Справа № 420/108/22
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/108/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Танцюри К.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом Виробничо-комерційної фірми Агромарін до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

04.01.2022р. до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Виробничо-комерційної фірми Агромарін до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 15.12.2021р. №30531/15-32-09-0, від 21.12.2021р. №5, №5.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2022р. по справі № 420/108/22 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2022р. справу передано для розгляду судді Танцюрі К.О.

Ухвалою суду від 12.05.2022р. прийнято до провадження справу за позовом Виробничо-комерційної фірми Агромарін до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 15.12.2021р. №30531/15-32-09-0, від 21.12.2021р. №5, №5; призначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначав, що на підставі наказу від 30.09.2021р. №7209-п Головним управлінням ДПС в Одеській області проведено документальну планову виїзну перевірку ВКФ «Агромарін» з 26.10.2021р. з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2018р. по 31.12.2020р. тривалістю 10 робочих днів, яка наказом від 03.11.2021р. №7973-п була продовжена на 5 робочих днів з 09.11.2021р. Позивач зазначив, що за результатами перевірки складено акт №25276/15-32-07-05-23/13925644 від 12.11.2021р., яким у тому числі встановлено порушення ВКФ «Агромарін»: -п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 24 7081,00 грн., в тому числі 2018 рік в сумі 24748,00 грн., 2019 рік у сумі 122333,00 грн.; -п.198.1, п.198.2, п. 198.3, ст.198 Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено заниження податку на додану вартість у сумі 135926,00 грн., у тому числі: вересень 2019 року в сумі 18297,00 грн., жовтень 2019 року в сумі 50520,00 грн., листопад 2019 року у сумі 64219,00 грн., грудень 2019 року у сумі 2890,00грн.; п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України, а саме ВКФ «Агромарін» не повідомило у строки контролюючі органи за основним місцем обліку, згідно з порядком обліку платників податків, про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням. Як вказав позивач, на підставі зазначених порушень контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення: -від 15.12.2021р. №30531/15-32-09-02 яким застосовано штрафні (фінансові) санкції, та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 27 540,00грн. за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів за кодом платежу; -від 21.12.2021р. №5, яким підприємству збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у загальній сумі 308851,00 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням у сумі 247081,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції у сумі 61770,00грн.; - від 21.12.2021р. №5 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 135926,00грн. та визначені штрафні (фінансові) санкції у сумі 33982,00 грн., всього на суму 169908,00 грн. Так, щодо податкового повідомлення рішення про збільшення суми грошового зобов`язання підприємства з податку на прибуток, позивач вказав, що поставка молока за договорами №11 від 01.08.2018р. та №09-09-19 від 09.09.2019р., укладеними з ФОП ОСОБА_1 здійснювалась транспортними засобами ВКФ «Агромарін», а укладеним з ПАТ«Христинівський молокозавод» транспортними засобами постачальника. Поряд з цим, зі вказаними суб`єктами підприємницької діяльності підприємством належним чином були оформлені всі первинні документи, що передбачені діючим законодавством, а певні недоліки первинного документу не позбавляють юридичної сили в аспекті сприйняття його як доказу здійснення господарської діяльності. Щодо рішення контролюючого органу про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, позивач вказав, що, на його думку, відповідні доводи спростовуються матеріалами справи, а саме первинними документами стосовно господарських відносин з ПАТ «Христинівський молокозавод», які були належним чином оформлені відповідно до положень діючого законодавства, підписані уповноваженими особами підприємства (працівниками підприємства), у повному обсязі були відображені в бухгалтерському та податковому обліках, під час перевірки за відповідними запитами надавались контролюючому органу. Поряд з цим, на думку позивача, контролюючий орган безпідставно наклав штраф на підприємство за порушення п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України, вказавши, що платник податків зобов`язаний подавати повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП кожного разу після реєстрації, створення чи відкриття нових об`єктів оподаткування або об`єктів, пов`язних з оподаткуванням або через які провадиться діяльність. Також, позивач вважає, що контролюючий оран пропустив строк давності для застосування штрафів за неповідомлення підприємством про всі об`єкти оподаткування та контролюючий орган у своєму акті перевірки зазначив транспортні засоби, які відстутні в обліку на підприємстві.

