Справа № 320/31/22
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2022 року № 320/31/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження справу за позовом гр. ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся гр. ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність та відмову ГУ ПФУ у Київській області, яка полягає у незарахуванні йому до пільговому стажу роботи за Списком № 1 періоду роботи на підприємстві ЗАТ «Росава» вальцювальником гумових сумішей у підготовчому цеху з 01.01.2004 по 03.06.2007 (3 роки 5 місяців 22 дні), та в незарахуванні йому відповідно до абз. 10 ч. 3 ст. 24 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за кожен повний рік стажу роботи в 2004, 2005, 2006 роках (враховано в одинарному розмірі) за Списком № 1, до страхового стажу додатково по 1-му року, не в збільшенні його на 3 повних роки: додатковий стаж за Списком № 1 з 22 років до 25 років, загальний стаж з 62 р.1 міс. (745 міс.) до 65 р. 1 міс. (781 міс.) понаднормовий стаж з 37 років до 40 років;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області зарахувати йому до пільгового стажу роботи за Списком № 1 період роботи на підприємстві ЗАТ «Росава» вальцювальником гумових сумішей у підготовчому цеху з 01.01.2004 по 03.06.2007 (3 роки 5 місяців 22 дні), та відповідно до абз. 10 ч. 3 ст. 24 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за кожен повний рік пільгового стажу роботи за Списком № 1 в 2004, 2005, 2006 роках (враховано в одинарному розмірі) до страхового стажу додатково зарахувати по 1-му року та збільшити його на 3 (три) повних роки: додатковий стаж за Списком № 1 з 22 років до 25 років, загальний стаж з 62 р.1 міс. (745 міс.) до 65 р. 1 міс. (781 міс.) понаднормовий стаж з 37 років до 40 років та з урахуванням цього стажу здійснити перерахунок і виплату основної пенсії за віком та доплатити пенсії за понаднормовий стаж (з урахуванням виплаченої), починаючи з 01.07.2021.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем не зараховано йому по одному року додатково страхового стажу за період роботи з 01.01.2004 по 03.06.2007 відповідно до ст. 24 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Судом встановлено, що позивач 01.01.1951 року народження, перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Київській області.

Позивачу з 01.01.2001 року призначена пенсія за вислугу років на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Після призначення пенсії позивач продовжував працювати на підприємстві ЗАТ «Росава» на роботах за Списком № 1 вальцювальником гумових сумішей у підготовчому цеху та звільнився з роботи у зв`язку з виходом на пенсію 03.06.2007.

Пенсійним органом пораховано та обчислено позивачу пенсію за період з 02.07.1981 по 31.12.2003 у подвійному розмірі, при цьому період роботи з 01.01.2004 по 03.06.2007 зараховано в одинарному розмірі.

Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою, в якій просив зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 1 період роботи на підприємстві ЗАТ «Росава» вальцювальником гумових сумішей у підготовчому цеху з 01.01.2004 по 03.06.2007 та збільшити його на 3 (три) повних роки: додатковий стаж за Списком № 1 з 22 років до 25 років, загальний стаж з 62 р.1 міс. (745 міс.) до 65 р. 1 міс. (781 міс.) понаднормовий стаж з 37 років до 40 років та з урахуванням цього стажу здійснити перерахунок і виплату основної пенсії за віком та доплатити пенсії за понаднормовий стаж (з урахуванням виплаченої), починаючи з 01.10.2017.

Листом від 23.10.2021 №11555-18412/О-02/8-1000/21 ГУ ПФУ у Київській області повідомило позивача, що відповідно до ст. 24 Закону (в редакції чинній до 16.09.2008) за кожний повний пік стажу роботи, до набрання чинності цим Законом, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала право на пенсію на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу зараховується по одному року.

З 16.09.2008 до ст. 24 Закону внесено зміни: за кожний повний рік на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 до страхового стажу додатково враховується 1 рік такої роботи.

За інформацією відділу перерахунків пенсій № 1 управління пенсійного забезпечення Головного управління згідно записів трудової книжки позивач не працює з 03.06.2007.

Страховий стаж становить 52 роки 1 місяць 21 день (стаж враховано по 22.06.2007) з них 22 роки по Списку № 1. Коефіцієнт стажу склав 0,62083.

Страховий стаж по списку № 1 пораховано за період з 02.07.1981 по 31.12.2003,

Заробітну плату визначено за період з 01.11.1989 по 31.10.1994 та з 01.07.2000 по 28.02.2006. Осучаснена середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, застосована в розмірі 5426,60. Індивідуальний коефіцієнт по заробітній платі становив 1,91105. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії склав 10370,50 грн. (5426,60 х 1,91105 = 10370,50).

Розмір пенсії за віком становить 7181,24 грн, де:

- 6438,32 грн - розмір пенсії за віком (10370,50 х 0,62083),

- 685,98 грн - доплата за понаднормовий стаж (за 37 років),

- 56,94 грн - додаткова пенсія особам, віднесеним до 4 категорії ЧАЕС.

Оскільки на час набрання чинності змін до ст. 24 Закону позивач не працював, підстав для врахування до страхового стажу за Списком № 1 періоду роботи 01.01.2004 по 03.06.2007 немає.

Позивач, не погоджуючись з відмовою, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно ст. 1 Закону № 1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (який набрав чинності з 01.01.2004) визначено, що страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Частиною 1 ст. 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абз. 10 ч. 3 ст. 24 Закону № 1058-IV за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Частину третю статті 24 доповнено абзацом десятим згідно із Законом № 345-VI від 02.09.2008; із змінами, внесеними згідно із Законом № 2148-VIII від 03.10.2017 - застосовується з 1 жовтня 2017 року.

Згідно ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Частину четверту статті 24 доповнено абзацом згідно із Законом № 2148-VIII від 03.10.2017 - застосовується з 1 жовтня 2017 року.

Судом встановлено, що період роботи позивача з 02.07.1981 по 31.12.2003 розраховано у подвійному розмірі відповідно до Закону № 1788-ХІІ, у свою чергу, період роботи з 01.01.2004 по 03.06.2007 пораховано у одинарному розмірі відповідно до Закону № 1058-IV.

Суд звертає увагу, що абз. 10 ч. 3 ст. 24 Закону № 1058-IV застосовується з 01.10.2017 і тільки в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Оскільки позивачу пенсія за вислугу років на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» призначена з 01.01.2001, то пенсійним органом правомірно пораховано страховий стаж за період роботи з 01.01.2004 по 03.06.2007 у одинарному розмірі, а отже, у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправної бездіяльності та відмови пенсійного органу у зарахуванні позивачу до страхового стажу додаткового по 1 року за період роботи з 01.01.2004 по 03.06.2007 та зобов`язання зарахувати до страхового стажу додаткового по 1 року за період роботи з 01.01.2004 по 03.06.2007 слід відмовити.

Щодо решти позовних вимог, то вони є похідними, а тому задоволенню не підлягають.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам позивач не надав суду достатніх беззаперечних доказів щодо правомірності своїх дій, а тому заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Також суд звертає увагу сторін, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Керуючись ст. ст. 243-246, 250, 255, 382 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лапій С.М.