Справа № 214/6654/21
Суддя: Ткаченко А. В.
Дата ухвалення: 2022-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/6654/21
2-а/214/28/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 липня 2022 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Ткаченка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу №214/6654/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Мазура Сергія Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою 11 серпня 2021 року, в якій просив суд: визнати неправомірною та скасувати постанову серії ЕАО №4535741 від 25 липня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, винесену інспектором Полку ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП Мазуром С.С.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 25 липня 2021 року о 06.00 год. він керував автомобілем марки Volkswagen Caddy, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі вул. Дніпровське шосе в м. Кривому Розі, де був зупинений працівниками поліції за начебто порушення п.12.4 ПДР України, а саме перевищення швидкісного режиму в населеному пункті (понад 23 км/год) за дозволеної швидкості 50 км/год. За результатами розгляду справи на місці зупинки поліцейський прийшов до висновку про доведеність допущення ним порушення п.12.4 ПДР України та виніс постанову серії ЕАО №4535741 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. Постанову позивач вважає незаконною, винесеною з допущенням порушень норм матеріального та процесуального права. Зауважив, що відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, максимальна допустима похибка при вимірюванні швидкості руху в ручному та автоматичному режимах технічним приладом TruCam складає ± 2 км/год. Таким чином, поліцейським притягнуто його до відповідальності за начебто перевищення швидкісного режиму на 1 км/год. (50 км/год. допустима швидкість + відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП настає за перевищення швидкості понад 220 км/год ± 2 км/год допустима похибка для приладу TruCam), оскільки як зазначив поліцейський, швидкість руху позивача до моменту його зупинки була 73 км/год. Обґрунтовуючи свою незгоду з інкримінованим порушенням, ОСОБА_1 посилався на те, що на спідометрі його автомобіля швидкість руху до зупинки була 69 км/год., на підтвердження чому надав зйомку з відеореєстратора. До того ж вимірювання швидкості проводилось працівником поліції в ручному режимі, без застосування стаціонарного штативу, що суперечить ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію». Окремо позивач зазначив, що лазерний вимірювач TruCam захищений він втручання в правильність його роботи та працює в автоматичному режимі, в той час як інспектор виніс постанову про притягнення до відповідальності за порушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, що є суперечливим по своїй суті. Під час розгляду справи інспектор обмежив його право на захист, не дивлячись на заявлення ним відповідного клопотання про звернення за правовою допомогою. Крім того, поліцейський взагалі не роз`яснив йому процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП, ст.63 Конституції України, та однобічно розглянув справу. З огляду на винесення постанови з порушенням вимог чинного законодавства та конституційних прав позивача, на переконання останнього, вона підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю за відсутністю в його діях складу порушення.

Ухвалою суду від 16 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження (а.с.10-11).

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, в порядку ч.4 ст.47 КАС України відповідач - поліцейський полку ПП в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ДПП Мазур С.С. подав відзив на позов (а.с.15-26), в якому просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю. Відповідач зазначив, що 25 липня 2021 року під час несення служби на автодорозі по вул. Дніпровське шосе, 46 в м. Кривому Розі за допомогою лазерного вимірювача швидкості руху TruCam ІІ LTI 20/20, серійний № ТС000715, ним було виявлено автомобіль марки Volkswagen Caddy, р/н НОМЕР_1 , водій якого рухався зі швидкістю 73 км/год., тобто перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 23 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР України. Виявивши порушення ПДР України, він зупинив транспортний засіб з дотриманням вимог закону, відрекомендувався водієві відповідно до вимог п.3 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», повідомив причину зупинки, здійснення відеофіксації та попросив пред`явити водійське посвідчення та документи на автомобіль. Встановивши особу водія, яким виявився ОСОБА_1 , виконавши вимоги ст.278 КУпАП та роз`яснивши водієві його процесуальні права, визначені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. Після з`ясування обставин справи та оцінки всіх наявних доказів, він прийшов до висновку про винуватість водія у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП та виніс постанову. Відповідач не погоджується з твердженням позивача щодо неможливості роботи з приладом в ручному режимі відповідно до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки вказана норма стосується використання автоматичної техніки, в той час як лазерний вимірювач швидкості руху TruCam ІІ LTI 20/20, працював в ручному режимі, що дозволено відповідно до сертифікату та розділу 1 настанови з експлуатації. Відповідно до Інструкції виробника Laser Technology, Inc., США, використання лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 передбачає можливість використання даного приладу в автоматичному режимі, який дозволяє автоматично фіксувати номерний знак та швидкість руху транспортного засобу. Під час фіксації перевищення швидкості руху прилад автоматично здійснює фотографування транспортного засобу порушника. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху там враховується похибка приладу ±2 км/год., прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. Відповідач зазначив, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року №UA МІ/1-2903-2012, на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки "Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05 квітня 2012 року №437 затверджено перелік засобів вимірювальної техніки, до якого включено засіб вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», міжповірочний інтервал становить 1 рік. Так, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/16817, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 02 грудня 2019 року та чинного до 02 грудня 2020 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam ІІ LTI 20/20, серійний № ТС000715, є придатним для застосування. З огляду на відсутність доказів з боку позивача про недопущення ним порушення ПДР України, відповідач вважає оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, винесених в межах повноважень та з дотриманням процесуального порядку, врахуванням усіх обставин справи.