03.02.2022р. та 01.06.2022р. до суду від Головного управління ДПС в Одеській област надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача вказав, що не погоджується із позовними вимогами підприємства та просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач вказав, що у ході проведення перевірки було надано контролюючого органу договір №11 від 01.08.2018р. ФОП ОСОБА_1 - постачальник, ВКФ «АГРОМАРІН» - покупець, які уклали даний договір на постачання молока. Також, у ході проведення перевірки було надано договір №09-09-19 від 09.09.2019р.: ПАТ "Христинівський молокозавод" - постачальник, ВКФ «АГРОМАРІН» - покупець, уклали даний договор контракції молочної сировини. Відповідач наголосив, що до перевірки не надані ТТН, шляхові листи, посвідчення якості та/або декларацію виробника, інші товарно-супровідні документи на товар. Поряд з цим, у видаткових накладних зазначені офісні адреси постачальника та покупця, а не адреса складських приміщень, де може розмішуватися товар, який підлягає поставці. Відповідач вказав, що враховуючи не надання до перевірки ТТН та шляхових листів, неможливо встановити місцезнаходження пунктів навантаження та розвантаження та будь-які відомості щодо вантажно-розвантажувальних операцій, відомості про вантаж (одиниця виміру, ціна, загальна сума, маса, документи з вантажем), навантаження-розвантаження ТМЦ, здійснення складського зберігання, відповідальні особи щодо відвантаження ТМЦ, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і її оформлення, інші дані що дають змогу ідентифікувати особу, яка фактично брала участь у здійсненні господарської операції. Фактично, як вказав відповідач, здійснено безпідставне документальне оформлення господарських операцій з поставки товарів на користь ВКФ «Агромарін» і складено первинні документи всупереч норм частини першої ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.п.2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів, України від 24.05.1995р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704. Оскільки відсутній факт формування згідно з абзацом другим ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання цими постачальниками у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва. За таких обставин, відповідач ввважає, що відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні абзацу п`ятого ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має - бути дійсний рух певного активу. Щодо податку на додану вартість, відповідач вказав, що у зв`язку з ненаданням до перевірки документів підтверджуючих фактичне отримання ТМЦ від ПАТ "Христинівський молокозавод", відсутнє документальне підтвердження підстав складання податкових накладних та не можливо підтвердити правомірність складання податкових накладних зареєстрованих в ЄРПН, ПАТ "Христинівський молокозавод" і відповідно право на податковий кредит ВКФ «Агромарін». У результаті вищевказаного податковий орган вважає, що ВКФ «Агромарін», у порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, ст.198 Податкового кодексу України завищено податковий кредит з податку на додану вартість у сумі 135 925,67 грн.

18.04.2022р. до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій позивач вказав, що у відзиві на позовну заяву відповідачем не зазначено заперечень щодо оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 15.12.2021р. №30531/15-32-09-02, що може бути кваліфіковано як визнання позову в цій частині. При цьому, позивач наголосив, що усі первинні документи були надані відповідачу, але не враховані та, що позивач у своїй діяльності суворо дотримувався і дотримується податкового законодавства.

Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

У період з 26.10.2021р. по 08.11.2021р. Головним управлінням ДПС в Одеській області проведено документальну виїзну планову перевірку ВКФ «Агромарін», яка відповідно до наказу від 03.11.2021р. №7973-п продовжувалась на п`ять днів, з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2018р. по 31.12.2020р., валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2018р. по 31.12.2020р., за результатами якої складено акт перевірки від 22.11.2021р. №25276/15-32-07-05-23/13925644 (а.с.21-61 т.1).

Під час перевірки встановлено порушення ВКФ «Агромарін», зокрема,:

-п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України внаслідок чого встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 247 081,00 грн., у тому числі 2018 рік у сумі 124 748,00грн., 2019 рік - у сумі 122 333,00грн.;

- п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України внаслідок чого встановлено заниження податку на додану вартість у сумі 135 926,00грн., у тому числі: вересень 2019 року у сумі 18 297,00грн., жовтень 2019 року у сумі 50 520,00грн., листопад 2019 року у сумі 64 219,00грн., грудень 2019 року у сумі 2 890,00грн.;

- п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України, а саме ВКФ «Агромарин» не повідомило у строки контролюючі органи за основним місцем обліку, згідно з порядком обліку платника податків, про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням.

