Справа № 221/1130/17
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2022 року Київ №221/1130/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою заступника військового прокурора Білоцерківського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, спричиненої злочином,

в с т а н о в и в:

До Волноваського районного суду Донецької області з позовною заявою звернувся заступник військового прокурора Білоцерківського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (далі - Позивач, заступник військового прокурора) до ОСОБА_1 (далі - Відповідач, ОСОБА_1 ), треті особи: Київський обласний військовий комісаріат, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення з ОСОБА_1 майнової шкоди, яка спричинена злочином у сумі 609 000,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач зазначив, що підставою звернення до суду є порушення інтересів держави, пов`язане з відшкодуванням витрат Міністерства оборони України в сумі 609 000,00 грн, які були понесені ним у зв`язку зі здійсненням виплати рідним загиблого завданої шкоди на вказану суму, у зв`язку зі смертю військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_5 , внаслідок вчинення Відповідачем кримінальних правопорушень, передбачених пунктом 7 частини другої статті 115, частини третьої статті 406 КК України, що встановлено вироком Волноваського районного суду Донецької області від 01.07.2016 у справі №221/1466/15-к, який набрав законної сили 18.01.2017.

У зв`язку з наведеним, посилаючись на пункт 7 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95-ВР, Позивач вважає, що шкода завдана Відповідачем та відшкодована державою, є шкодою, яку військовослужбовець зобов`язаний відшкодувати у порядку, передбаченому Положенням.

Також Позивач вважає, що за правилами статті 1191 ЦК України, Міністерство оборони України має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, оскільки смерть ОСОБА_5 спричинена не бойовими діями чи іншими спеціальними умовами військової служби, а незаконними (злочинними) діями Відповідача.

Заочним рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 30.06.2017, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 30.08.2017, у задоволенні позовної заяви заступнику військового прокурора Білоцерківського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України відмовлено (том 1, а.с. 50-53, 121-123).

Постановою Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №221/1130/17 скасовані рішення суд першої та апеляційної інстанцій, а справу направлено на новий розгляд (том 1, а.с. 160-165).

Скасовуючи судові рішення Верховний Суд зазначив, що аналіз норм статей 1166 та 1191 ЦК України дає підстави для висновку, що такі норми є взаємовиключними, а тому пред`явлення позовну одночасно з цих правових підстав суперечить вимогам закону. Вирішуючи спір та застосувавши вказані норми закону, суди першої та апеляційної інстанцій не звернули на зазначене уваги, не уточнили позовні вимоги, що призвело до неправильного вирішення справи.

Також Верховний Суд вказав, що у випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності таких дій. Указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою від 27.12.2019 Волноваський районний суд Донецької області закрив провадження у справі №221/1130/17, оскільки позовні вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства (том 1, а.с. 173-175).

Постановою Донецького апеляційного суду від 26.03.2020у справі №221/1130/17, ухвалу Волноваського районного суду Донецької області від 27.12.2019 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (том 1, а.с. 246-249).

Позивач подав до Волноваського районного суду Донецької області уточнену позовну заяву, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України в порядку регресу суму виплаченої одноразової допомоги в розмірі 609 000,00 грн (том 2, а.с. 11-14).

Ухвалою від 17.04.2020 Волноваський районний суд Донецької області відкрив провадження у справі №221/1130/17 прийнявши до розгляду уточнену позовну заяву (том 2, а.с. 18-19).

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 29.03.2021 у задоволенні позовної заяви заступнику військового прокурора Білоцерківського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України відмовлено (том 2, а.с. 69-73).

Постановою Донецького апеляційного суду від 24.06.2021 рішення Волноваського районного суду Донецької області від 29.03.2021- скасовано, а провадження у справі - закрито, оскільки розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 23.07.2021 справу №221/1130/17 передано за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 23.12.2021 Київським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Від Відповідача будь-яких письмових документів до суду не надходило.

Позивач подав суду клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням у справі №221/1466/15-к, оскільки постановою Верховного Суду від 19.04.2018 у справі №221/1466/15-к скасовано вирок Волноваського районного суду Донецької області від 01.07.2016 у справі №221/1466/15-к, який був основним доказом на підтвердження позовних вимог Позивача у даній справі.

Вказане клопотання суд залишає без розгляду зважаючи на те, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця була здійснена на користь рідних загиблого ОСОБА_5 , фактично 19.02.2015, тобто задовго до постановлення відносно Відповідача вироку Волноваського районного суду Донецької області від 01.07.2016 у справі №221/1466/15-к та набрання ним законної сили.

Розглянувши позовну заяву, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне.

Наказом військового комісара Київського обласного військового комісаріату від 12.02.2015 №25, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", начальнику фінансового відділу наказано перерахувати кошти для виплати одноразової грошової допомоги, на рахунки рідних ОСОБА_5 (том 1, а.с. 15-17).

