Справа № 947/36030/21
Суддя: Васильків О. В.
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/947/11/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2022 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,

секретар судового засідання - Бродецька Тетяна Вікторівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора 5-ї роти 2-го батальйону полку Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Попова Владислава Вікторовича (адреса: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, буд. 5), третя особа - Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції (адреса: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, буд. 5), про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

І. ПРОЦЕДУРА

16.11.2021 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до відповідача, в якому просить скасувати постанову серії ЕАО №4979899 від 02.11.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020,00 грн.; провадження у справі закрити.

Ухвалою суду від 22.11.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху.

31.12.2021 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву, якою усунуті недоліки, що були підставою для залишення позову без руху.

Ухвалою від 05.01.2022 року провадження у справі відкрито.

17.02.2022 року від Управління патрульної поліції в Одеській області до суду надійшов відзив на позов.

До судового засідання 20.07.2022 року сторони не з`явились.

Позивач ОСОБА_1 20.06.2022 року був повідомлений про дату та час судового засідання під розпис в приміщенні суду.

Управління патрульної поліції в Одеській області після подання відзиву неодноразово повідомлялось про дати судових засідань, проте представник відповідача до судового засідання не з`явився. При цьому суду достовірно відомо, що представники УПП в Одеській області приймають участь в судових засіданнях по іншим справам в Київському районному суді м. Одеси (зокрема по справі №521/552/22).

На підставі викладеного, враховуючи, що судом неодноразово відкладався розгляд справи з огляду на воєнний стан, введений в Україні, стороною відповідача надано відзив на позов, а позивач мав можливість надати відповідь на відзив, суд вважає можливим розглянути справу по суті в даному судовому засіданні.

ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В позовних вимогах позивач ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржувана постанова є протиправною та незаконною, оскільки під час винесення постанови процес розгляду справи не відповідав вимогам ст. 279 КУпАП, обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, не з`ясовувалися, права, передбачені ст. 268 КУпАП щодо отримання правової допомоги дотримані не були. Зокрема позивач вказує, що він здійснив стоянку поза межами майданчику для стоянки, біля якого встановлений знак про стоянку для осіб з інвалідністю, про що свідчить розташування його транспортного засобу за бордюром, яким обмежений майданчик для стоянки. Також позивач зазначає, що за адресою, вказаною в постанові, він за будь-яких обставин не міг вчинити інкриміноване йому правопорушення, вказаний в постанові дорожній знак 5.17 відсутній в ПДР, в ПДР немає п. 33, а є Розділ, 33, а також постанова не містить будь-яких додатків - доказів провини позивача. Вказана постанова порушує права ОСОБА_1 , в зв`язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом.

У відзиві на позов представник Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції зазначив, що 02.11.2021 року під час виконання своїх службових обов`язків інспектор роти №5 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП лейтенант поліції Попов В.В. виявив транспортний засіб PEUGEOT 301, номерний знак НОМЕР_2 , яке було припарковано з порушенням Правил дорожнього руху, біля якого знаходився власник транспортного засобу, гр. ОСОБА_1 , який здійснив стоянку на місці, яке позначено дорожнім знаком 5.43 «Зона стоянки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «Особи з інвалідністю», чим порушив п. 8.4.ґ ПДР. Факт порушення вимог стоянки транспортним засобом позивача підтверджується відеозаписом файлу 01201@544310 із портативного відео реєстратора №1201. Представник відповідача зазначає, що стоянка транспортних засобів в зоні дії дорожнього знаку 5.43. «Зона стоянки» із табличкою 7.17. «Особи з інвалідністю» дозволяється лише транспортним засобам, у яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю», і дана стоянка розповсюджується на весь майданчик до дорожнього знаку 5.44. «Кінець зони стоянки». Авто позивача знаходилось в зоні дії даних знаків без установленого розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю» та при спілкуванні з інспектором позивач не надав жодних належних документів, які б дали можливість здійснити стоянку на майданчику для стоянки водіїв з інвалідністю або водіїв, які перевозять осіб з інвалідністю. Представник відповідача звертає увагу на те, що в обґрунтування власної правової позиції позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт вчинення ним адміністративного правопорушення. В той же час стороною відповідача надано відео та інші матеріали, які підтверджують наявність в діяннях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 122 КУпАП.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАО № 4979899 від 02.11.2021 року о 10:34:01 позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. З вказаної постанови вбачається, що позивач ОСОБА_1 , транспортний засіб PEUGEOT 301, НОМЕР_2 , здійснив зупинку/стоянку під дію знаку 5.17 для осіб з інвалідністю, чим порушив п. 33 ПДР - Порушення вимог дорожніх знаків.