Згідно акту перевірки у ході проведення перевірки позивачем було надано до контролюючого органу договір №11 від 01.08.2018р. між ФОП ОСОБА_1 - постачальник, ВКФ «АГРОМАРІН» - покупець, які уклали даний договір на постачання молока. Також, у ході проведення перевірки позивачем було надано договір №09-09-19 від 09.09.2019р. укладений між ПАТ "Христинівський молокозавод" - постачальник, ВКФ«АГРОМАРІН» - покупець щодо контракції молочної сировини. В акті перевірки зазначено, що до перевірки не надані ТТН, шляхові листи, якісне посвідчення та/або декларацію виробника, інші товарно-супровідні документи на товар. У видаткових накладних зазначені офісні адреси постачальника та покупця, а не адреса складських приміщень, де можна розміщувати товар, який підлягає поставці. Враховуючи не надання до перевірки ТТН та шляхових листів, неможливо встановити місцезнаходження пунктів навантаження та розвантаження та будь-які відомості щодо вантажно- розвантажувальних операцій, відомості про вантаж (одиниця виміру, ціна, загальна сума, маса, документи з вантажем1), навантаження-розвантаження ТМЦ, здійснення складського зберігання, відповідальні особи щодо відвантаження ТМЦ, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, інші дані що дають змогу ідентифікувати особу, яка фактично брала участь у здійсненні господарської операції. В акті перевірки зазначено, що враховуючи суть наданих первинних документів, до перевірки не надано документальне підтвердження отримання ТМЦ від постачальника ПАТ"Христинівський молокозавод" та ФОП ОСОБА_1 . До перевірки не надані довіреності на право отримання ТМЦ, у видаткових накладних стоять підписи водіїв або головного інженера - тобто, факт переходу права власності на користь ВКФ «Агромарін» документально не підтверджений. До перевірки не надані ТТН по транспортуванню вказаних ТМП в зв`язку з чим неможливо встановити пункти навантаження та розвантаження, відсутні відомості про вантаж- ціна, сума, маса, тощо. Фактично здійснено безпідставне документальне оформлення господарських операцій з поставки товарів на користь ВКФ «Агромарін» і складено первинні документи всупереч норм частини першої ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.п.2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704. За таких обставин перевіряючими зроблено висновок про те, що відсутній факт формування згідно з абзацом другим ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідного активу, як ресурсу Контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання цими постачальниками у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва. Тобто, відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні абзацу п`ятого ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має- бути дійсний рух певного активу. У зв`язку з ненаданням до перевірки документів підтверджуючих фактичне отримання ТМЦ від ПАТ «Христинівський молокозавод», відсутнє документальне підтвердження підстав складання відповідної податкових наклданих, в результаті чого завищено податковий кредит з податку на додану вартість у сумі 135 925,67 грн. Також, встановлено порушення п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України , а саме ВКФ «Агромарин» не повідомило у строки контролюючі органи за основним місцем обліку, згідно з порядком обліку платників податків про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, а саме автомобільну техніку 27 одиниць.

На підставі висновків акту від 22.11.2021р. №25276/15-32-07-05-23/13925644 Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкові повідомлення рішення від 21.12.2021р.:

- №5, яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на прибуток підприємств у розмірі 247 081,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 61 770,00 грн. (а.с.107 т.1);

- №5, яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість у розмірі 135 926, 00грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 33 982,00 грн. (а.с.108 т.1);

- №30531/15-32-0902, яким, за встановлені порушення п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України застосовано фінансові санкцій у розмірі 27 540,00 грн. (а.с.110 т.1).

