Справа № 160/12609/21
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 липня 2022 року м. Дніпросправа № 160/12609/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року (суддя 1-ї інстанції Юхно І.В.) у справі №160/12609/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

27.01.2021р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області не зарахуванню позивачу до страхового стажу при призначенні пенсії періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 09.04.1984 року, а саме: з 22.05.1984 по 19.08.1984 в автоколоні СМП Укртюменьжитлобуд , з 20.09.1984 року по 05.08.1986 року: Управління Механізованих Робіт № 1 тресту Ноябрьскнефтеспецстрой водієм II класу; з 06.08.1986 по 31.05.1988 - в Управлінні механізованих робіт № 2 тресту Ноябрьськнафтоспецбуд, з 01.07.1994 по 31.07.1999, з 01.01.2000 по 31.07.2000 та з 01.01.2001 по 31.12.2003 року - на посаді голови Селянського фермерського господарства Кобець-ІК ; з 20.01.2004 по 15.01.2019 - на посаді голови Фермерського господарства Кобець - ІК ;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, зарахувати позивачу до страхового стажу при призначенні пенсії періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 09.04.1984 року, а саме: з 22.05.1984 по 19.08.1984 в автоколоні СМП Укртюменьжитлобуд , з 20.09.1984 року по 05.08.1986 року Управління Механізованих Робіт № 1 тресту Ноябрьскнефтеспецстрой водієм III класу; з 06.08.1986 по 31.05.1988 - в Управлінні механізованих робіт № 2 тресту Ноябрьськнафтоспецбуд, з 01.07.1994 по 31.07.1999, з 01.01.2000 по 31.07.2000 та з 01.01.2001 по 31.12.2003 року - на посаді голови Селянського фермерського господарства Кобець-ІК ; з 20.01.2004 по 15.01.2019 - на посаді голови Фермерського господарства Кобець - ІК .

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивач має трудовий стаж, який доводиться належними записами у трудовій книжці та додатковими документами (уточнюючими довідками). Станом на 31.12.2003 року позивач мав 28 років трудового стажу; станом на 15.01.2019 року - 43 роки трудового стажу; 17.09.2020 року позивач досяг пенсійного віку - 60 років і, 07.12.2020р., звернувся із заявою до відповідача (його територіальною відділення) про призначення йому пенсії за віком. Відповідач відмовив позивачу у зарахуванні йому трудового стажу згідно записів у трудовій книжці за періоди: з 22.05.1984 по 19.08.1984 в автоколоні СМП Укртюменжилстрой, оскільки запис про роботу не завірений підписом керівника підприємства; з 20.09.1984 по 05.08.1986 - на штампі при прийнятті на роботу та на печатці якою завірено звільнення з роботи, неможливо визначити назву підприємства; з 06.08.1986 по 31.05.1988 - в Управлінні механізованих робіт № 2 тресту Ноябрьскнефтеспецстрой так як на печатці, якою завірено звільнення з роботи, неможливо визначити назву підприємства; з 27.11.1992 року по 27.06.1994 року - Софіївське управління зрошувальних мереж машиніст насосної станції № 4. Адвокат позивача неодноразово звертався із запитами та скаргами до відповідача, проте вирішити спір в позасудовому порядку не вдалося.

Не погоджуючись з діями відповідача позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного Управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (орган ПФУ: 4605 Криворізьке північне об`єднане управління ПФУ) про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.12.2020 №22.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», оформленого листом відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Про відмову в призначенні пенсії від 15.12.2020 №0400-010303-8/120214.

Визнано протиправним та скасовано рішення відділу методології та організації із застосування пенсійного законодавства управління пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 , оформленого листом від 28.05.2021 №0400-010304-8/72866 «Про надання інформації».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 22.03.1993 по 31.12.2003 та з 20.04.2004 по 15.01.2019 на посаді голови СФГ Кобець і К .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.12.2020 про призначення пенсії за віком та провести розрахунок страхового стажу для призначення пенсії, з урахуванням правової позиції, викладеної в цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідачем на вказане рішення суду подано апеляційну скаргу, в якій зазначає на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та невірно надав оцінку доказам та доводам сторін. Зазначає, що позивач був весь спірний період головою фермерського господарства, і саме за період відсутності сплати внесків до пенсійного фонду, період роботи у такому до страхового стажу не зараховано, інші періоди роботи у такому фермерському господарстві, за які сплачені страхові внески зараховано до стажу. Судом першої інстанції не враховано, що саме позивач і був головою такого фермерського господарства, на якого покладено обов`язки щодо сплати таких внесків.