Перерахунок зазначених коштів Київським ОВК родині ОСОБА_5 підтверджується платіжними дорученнями від 19.02.2015 №297, 298, 299 (том 1, а.с. 12, 13, 14).

Вироком Волноваського районного суду Донецької області від 01.07.2016 у справі №221/1466/15-к, який набрав законної сили 18.01.2017, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого пунктом 7 частини другої статті 115, частини третьої статті 406 КК України (том 1, а.с. 5-10, 115-117). Вказаним вироком встановлено навмисне вбивство Відповідачем військовослужбовця ОСОБА_5 .

Листом від 28.02.2017 №3/6/664 Міністерства оборони України повідомило військову прокуратуру Білоцерківського гарнізону, на її запит щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовців, що родині ОСОБА_5 кошти в сумі 609000 грн перераховані на рахунок Київського ОВК 29.01.2015 для подальшого перерахунку на рахунки членів сім`ї (том 1, а.с. 11).

Зважаючи на наведене Позивач вважає, що Міністерство оборони України має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування за правилами статті 1191 ЦК України та пунктом 7 Положення від 23.06.1995 №243/95-ВР, у зв`язку з чим звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до статті 41 цього зазначеного Закону, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно з частиною першою, пунктів 1-3 частини другої статті 16, частини першої статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі; загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Відповідно до пункту а) частини першої статті 16-2 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її отримання. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1цього Закону, від отримання одноразової грошової допомоги її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання (частина перша статті 16-3 Закону №2011-XII).

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (частина шоста статті 16-3 Закону №2011-XII).

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (частина дев`ята статті 16-3 Закону №2011-XII).

На час виникнення спірних відносин, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців визначався Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України віл 25.12.2013 №975 (далі - Порядок №975).

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Одноразова грошова допомога призначається у разі, зокрема: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби.

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів) (пункт 12 Порядку №975).

Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати (пункт 14 Порядку №975).

Виходячи з наведених норм та обставин справи судом встановлено, що родичам загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 , виплачена одноразова грошова допомога, тобто гарантована державою виплата, що здійснюється внаслідок загибелі (смерті) військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби.

Натомість судом встановлено, що така одноразова грошова допомога виплачена родичам загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 фактично 19.02.2015, отже задовго до постановлення відносно Відповідача вироку Волноваського районного суду Донецької області від 01.07.2016 у справі №221/1466/15-к та набрання ним законної сили, тобто незалежно він обставин встановлення вироком вини Відповідача.

Таким чином, умовами для отримання родичами виплати відповідної одноразової грошової допомоги є обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби, а не визнання вини певної особи в такій загибелі.

Також, як вже зазначено вище, одноразова грошова допомога є гарантованою державою виплатою, процедуру чи підстави відшкодування якої з винних Закон №2011-XII та Порядок №975 не містить, отже така допомога не є матеріальною шкодою у розумінні Цивільного кодексу України та Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95-ВР.

У свою чергу, щодо посилань Позивача на норми статті 1191 Цивільного кодексу України та пункту 7 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95-ВР (далі - Положення), суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення.

Держава, відшкодувавши шкоду, завдану посадовою, службовою особою органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, має право зворотної вимоги до цієї особи тільки у разі встановлення в її діях складу кримінального правопорушення за обвинувальним вироком суду щодо неї, який набрав законної сили.

Держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, відшкодувавши шкоду, завдану посадовою, службовою особою внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності відповідно органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, мають право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування (крім відшкодування виплат, пов`язаних із трудовими відносинами та відшкодуванням моральної шкоди).

Батьки (усиновлювачі), опікун або піклувальник, а також заклад або особа, що зобов`язані здійснювати нагляд за малолітньою або неповнолітньою особою, які відшкодували шкоду, завдану малолітньою або неповнолітньою особою чи фізичною особою, яка визнана недієздатною, не мають права зворотної вимоги до цієї особи.

У свою чергу, Положення підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами.

Відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти (пункт 2 Положення).

Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані у разі заподіяння з їх вини третім особам шкоди, яку було відшкодовано відповідно до чинного законодавства військовою частиною, зобов`язані відшкодувати її військовій частині у порядку, передбаченому цим Положенням та цивільним законодавством України (пункт 7Положення).

Таким чином, оскільки виплачена рідним військовослужбовця ОСОБА_5 19.02.2015 одноразова грошова допомога в розмірі 609 000,00 грн є гарантованою державою виплатою, а не матеріальною шкодою у розумінні наведених положень ЦК України та Положення, то відсутні правові підстави для стягнення з Відповідача відповідної суми.

У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовної заяви відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Басай О.В.