04 травня 2022 року позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що у відзиві відповідач спотворив обставини, на які він послався у позові. По-перше, факт перевищення швидкості руху він не визнавав та в обґрунтування пред`явлених вимог не посилався на те, що технічний пристрій TruCam ІІ LTI 20/20, серійний № ТС000715, був не придатний для експлуатації, не пройшов повірку чи не був сертифікований. У відзиві відповідач визнав той факт, що прилад він тримав у руці під час вимірювання швидкості руху автомобіля, яким керував ОСОБА_1 . В черговий раз акцентував увагу на порушенні його прав, зокрема, права на захист. Окремо зауважив, що відповідач не надав суду відеодокази розгляду справи, а також докази дійсності порушення ним п.12.4 ПДР України, в той час як в силу ст.77 КАС України саме на відповідача як суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок доказування правомірності винесеного ним рішення.

Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження з урахуванням поданих сторонами заяв. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, судом встановлено наступне.

25 липня 2021 о 06.09 год. інспектором Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП Мазуром С.С. винесено постанову серії ЕАО №4535741 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, із накладенням штрафу в розмірі 340 грн.

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 25 липня 2021 року о 06.00 год. по автодорозі вул. Дніпровське шосе, біля буд.46 в м. Кривому Розі водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Volkswagen Caddy, р/н НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження швидкості руху більш як на 23 км/год., а саме рухався зі швидкістю 73 км/год. Факт правопорушення зафіксовано на технічний пристрій TruCam ІС-00715. Права роз`яснено на боді-камеру АВ00089. Своїми діями водій порушив п.12.4 ПДР України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.1 ст.122 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення інспектором ПП ОСОБА_2 як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст.276 КУпАП. Відомості про попереднє роз`яснення ОСОБА_1 як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, його процесуальних прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, в матеріалах справи відсутні, оскільки підпис позивача у відповідній графі оскаржуваної постанови (п.8) відсутній. Відеодокази з місця розгляду справи відповідачем на підтвердження правомірності дій та винесеного рішення як суб`єктом владних повноважень суду не надано. Відтак доводи позивача щодо порушення його прав, у тому числі права на захист як інваліда ІІ групи (факт інвалідності підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 від 12 серпня 2020 року, а.с.5) , суд приймає до уваги.

Оскільки предметом оскарження є постанова по справі про адміністративне правопорушення, здійснюючи розгляд справи, відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України суд зобов`язаний перевірити її обґрунтованість та відповідність дійсним обставинам.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано положеннями Законів України «Про національну поліцію», «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, а також нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України регламентовано право на судовий захист, яке передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Диспозицією ч.1 ст.122 КУпАП передбачено, зокрема, адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Згідно з п. 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Зі змісту оспорюваної постанови слідує, що підставою для притягнення особи до відповідальності слугувало те, що позивач, керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Caddy, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі вул. Дніпровське шосе, біля буд.46 в м. Кривому Розі, рухався зі швидкістю 73 км/год. Вимірювання швидкості руху здійснювалось лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam ІІ LTI 20/20, серійний № ТС000715, що підтвердив відповідач у своєму відзиві. При цьому позивач факт перевищення швидкості руху понад допустимі норми заперечує.

Відповідно до ст.31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Так, ч.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію» закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Тобто, положення Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення. Покази приладу TruCam LTI 20/20 оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст.251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У КУпАП та КАС України визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та її перегляду судом у випадку оскарження, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. В даній категорії справ відповідач як суб`єкт владних повноважень, повинен зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача та його заперечення проти пред`явленого йому обвинувачення, адже в силу ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч.3 ст.79 КАС України зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Разом з тим, відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування у даній категорії справ, не надано докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме: фото-, відеофіксацію вчинення позивачем правопорушення, здійснені лазерним вимірювачем швидкості TruCam ІІ LTI 20/20, серійний №ТС000715, з яких можливо було б встановити дійсність руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 в населеному пункті зі швидкістю 73 км/год. До того ж про фіксування правопорушення саме вимірювачем TruCam ІІ LTI 20/20, серійний № ТС000715 в п. 6 оскаржуваної постанови не зазначено (є посилання на TruCam ТС 00715, що не співпадає з даними TruCam, зазначеними у відзиві та долучених до нього документах на вимірювальний технічний прилад).

Окремо слід зауважити що в оскаржуваній постанові відсутній підпис позивача, а так само фіксація його відмови від підпису постанови у порядку, встановленому законом.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Таким чином, суд приходить до переконання, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідачем не підтверджений належними та допустимими доказами, як і правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст.ст.248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, вважає, що позовні вимоги належить задовольнити повністю. Відтак, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» як інвалід ІІ групи (а.с.5), тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Підстави, визначені ст.371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Мазура Сергія Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Постанову серії ЕАО №4535741 від 25 липня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, винесену інспектором Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Мазуром Сергієм Сергійовичем скасувати, а справу закрити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його підписання безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 .

Інспектор Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Мазур Сергій Сергійович, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса робочого місця: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська 11.

Рішення суду складено та підписано 21 липня 2022 року.

Суддя А.В. Ткаченко