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень п.п. 134.1.1. п.134.1. Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Пунктом 135.1. ст.135 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно із п. 198.1., 198.2, 198.3 ст.198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а)придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;дата отримання платником податку товарів/послуг.Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно зі статтями 1, 9 Закону України Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-XIV господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; - первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Як встановлено перевіряючими під час перевірки та підтверджено матеріалами справи, 01.08.2018р. між ФОП ОСОБА_1 та ВКФ «Агромарін» укладено договір на поставку молока №11, згідно п.п.1.1. та 1.3 п.1 якого встановлено, що постачальник зобов`язується передати, а покупець прийняти та оплатити молоко, кількість та сорт якого зазначається в накладних.(а.с.111-112 т.1).

На підтвердження реальності укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ВКФ «Агромарін» договору від 01.08.2018р., до контролюючого органу та суду надано первинні документи: видаткові накладні, приймальні квитанції на закупівлю молочної сировини, маршрутні листи, товарнотранспортні накладні, спеціалізовані товарні накладні на перевезення молочної сировини (форма 1-ТН), видаткові касові ордери, обороно-сальдові відомості по рахунку 231(а.с.134-250 т.1; 1-250 т.2; 1-16 т.3).

09.09.2019р. між ПАТ «Христинівський молокозавод» та ВКФ «Агромарін» укладено договір поставки №09-09-19, згідно п.1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується передавати у власність покупця, а покупець зобов`язується приймати й оплачувати молоко знежирене, в подальшому -товар, у відповідності з умовами даного договору (а.с.17-19 т.3).

Відповідно до п.3 додатку №1 від 09.09.2019р. до вищевказаного договору транспортні витрати по доставці молока знежиреного за рахунок продавця (а.с.20 т.3).

На підтвердження реальності укладеного між ПАТ «Христинівський молокозавод» та ВКФ «Агромарін» договору від 09.09.2019р. до контролюючого органу та суду надано первинні документи: видаткові накладні, спеціалізовані товарні накладні, ТТН, платіжні доручення, підтверджуючі оплату поставки молока (а.с.22-151 т.3).

Таким чином, вищевказані обставини та надані до суду первинні документи підтверджують реальність укладення між позивачем та контрагентами ФОП ОСОБА_1 та ПАТ «Христинівський молокозавод» господарських операцій.

Суд не приймає до уваги посилання податкового органу на окремі недоліки в оформленні первинних документів платника податків, оскільки формальні недоліки в первинних документах повинні оцінюватися в сукупності з іншими обставинами справи. Перевагу необхідно надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту. Первинні документи повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо. При цьому, сама собою наявність, або відсутність окремих документів, а також помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю, мали місце.

Щодо посилання у акті перевірки на ненадання позивачем товарно транспортних накладних, суд зазначає, що відповідачем не враховано те, що перевізником у господарських відносинах з ПАТ «Христинівський молокозавод», був контрагент позивача, ПАТ «Христинівський молокозавод».

Поряд з цим, суд зазначає, що товарно-транспортна накладна не є обов`язковим первинним документом, що складається під час здійснення господарської операції з поставки товару, а є первинним документом, що лише підтверджує операції учасників транспортних перевезень (вантажовідправника, вантажотримувача, перевізника), тому її неналежне оформлення або відсутність у покупця товару за наявності належних первинних документів, що підтверджують поставку та оприбуткування товару, не може бути самостійною підставою для висновку про безтоварний характер господарської операцій з поставки товару в цілому.

Суд зазначає, що згідно з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. №363 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998р. № 128/2568), ТТН - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

У свою чергу, сама по собі відсутність або неналежне оформлення ТТН не є достатнім аргументом, який доводить нереальність господарської операції.

Наявність або відсутність товарно-транспортних накладних є лише дотриманням або порушенням правил перевезень автомобільним транспортом, які не пов`язані з дотриманням вимог податкового законодавства.

З огляду на це, певні недоліки у ТТН або відсутність певних ТТН не може спричиняти для позивача негативних наслідків в аспекті свідчення про безтоварність господарської операції.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що податкові повідомлення-рішення від 21.12.2021р. №5, №5 прийняті Головним управлінням ДПС в Одеській області є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог про скасування податкового повідомлення -рішення від 15.12.2021р. №30531/15-32-09-0, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.63.3 Податкового кодексу України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку). Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, може прийняти рішення про зміну основного та неосновного місця обліку великого платника податків. Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу. Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Заява про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку подається у відповідний контролюючий орган протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об`єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню.

Відповідно до п.8.3 - п.8.4 Наказу Міністерства Фінансів України №1588 від 09.12.2011р. якщо у платника податків відбувається реєстрація, створення чи відкриття об`єкта оподаткування на території адміністративно-територіальної одиниці, де він не перебуває на обліку, то такий платник податків зобов`язаний стати на облік за неосновним місцем обліку у контролюючому органі за місцезнаходженням такого об`єкта у порядку, визначеному розділом VII цього Порядку.

Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

У повідомленні за формою №20-ОПП надається інформація про всі об`єкти оподаткування, що є власними, орендованими або переданими в оренду.

При цьому, відповідач, перелічуючи в акті перевірки транспортні засоби із зазначенням державного номеру не встановив дати реєстрації об`єктів, що позбавляє суд можливості визначити винність позивача у вчиненні вказаного порушення податкової дисципліни.

В свою чергу, у відзивах на позовну заяву від 03.02.2022р. та 01.06.2022р. Головним управлінням ДПС в Одеській області не зазначено жодних пояснень чи обґрунтування на підтвердження правомірності прийняття податкового повідомлення рішення від 15.12.2021р. №30531/15-32-09-0.

Водночас, враховуючи положення статей 2 та 8 КАС України суд звертає увагу на необхідність застосування правила вирішення сумнівів на користь платника податків, у разі виникнення спору між платником податків та державою суд не може відмовити платнику податків в захисті лише через сумніви в правомірності його дій. Особливість розподілу тягаря доказування в адміністративних справах не дозволяє трактувати «сумніви» інакше, як неспроможність фіскального органу переконливо довести обґрунтованість та правомірність власних дій у спірних відносинах, тобто невиконання ним свого процесуального обов`язку. Натомість нездатність державного органу довести обґрунтованість та законність власних дій має стати підставою для надання захисту платнику податків, вина якого не була переконливо доведена перед судом, але аж ніяк не для відмови в такому захисті. Будь-який інший висновок фактично спотворює всю систему завдань адміністративного судочинства та підриває конституційні засади України.

При цьому, пунктом 117.1 ст.117 Податкового кодексу України передбачено, що неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень.

У разі не усунення таких порушень або за ті самі дії, вчинені протягом року особою, до якої були застосовані штрафи за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 680 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 2040 гривень.

Водночас, відповідно до п.52-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за: порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії; відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу; порушення вимог законодавства в частині: обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку; порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 року №211 встановлено з 12 березня 2020 року на усій території України карантин, який неодноразово продовжувався.

На момент виявлення правопорушення, проведення податкової перевірки та прийняття податкового повідомлення-рішення на усій території України запроваджено карантин з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), що відповідно до п.52-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу виключає правові підстави для застосування штрафних санкцій згідно п.117.1 ст.117 Податкового кодексу України, що також свідчить про неправомірність прийняття податкового повідомлення-рішення від 15.12.2021р. №30531/15-32-09-0 та наявність підстав для його скасування.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 р.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у загальному розмірі 9 662,32 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №6873 від 04.01.2022р., №6874 від 04.01.2022р., №6872 від 04.01.2022р.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача та оскільки вимозі про зобов`язання відповідача вчинити певні дії передує вимога про встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача, судовий збір за другу вимогу позивача не стягувався, суд вважає за можливе стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір за вимоги майнового характеру у розмірі 7594,48 грн. Поряд з цим, суд зазначає про те, що позивач не позбавлений права звернення до суду із заявою про повернення надмірно сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295,382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Виробничо-комерційної фірми «Агромарін» - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 15.12.2021р. №30531/15-32-09-0, від 21.12.2021р. №5, №5.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, 65044, м. Одеса, вул.Семінарська, 5) на користь Виробничо-комерційної фірми «Агромарін» (код , м.Одеса, Новомосковська дорога 23) судовий збір у розмірі 7594,48 грн. (сім тисяч п`ятсот дев`яносто чотири гривні сорок вісім копійок).

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра