат вирішувалися з врахуванням саме даних норм права) загальний строк позовної давності встановлювався три роки.

У зв`язку зі зміною підсудності даної категорії справ, та необхідністю застосовувати саме норми КАС України, права позивачів були значно звужені, адже строк позовної давності значно зменшився.

Звернення особи до 9 вересня 2010 року до місцевого загального суду з позовною заявою в межах строку, визначеного Цивільним процесуальним кодексом України, яка не була розглянута у зв`язку з ухваленням Конституційним Судом України Рішення від 9 вересня 2010 року N 19-рп/2010 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов`язаних із соціальними виплатами", є поважною причиною пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Разом з тим, в даному випадку, позивач з позовом до 09.09.2010р. до місцевого загального суду не зверталась. Тому, відсутні підстави для поновлення строків звернення з позовом до суду в частині позовних вимог з 02.09.2008р. 17.10.2010р та задоволення апеляційної скарги.

Дана правова позиція викладена також у Листі Вищого адміністративного суду України від 13.10.2010 року № 1425/11/13-10.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України. В іншій частині судове рішення не оскаржується.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

В ст.242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційних скарг зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07 грудня 2010 року у справі № 2а-798/10 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді І. І. Запотічний
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 22.07.2022р.