Позивач не скористався правом подання відзиву.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач 07.12.2020 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з відповідним пакетом документів.

Згідно з рішенням Криворізького північного об`єднаного управління ПФУ від 08.12.2020 №22 страховий стаж позивача (неповний) складає 17 років 05 місяців 20 днів; страховий стаж до 01.01.2004 - 16 років 07 місяців 26 днів; страховий стаж після 01.01.2004 - 00 років 9 місяців 24 дні, у зв`язку з чим відповідачем було відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Листом відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Про відмову в призначенні пенсії від 15.12.2020 №0400-010303-8/120214 позивачеві повідомлено, що згідно наданих документів 07.12.2020 року для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ОСОБА_1 відмовлено в призначені пенсії, через відсутність необхідного стажу роботи. Статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років за наявності страхового стажу не менш, як 27 років, та звертаються за призначенням пенсії з 01.01.2020 по 31.12.2020. За документами, які були надані для призначення пенсії, страховий стаж позивача становить 17 років 5 місяців 20 днів, при необхідному - 27 років. Додатково повідомлено, що до загального стажу не зараховано період з 27.11.1992 по 27.06.1994 (порядковий номер № 15-16), оскільки в наказі при прийняті на роботу є виправлення, та з 01.07.1994 по 04.12.2020 (порядковий номер № 17-18), так як відсутня печатка підприємства.

03.05.2021 адвокатом Умріхіним О.В. направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області скаргу №39 у якій просив розглянути додатково заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії за віком, дослідити його пенсійну справу і надані документи, опитати свідків щодо яких буде надане додатково клопотання, зарахувати до загального трудового (страхового) стажу стаж роботи позивача у Софіївському Управлінні зрошувальних систем з 27.11.1992 року по 27.06.1994 року, а також стаж роботи у ФГ Кобець ІК з 22.03.1993 року по 15.01.2019 року; здійснити призначення ОСОБА_2 пенсії за віком.

Листом відділу методології та організації із застосування пенсійного законодавства управління пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28.05.2021 №0400-010304-8/72866 адвокату повідомлено, що при визначенні права на пенсію за віком до страхового стажу ОСОБА_1 неможливо зарахувати періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 09.04.1984:

- з 22.05.1984 по 19.08.1984 - в Автоколонне СМП Укртюменжилстрой (російською мовою), оскільки запис про роботу не завірений підписом керівника підприємства або уповноваженої ним особи:

- з 20.09.1984 по 05.08.1986 - на штампі при прийнятті на роботу та на печатці, якою завірено звільнення з роботи, неможливо визначити назву підприємства, установи, організації;

- з 06.08.1986 по 31.05.1988 - в Управлінні механізованих робіт № 2 тресту Ноябрьскнефтеспецстрой (російського мовою), так як на печатці, якою завірено звільнення з роботи, неможливо визначити назву підприємства;

- з 01.07.1994 по 31.07.1999, з 01.01.2000 по 31.07.2000 та з 01.01.2001 по 31.12.2003 - на посаді голови Селянського фермерського господарства Кобець і К , оскільки запис про роботу не завірений печаткою та відсутні дані про сплату страхових внесків. Таким чином, страховий стаж роботи позивача складає 15 років 1 місяць 10 днів, з урахуванням періоду роботи в Софіївському управлінні зрошувальних систем (довідка від 10.12.2020 № 29). Для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 зазначених періодів роботи, необхідно надати підтверджуючі довідки або інші первинні документи (виписки із наказів, особові рахунки, відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики та інші документи, які містять відомості про періоди роботи), а за період роботи у Селянському фермерському господарстві Кобець і К - відомості про сплату внесків на соціальне страхування.

В подальшому, адвокат звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зі скаргою від 08.06.2021 №43 у якій просив:

- розглянути доводи скарги щодо різності показань трудового стажу ОСОБА_1 у офіційних документах, які видані посадовими особами ГУПФУ;

- розглянути доводи скарги щодо неправомірності дій посадових осіб щодо неврахування ОСОБА_1 трудового стажу за періоди 20.09.1984 по 05.08.1986, 06.08.1986 по 31.05.1988;

- зарахувати ОСОБА_1 стаж його роботи у селянському (фермерському) господарстві КОБЕЦЬ-ІК та в фермерському господарстві КОБЕЦЬ-ІК на підстав наданої довідки про підтвердження наявності трудового стажу від 20.05.2021 року;

- надати єдину і однозначну офіційну письмову інформацію щодо наявності у ОСОБА_1 трудового (страхового) стажу з усіма розрахунками періодів цього стажу, а також офіційне рішення ГУПФУ у Дніпропетровській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії або відмові в цьому;

- розглянути цю скаргу керівником ГУПФУ у Дніпропетровській області особисто та надати на неї вичерпну відповідь.

У якості додатків у зазначеній скарзі було вказано: довідка про підтвердження наявності трудового стажу (ордер, свідоцтво адвоката надавалися у скарзі № 39 від 03.05.2021 року).

Листом відділу застосування пенсійного законодавства управління пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Про розгляд звернення від 22.06.2021 №0400-01304-8/83709 адвокату повідомлено, що до адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Зважаючи, що до запиту не надані документи передбачені статтею 24 Закону, для надання інформації немає підстав.

Не погоджуючись з відмовою в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 22.05.1984 по 19.08.1984, з 06.08.1986 по 31.05.1988, з 01.07.1994 по 31.07.1999, з 01.01.2000 по 31.07.2000, з 01.01.2001 по 31.12.2003; з 20.01.2004 по 15.01.2019, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, дійшов висновку про безпідставність тверджень позивача про не зарахування до його страхового стажу періодів роботи з 22.05.1984 по 19.08.1984 - в автоколоні СМП Укртюменьжитлобуд , з 20.09.1984 року по 05.08.1986 - в Управлінні Механізованих Робіт № 1 тресту Ноябрьскнефтеспецстрой водієм II класу; з 06.08.1986 по 31.05.1988 - в Управлінні механізованих робіт № 2 тресту Ноябрьськнафтоспецбуд , оскільки з наявного в матеріалах справи розрахунку страхового стажу вбачається, що вказані періоди зараховані пенсійним органом до страхового стажу позивача в повному обсязі, проте дійшов висновку про те, що Головним управління Пенсійного фонду Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області протиправно не зараховано до страхового стажу позивача періоди його роботи з 22.03.1993 по 31.12.2003 та з 20.04.2004 по 15.01.2019 на посаді голови СФГ Кобець і К з підстав відсутності сплати страхових внесків за спірний період, оскільки позивач не повинен нести відповідальність за повноту їх сплати.

Позивачем рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржено.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірними у справі є питання правомірності не зарахування до страхового стажу позивача періоди його роботи з 22.03.1993 по 31.12.2003 та з 20.04.2004 по 15.01.2019 на посаді голови СФГ Кобець і К з підстав відсутності сплати страхових внесків за спірний період.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 р. (далі Закон № 1788-ХІІ), Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), підзаконними нормативно-правовими актами, прийнятими на виконання зазначених законів.

Частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового, зокрема, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 р. затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4 Порядку № 637 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 01 травня 1993 р., а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу на наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.

Постановою Кабінету Міністрів України № 794 від 04.06.1998р. затверджено Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - Положення №794), відповідно до пункту 1 якого персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з пунктом 5 Положення № 794 персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі - уповноважений орган).

Пунктом 6 цього Положення передбачено, що уповноважений орган з додержанням вимог статті 23 Закону України "Про інформацію" має право своєчасно одержувати в установленому порядку від фізичних осіб та роботодавців відомості, передбачені пунктом 1 цієї постанови.

Згідно з пунктом 7 Положення № 794 уповноважений орган створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб.

Пунктами 9.1-9.3 Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України №16-6 від 19.10.2001р., зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 29.11.2001р. за № 998/6189 (далі - Інструкція) визначено поняття організації персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

За документами, які були надані для призначення пенсії, страховий стаж позивача становить 17 років 5 місяців 20 днів (до якого зараховані періоди роботи з 22.05.1984 по 19.08.1984, з 20.09.1984 року по 05.08.1986; з 06.08.1986 по 31.05.1988, при необхідному - 27 років. (а.с. 44)

Таким чином оскільки відповідачем зараховані періоди роботи позивача до страхового стажу з 22.05.1984 по 19.08.1984, з 20.09.1984 року по 05.08.1986; з 06.08.1986 по 31.05.1988, (а.с. 44) які позивач вважав спірними, підстав для зобов`язання відповідача їх зарахувати у суду відсутні.

В період, що є спірним, економічні, соціальні і правові основи створення та діяльності селянських (фермерських) господарств в Україні регулювались Законом України "Про селянське (фермерське) господарство" від 20.12.1991 р. № 2009-ХІІ, який втратив чинність 29.07.2003 р. (далі Закон № 2009-ХІІ).

Статтею 28 Закону № 2009-ХІІ визначалось, що час роботи в селянському (фермерському) господарстві членів господарства та осіб, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом), зараховується до загального і безперервного стажу роботи на підставі записів у трудовій книжці і документів, що підтверджують сплату внесків (збору) на соціальне страхування.

Відповідно до статті 2 Закону № 2009-ХІІ селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією. Головою селянського (фермерського) господарства є його засновник або особа, яка є його правонаступником.

Таким чином, підтвердження стажу роботи в селянському (фермерському) господарстві в спірний період має здійснюватися відомостями трудової книжки та документами, що підтверджують сплату внесків (збору) на соціальне страхування.

01.08.2003р. набрав чинності Закону України "Про фермерське господарство" від 19 червня 2003 року № 973-IV, який визначає правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України.

Відповідно до ст.34 Закону № 973-IV передбачено, що члени фермерського господарства і особи, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом), підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і пенсійному забезпеченню в порядку, встановленому законом.

Фермерське господарство реєструється в установленому законом порядку як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Час роботи у фермерському господарстві членів господарства та осіб, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом), зараховується до страхового стажу за даними, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, у тому числі за даними про трудову діяльність працівників, внесеними відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а за періоди, за які не внесені дані до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, - у порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Членам фермерського господарства та особам, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом), призначені пенсії виплачуються у повному розмірі без урахування одержуваного заробітку (доходу).

Отже з норм ст.28 Закону № 2009-ХІІ та ст.34 Закону № 973-IV вбачається, що даними нормами закріплено обов`язок, а не право, селянського (фермерського) господарства сплачувати за осіб, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом) внески (збір) на соціальне страхування.

Вказаними Законами передбачено, що селянське фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи. Головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа.

Отже відповідальність за своєчасну сплату внесків (збір) на соціальне страхування за осіб, які працюють у селянському (фермерському) господарстві за трудовим договором (контрактом) покладається на голову фермерського господарства (засновника або іншу визначену Статутом особу).

Як свідчать встановлені обставини та підтверджується матеріалами адміністративної справи, у спірний період позивач був керівником фермерського господарства «Кобець ІК».

Отже, відповідальність за своєчасну сплату внесків (збір) на соціальне страхування з 22.03.1993 по 31.12.2003 та з 20.04.2004 по 15.01.2019 покладено на позивача, як на голову фермерського господарства, а тому колегія суддів не приймає до уваги твердження позивача, з яким погодився і суд першої інстанції, що працівник не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, оскільки в даному випадку саме позивач, як голова СФГ і мав ці страхові внески сплатити.

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо ОСОБА_1 , у відповідача наявна інформація про сплату страхових внесків у період із 01.08.1999 по 31.12.1999, і з 01.08.2000 по 31.12.2000, позивачем як головою СФГ було сплачено страхові внески, а отже цей період і було зараховано до страхового (пенсійного) стажу.

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, щодо наявності підстав для скасування рішень та зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періодів роботи на посаді голови СФГ «Кобець і К» з 22.03.1993 по 31.12.2003 та з 20.04.2004 по 15.01.2019, оскільки за дані періоди не надано документів, що підтверджують сплату внесків (збору) на соціальне страхування, відповідальність за сплати яких належить позивачу.

За документами, які були надані для призначення пенсії, страховий стаж позивача становить 17 років 5 місяців 20 днів (до якого зараховані періоди роботи з 22.05.1984 по 19.08.1984, з 20.09.1984 року по 05.08.1986; з 06.08.1986 по 31.05.1988-а.с. 44), при необхідному - 27 років.

Таким чином оскільки відповідачем зараховані періоди роботи позивача до страхового стажу з 22.05.1984 по 19.08.1984, з 20.09.1984 року по 05.08.1986; з 06.08.1986 по 31.05.1988, які позивач вважав спірними, підстав для зобов`язання їх зарахувати у суду відсутні.

Крім того, позивач не оскаржував жодного рішення відповідача, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та зокрема скасував лист від 28.05.2021 який не є рішенням, а таким надано відповідь на скаргу адвоката позивача.

Рішення від 08.12.2020р. матеріали справи не містить.

Спірний період зазначений у рішенні від 15.12.2020р. з 27.11.1992р. по 27.06.1994р. не визначений позивачем у позові.

Таким чином, відповідачем розглянуто заяву позивача про призначення пенсії та визначено страховий стаж у відповідності до норм законодавства.

Враховуючи зазначене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, з урахуванням ч. 5 ст. 308 КАС України, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розподіл судового збору не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 139, 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року у справі №160/12609/21 скасувати та прийняти у справі нове судове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак