Справа № 320/1508/21
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1508/21
УХВАЛА

20 липня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Єгорова Н.М.

Парінов А.Б.

розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, яка призвела до ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 01.08.2020 доплати до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, встановленого ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести ОСОБА_1 з 01.08.2020 нарахування та виплату доплати до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, визначеній законом про Державний бюджет України на відповідній рік.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо ненарахування та невиплати з 17 липня 2018 року по теперішній час підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до статті 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити з 17 липня 2018 року по теперішній час нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі двох мінімальних заробітних плат (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік) відповідно до статті 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: відсутній, місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код: 22933548, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, буд. 40).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області задоволено частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії змінено, виключивши з мотивувальної частини виклад обставин та висновок суду першої інстанції щодо необхідності виходу за межі позовних вимог, а абзаци другий та третій резолютивної частини вказаного рішення викладено у наступній редакції:

«Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо ненарахування та невиплати з 05 серпня 2020 року по теперішній час підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до статті 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити з 05 серпня 2020 року по теперішній час нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі двох мінімальних заробітних плат (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік) відповідно до статті 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»». В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року залишено без змін.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення, в якому просить роз`яснити постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року в частині нарахування та виплати доплати до пенсії.

У зв`язку з надходженням заяви про роз`яснення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року у справі №320/1508/21, вказану справу було витребувано із Київського окружного адміністративного суду.

Після надходження справи №320/150/21 на запит до Шостого апеляційного адміністративного суду вказану було передано судді Грибан І.О.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів вважає, що зазначена заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Згідно з ч. 2 ст. 254 КАС України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

У відповідності до ч. 3 та 5 ст. 254 КАС України у разі необхідності суд може розглянути питання роз`яснення судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та державного виконавця. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Ухвалу про роз`яснення судового рішення або відмову у його роз`ясненні може бути оскаржено.

За змістом наведених норм слідує, що роз`ясненню підлягає судове рішення, яким спір вирішено по суті позовних вимог, і здійснити таке роз`яснення вправі суд, який це рішення ухвалив.

Як зазначено в п. 19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення» в адміністративній справі, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Отже, рішення суду повинно бути зрозумілим. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність. Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.

Відтак, очевидним є те, що суд може роз`яснити рішення, яке підлягає виконанню та подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Аналогічний висновок викладений в ухвалі Верховного Суду України від 16.07.2016 у справі № 826/16796/14 (21-452іп16), що постановлена за результатами розгляду заяви про роз`яснення судового рішення, у якій заявник зазначив, що йому незрозумілий зміст мотивувальної частини постанови, що може викликати труднощі у виконанні судового рішення. У вказаній ухвалі Верховного Суду України зазначено, що рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Аналізуючи зміст постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року, колегія суддів вважає, що висновки суду, що наведені в мотивувальній частині, а також резолютивна частина рішення є зрозумілими, оскільки в достатній мірі містять мотиви та обґрунтування.

Щодо тверджень заявника, про неможливість виконання рішення суду відповідачем через обмеження судом апеляційної інстанції виплат періодом «по теперішній час», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З чого слідує, що предметом судового захисту можуть бути тільки порушені, невизнані чи оспорені права, а не можливість порушення відповідачем прав позивача в майбутньому.

Тобто, судовий захист прав особи передбачає встановлення факту порушення цього права.

Судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання. Воно не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин, оскільки спірні правовідносини існують у часі і припиняються з постановленням рішення суду, так як суд не наділений повноваженнями щодо вирішення на майбутнє спірних правовідносин

Зі змісту постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2021 року вбачається, що право позивача на отримання підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення - у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі двох мінімальних заробітних плат, установлено ст. 39 Закону №796-ХІІ. Відновлення нарахування та виплати цього підвищення обумовлено ухваленням Конституційним Судом України Рішення від 17.07.2018 рок №6-р/2018.

Таким чином, позивач має право на щомісячне отримання підвищення до пенсії у розмірі, встановленому ст.39 Закону №796-ХІІ(у редакції, що діяла до 01.01.2015).

Наразі, судом визнано протиправною бездіяльність відповідача по нездійсненню нарахування та виплати такого підвищення до пенсії позивачу, та визначено період такої бездіяльності - з 01.08.2020. Тобто, встановлено факт порушення прав позивача з 01.08.2020 року.

Оскільки судове рішення врегульовує спір по суті, то дата постановлення такого рішення визначає остаточний строк відновлення порушеного права. В даному випадку словосполучення «по теперішній час» вказує на дату ухвалення судового рішення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що порядок проведення перерахунку пенсії, застосування відповідних формул для проведення такого перерахунку визначається законами чи нормативно-правовими актами України, а не судом.

Пенсійний орган, проводячи перерахунок пенсії, зобов`язаний керуватися відповідними законами чи підзаконними актами, а суд лише може перевірити відповідність проведеного перерахунку.

Колегія суддів звертає увагу, що роз`ясненню підлягає рішення суду, а не норми чинного законодавства України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що заявником не надано належних та допустимих доказів неможливості виконати рішення суду відповідачем.

В свою чергу, відповідач за роз`ясненням судового рішення не звертався.

Також, якщо позивач вважає, що на виконання судового рішення, ухваленого на його користь, суб`єктом владних повноважень допущено бездіяльність, або порушаються права позивача, підтверджені таким рішенням суду, він має право в порядку ст.383 КАС України звернутися до суду із заявою про визнання протиправними таких дій(бездіяльності) чи рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 242, 243, 254, 325, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Головуючий: І.О. Грибан

Судді: Н.М. Єгорова

А.Б. Парінов

(повний текст ухвали складено 20.07.2022р.)