Справа № 752/21416/18
Суддя: Плахотнюк К. Г.
Дата ухвалення: 2022-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/752/6/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 березня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Сітайла В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора рядового поліції Управління патрульної поліції в м. Києві 1 батальйон, 3 рота Мягкова Олексія Андрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ № 640136 від 03.10.2018 року і закрити справу.

Свої вимоги мотивував тим, що постанова інспектора рядового поліції управління патрульної поліції у м. Києві Мягкова О.А., якою його було притягнуто до відповідальності за те, що ОСОБА_1 перевозив великогабаритний вантаж та був не укомплектований згідно з постановою КМУ 30, чим порушив ПДР, не відповідає чинному законодавству України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 Правил проїзду великогабаритних та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою КМУ від 18.01.2001 № 30, на яку у своїй постанові посилається відповідач, рух таких ТЗ здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі ТЗ, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

При перевірці документів такий дозвіл № 9 НГ, виданий відділом організації дорожнього руху управління патрульної поліції у м. Києві на автомобіль МАЗ 642205 державний номер НОМЕР_1 , який належить комунальному автотранспортному підприємству № 273904 КАТП-273904 і на якому позивач працює водієм, був наданий відповідачу. Але не дивлячись на наявність дозволу інспектор виніс оскаржувану постанову.

Позивач вважає, що він не порушував ч. 4 вище вказаних Правил і підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 132-1 КУпАП немає.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_2 від 22 жовтня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до провадження і постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Згідно з розпорядженням керівника апарату суду № 215 від 24.01.2019 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи № 252/21416/18, у зв`язку з відстороненням судді ОСОБА_2 від посади судді.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_3 від 25.01.2019 року справу прийнято до провадження і продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 1464/0/15-20 від 21.05.2020 ОСОБА_3 звільнено з посади судді Голосіївського районного суду м. Києва.

Керівником апарату видано розпорядження № 527 про призначення автоматизованого розподілу адміністративної справи № 252/21416/18, провадження № 2-а/752/46/20.

Ухвалою від 16 липня 2020 року суддею Плахотнюк К.Г. зазначену вище справу прийнято до провадження (а.с. 43).

У підготовчому засіданні 5 травня 2021 року присутній представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Лисяний В.В. Суд відклав судове засідання у зв`язку з відсутністю даних про належне повідомлення Відповідача.

У підготовчому засіданні 2 липня 2021 року присутній представник позивача. Зазначив, що позовні вимоги підтримує з зазначених у позовній заяві підстав.

Ухвалою від 2 липня 2021 року підготовче засідання за позовом ОСОБА_1 закрито. Справу призначено до судового розгляду (а.с. 57).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких пояснень/заперечень, відзиву щодо заявлених позовних вимог до суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що інспектором рядовим поліції 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Мягковим О.А. 3 жовтня 2018 року була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАВ № 640136, якою притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Відповідно до змісту постанови вбачається, що позивач ОСОБА_1 3 жовтня 2018 року на вул. Велика Окружна, 2Т у м. Києві, керуючи транспортним засобом МАЗ 642205, державний номерний знак НОМЕР_1 перевозив великогабаритний вантаж та був неукомплектований згідно постанови КМУ 30, чим порушив КМУ № 30 ч. 4 порушення ПДР України проїзду великогабаритних автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, передбачене ст. 132-1 КУпАП (а.с. 4).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

02.07.2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015 року.

Відповідно до ст. ст. 1 та 13 Закону України «Про Національну поліцію», поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 27.06.2007 № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок №879).

Згідно п. 3 Порядку, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Відповідно до п.п.2 п. 5 Порядку, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 № 1007/1207, працівники відповідних підрозділів МВС під час здійснення габаритно-вагового контролю здійснюють перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформленого та виданого в установленому законодавством порядку. У разі відсутності такого дозволу вживають заходів щодо проходження габаритно-вагового контролю таким транспортним засобом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001, Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Так, відповідно до ст. 132-1 КУпАП, порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Пунктами 25-28 Правил визначено, що забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.

Також, частиною другою ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Позивачем заперечується факт вчинення ним порушення, відповідальність за яке передбачена ст. 132-1 КУпАП.

Як вбачається, в матеріалах справи міститься дозвіл № № 9 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданий відділом організації дорожнього руху управління патрульної поліції у м. Києві на автомобіль МАЗ 642205 державний номер НОМЕР_1 , причіп БА державний номер НОМЕР_2 , який належить комунальному автотранспортному підприємству № 273904 КАТП-273904, працівником якого є ОСОБА_1 . Строк дії дозволу з 14.08.2018 по 14.11.2018 (а.с. 5).

Позивач зазначає, що вказаний дозвіл надавався відповідачу на його вимогу, але інспектор в оскаржуваній постанові послався на відсутність якоїсь комплектації та порушення ПДР.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

При цьому, графа оскаржуваної постанови: «До постанови додається …» - працівником поліції не заповнена, що свідчить про відсутність будь-яких доказів, отриманих в порядку, визначеному чинним законодавством України, щодо вчинення водієм адміністративного правопорушення.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України), суд встановив, що працівником поліції факт вчинення правопорушення позивачем жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом.

Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень чинного на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень (вказана правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

З огляду на зазначене, вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП не доведена і не підтверджується належними доказами, а доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови, відповідачем не спростовані, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідачем не надано суду підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо скасування оскаржуваної постанови.

На підставі частини другої статті 5 КАС України, виходячи з повноважень, визначених пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України постанову серії ЕАВ № 640136 від 03.10.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 132-1 КУпАП слід скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про національну поліцію», ст.ст. 7, 132-1, 245-247, 251, 258, 283, 287, 289 КУпАП, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора рядового Управління патрульної поліції в м. Києві 1 батальйон, 3 рота Мягкова Олексія Андрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 640136 від 03.10.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Голосіївський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя К.Г.Плахотнюк