Дата розгляду справи: 02.11.2021 10:34:01. Місце розгляду справи: Одеська обл.., м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5. Час та місце скоєння правопорушення: 02.11.2021 року 10:26:20, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 16.

З матеріалів фото фіксації, наведених у відзиві на позов, та з матеріалів відео фіксації, доданих до відзиву вбачається, що автомобіль позивача був припаркований в зоні дії дорожнього знаку 5.43 «Зона стоянки» з табличкою 7.17 «Особа з інвалідністю», до встановленого знаку 5.44 «Закінчення зони стоянки».

IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Суд також враховує положення «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, якою встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Статтею 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 14-2 КУпАП визначено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. А притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Постановою Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі №760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений ст. 71 КАС України (у редакції до 15.12.2017 року) розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Оскільки частинами 1,2 ст. 77 КАС України (у чинній редакції) передбачено аналогічні положення, що й в ч. 1, 2 ст. 71 КАС України (у редакції до 15.12.2017 року), то вищезазначений висновок Верховного Суду з приводу обов`язку доказування в адміністративному судочинстві підлягає застосуванню й до положень частин 1, 2 ст. 77 КАС України (у чинній редакції).

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Такої ж позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові №520/2261/19 від 25.06.2020 року, в якій зазначено, що обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою статті 77 КАС України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Розділом 33 Правил дорожнього руху передбачені зокрема наступні дорожні знаки:

5.43 "Зона стоянки". Позначає початок зони, де дозволено стоянку на проїзній частині або вздовж проїзної частини за умов, що зазначаються на знаку або додаткових табличках під ним.

5.44 "Кінець зони стоянки". Позначає кінець зони, де дозволено стоянку.

7.17 "Особи з інвалідністю". Застосовується із знаками 5.42.1, 5.42.2 і 5.43 для позначення місця (або спеціально відведеної частини майданчика) для стоянки транспортних засобів, на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю" відповідно до вимог цих Правил.

Судом досліджені надані стороною відповідача матеріали відеофіксації, які підтверджують факти, викладені в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності та у відзиві на позовну заяву. Зокрема на зазначених відеозаписах зафіксовано, що автомобіль позивача був припаркований частково на тротуарі, не на відокремленому місці для парковки, позначеному відповідною дорожньою розміткою, проте в зоні дії знаку 5.43 «Зона стоянки».

В своїх позовних вимогах ОСОБА_1 зокрема посилається на те, що місце вчинення правопорушення в постанові зазначено невірно, а також, що невірно вказаний номер дорожнього знаку.

З цього приводу суд приймає доводи сторони відповідача щодо того, що оскаржувана постанова була сформована за допомогою планшетного пристрою, до функціоналу якого належить автоматичне встановлення геолокації з зазначенням адреси місця знаходження. Місце скоєння правопорушення в постанові зазначено: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 16, що є будівлею, розташованою навпроти парковки по вул. Ак. Корольова, 5. Фактично різниця між вказаними двома адресами становить кілька метрів та не впливає на факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем та факт, що розгляд справи відбувся на тому самому місці.

Щодо помилкового зазначення в постанові пункту 33 замість розділу 33 та невірно зазначеного номеру дорожнього знаку, суд погоджується з доводами сторони відповідача щодо того, що навіть якщо інспектором було припущено описку, внаслідок якої суть правопорушення не змінюється, то воно не впливає на правомірність винесеної постанови, оскільки позивачем не заперечується факт здійснення ним стоянки на парковці біля будинку №5 по вул. Ак. Корольова в м. Одеса на місці, яке відображено в матеріалах фото фіксації та відеозапису, з яких вбачається, що позивач здійснив стоянку в проміжку між встановленими дорожніми знаками 5.43. з табличкою 7.17 та 5.44., тобто в зоні паркування для осіб з інвалідністю або осіб, які перевозять осіб з інвалідністю.

При цьому суд приймає до уваги, що позивачем ОСОБА_1 не спростовані фактичні обставини щодо того, що автомобіль позивача був розташований на місці між встановленими дорожніми знаками, що позначають «Зону паркування» з відповідною табличкою «Особи з інвалідністю» та «Кінець зони паркування».

Суд зазначає, що вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог чинного законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган. При розгляді спорів перевага має надаватись змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені, оскільки факт порушення Правил дорожнього руху підтверджено наявними матеріалами справи, а доводи сторони позивача щодо необгрунтованості постанови не підтверджені належними та допустимими доказами.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 77, 255, 295, 297 КАС України, ст. ст. 251, 283 КпАП України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора 5-ї роти 2-го батальйону полку Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Попова Владислава Вікторовича (адреса: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, буд. 5), третя особа - Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції (адреса: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, буд. 5), про скасування постанови, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Васильків О.В.