Справа № 420/21026/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2022-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/21026/21
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача - Турецької І.О.,

суддів - Стас Л. В., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

03 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність, яка виразилася у невиплаті середнього грошового забезпечення за весь час затримки по день фактичного розрахунку з 16.03.2020 по 09.08.2021;

- зобов`язати нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення за весь час затримки виплати по день фактичного розрахунку з 16.03.2020 по 09.08.2021, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Постанова №100)

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивачка указує на те, що в день виключення її зі списків особового складу (16.03.2020), Військовою частиною НОМЕР_1 не проведено з нею остаточного розрахунку. Так, їй не було виплачено індексацію грошового забезпечення. Виплату відповідної суми здійснено лише на виконання судового рішення 09.08.2021, що є підставою для виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.03.2020 по 09.08.2021, відповідно до вимог статті 117 КЗпП України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1, яка виразилася у невиплаті ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за весь час затримки по день фактичного розрахунку з 16.03.2020 по 08.08.2021.

Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки виплати по день фактичного розрахунку з 16.03.2020 по 08.08.2021, відповідно до вимог Постанови №100.

У задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовив.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції, встановивши порушене право позивачки на отримання індексації грошового забезпечення при звільненні з військової служби, керуючись статтею 117 КЗпП України, дійшов висновку про обов`язок відповідача виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Водночас, часткове задоволення позову полягає в тому, що суд першої інстанції не врахував дату - 09.08.2021 як день затримки виплати індексації грошового забезпечення, оскільки в цей день позивачці надійшли відповідні кошти на її картковий рахунок.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В апеляції скаржник вважає, що позивачка пропустила шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом, встановлений частиною 2 статті 122 КАС України.

При цьому, на думку скаржника, відлік строку починається з дня виключення позивачки зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1, тобто з 16.03.2020.

Далі, по тексту апеляційної скарги Військова частина НОМЕР_1 вважає, що у межах даної справи відсутні правові підстави для застосування вимог статті 117 КЗпП України, оскільки відсутня вина суб`єкта владних повноважень у затримці відповідної виплати.

Позивачка не скористалась правом подання відзиву на апеляцію.

Ураховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 з 07.04.2016 проходила військову службу у 8 Центрі захисту інформації та кібернетичної безпеки в інформаційно-телекомунікаційних системах, на грошовому забезпеченні перебувала у Військовій частині НОМЕР_1.

27 лютого 2020 року позивачка була звільнена з військової служби у запас, у зв`язку із закінченням строку контракту.

16 березня 2020 року, відповідно до витягу з наказу начальника 8 Центру захисту інформації та кібернетичної безпеки в інформаційно-телекомунікаційних системах (по стройовій частині), ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини.

У зв`язку з тим, що в період з 07 квітня 2016 року по 28 лютого 2018 року позивачці не виплачувалась індексація грошового забезпечення, остання звернулась до суду з відповідним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року (справа №420/1136/21) зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 07 квітня 2016 року по 28 лютого 2018 року індексацію грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, із застосуванням базового місяця - «січень 2008 року».

Дане судове рішення набрало законної сили 11 травня 2021 року.

На виконання цього судового рішення, 09 серпня 2021 року позивачці виплачена індексація грошового забезпечення в сумі 74 934,84 грн., що підтверджується випискою по картковому рахунку АТ КБ «Приват- Банк» (а.с.6).

ОСОБА_1 , вважаючи, що Військова частина НОМЕР_1 повинна нарахувати та виплатити їй середнє грошове забезпечення за весь час затримки виплати індексації по день фактичного розрахунку, 03 листопада 2021 року звернулась з даним позовом до суду.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке.

Верховний Суд неодноразово висловлював свою позицію про обов`язок судів попередніх інстанцій дотримуватися принципу офіційного з`ясування обставин справи та з`ясовувати питання дотримання позивачем строків звернення до суду (зокрема справа №743/1264/18). Так, на думку суду касаційної інстанції, питання дотримання позивачем строку звернення до суду може бути досліджено на будь-якій стадії судового розгляду.

У доводах апеляційної скарги Військова частина НОМЕР_1 вважає, що позивачка пропустила шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом, встановлений частиною 2 статті 122 КАС України і такий строк починає свій відлік з 16.03.2020, тобто з дня виключення позивачки зі списків особового складу Військової частини.

Оцінюючи доводи апеляції та досліджуючи обставини порушення позивачкою строку звернення до суду, колегія суддів виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, остаточний розрахунок з позивачкою проведено - 09 серпня 2021 року.

Поряд з цим, зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 встановлено, що остання подана до суду 03 листопада 2021 року.

Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу зазначених положень процесуального закону слідує, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

Отже, строк звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 1 місяць.

Про це, зокрема, свідчить усталена практика Верховного Суду, що викладена, зокрема, в постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 815/2681/17, від 23 грудня 2020 року у справі № 560/4006/19, від 23 грудня 2020 року у справі № 360/4485/19 та від 01 лютого 2021 року у справі № 560/1282/19

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду у своєму рішенні від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 навів тлумачення поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Так, суд найвищої інстанції зазначив, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

У цій справі Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду також відзначив, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що про порушення своїх прав позивачка дізналась 09.08.2021 - з дня надходження коштів на картковий рахунок і саме з цього часу позивачка мала реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії для звернення до суду протягом місяця.

Однак, звернення до суду відбулось 03.11.2021, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду.

Водночас, доводи апеляційної скарги щодо застосування до спірних правовідносин шестимісячного строку звернення до суду є необґрунтованими та колегією суддів не приймаються.

Отже, зважаючи на обставини цієї справи у співвідношенні з правовим регулюванням спірних відносин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

Аналогічна правова позиція щодо місячного строку звернення до суду у даній категорії справ викладена в постанові судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року (справа №240/532/20).

Також, слід звернутися до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), де також надається правова оцінка таким обставинам як пропуск строку звернення до суду.

Так, у справі «Стаббігс та інші проти Великобританії» ЄСПЛ наголосив, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25 січня 2000 року ЄСПЛ зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Відповідно до вимог, закріплених у статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Частина 1 статті 319 КАС України унормовує, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

За такого правового регулювання, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

Керуючись статтями 123, 240, 308, 311, 319, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1- задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 22.07.2022.