Справа № 420/7304/22
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2022-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7304/22
УХВАЛА

21 липня 2022 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Білостоцький О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову Військової частини НОМЕР_1 (НОМЕР_2) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої державі, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 (НОМЕР_2) до ОСОБА_1 , в якої позивач просить суд:

- визнати дії ОСОБА_1 протиправними, щодо завдання збитків державі, в особі Військової частини НОМЕР_1, під час проходження військової служби в частині нанесення шкоди по службі ракетно-артилерійського озброєння та фінансово-економічній службі на загальну суму 86 673 грн. 90 коп. (вісімдесят шість тисяч шістсот сімдесят три гривні 90 копійок);

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 завдану шкоду в розмірі 86 673 грн. 90 коп. (вісімдесят шість тисяч шістсот сімдесят три гривні 90 копійок) по службі ракетно-артилерійського озброєння та фінансово-економічній службі, яка встановлена службовими розслідуваннями, за результатом яких видано накази командира військової частини НОМЕР_1 від 22.06.2021 року №1267 року зі змінами до наказу №1503 від 16.06.2016 року; від 25.04.2016 року №1057; від 07.11.2016 року №2266; від 16.06.2016 року №1503.

Разом із адміністративним позовом позивачем було заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду, а також про відстрочення сплати судового збору.

Ухвалою суду від 30.05.2022 року Військовій частині НОМЕР_1 було відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду та про відстрочення сплати судового збору, адміністративний позов позивача був залишений руху з встановленням 10-денний строку для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

В ухвалі про залишення адміністративного позову без руху було зазначено про необхідність надання позивачем до суду належним чином оформленого адміністративного позову; доказів направлення на адресу відповідача копії позовної заяви та доданих до неї документів; доказів, зазначених в ухвалі суду; доказів сплати позивачем судового збору або доказів незадовільного фінансового становища Військової частини НОМЕР_1, що не дозволяє сплатити суму судового збору під час звернення до суду; а також доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду.

На виконання ухвали суду позивачем 18.07.2022 року через канцелярію суду була подана заява про усунення недоліків адміністративного позову, де позивач зазначає, що йому невідоме місце проживання відповідача та що у зв`язку з воєнним станом частина документації позивача знищена, а інша частина - вивезена з метою її збереження, а тому копію позовної заяви не було можливості направити відповідачу.

До вказаної заяви позивачем також додано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду у справі №420/7304/22, яка обґрунтована аналогічними обставинами, як із заява, у задоволенні якої судом було відмовлено в ухвалі суду від 30.05.2022 року про залишення позову без руху. Так, зокрема, позивач посилається на неналежне виконання посадових обов`язків начальниками юридичної групи Військової частини НОМЕР_1, а також залучення представників юридичної служби військової частини для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони.

З даного приводу, суд зауважує наступне.

Згідно із частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Приписами ч. 5 ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічною службою є, зокрема, військова служба.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року №160-IX, особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Згідно ст.10 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

Згідно з ст.12 Закону України від 03.10.2019 року №160-IX у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Спори щодо проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору, що зумовлює відшкодування витрат, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України.

Тобто, у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду. Зазначена правова позиція також викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16, у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №140/721/19 та у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №340/685/19.

З аналізу вказаних норм слідує, що особа притягується до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди. Тобто, вказаною нормою передбачено строк, протягом якого особа може бути притягнута до відповідальності, тоді як строки звернення до суду щодо відшкодування такої шкоди зазначеним Законом не встановлені, а встановлені КАС України, а саме частиною 5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається з матеріалів адміністративного позову Військова Частина НОМЕР_1 зазначає, що факт втрати військового майна відповідачем первісно було встановлено під час службового розслідування, за результатами якого видано наказ командира частини 16.06.2016 року №1503.

При цьому до суду для захисту своїх прав та інтересів позивач звернувся лише 24.05.2022 року, тобто з пропуском встановленого Кодексом адміністративного судочинства України строку звернення.

Суд зауважує, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав чи охоронюваних законом інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому, «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При цьому поважні причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо об`єктивно йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив через можливі власні недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до свого права на звернення до суду.

Зазначена позиція суду також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права та свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, рішення "Девеер проти Бельгії", "Голдер проти Сполученого Королівства").

Крім того, кажучи про принцип рівності сторін, Європейський Суд з прав людини зазначає, що кожній стороні мають бути надані рівні можливості щодо представлення справи у такому вигляді, якій не ставить її у невигідне становище стосовно свого противника (рішення у справі "Бацаніна проти Росії" від 26.05.2009 року). Вказані принципи допомагають зрозуміти деякі важливі елементи справедливого суду. При цьому, й саме питання застосування строку звернення до суду тісно пов`язано з їх реалізацією.

У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Європейський Суд з прав людини послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Суд зазначає, що така підстава як неналежне виконання посадових обов`язків особами, відповідальними за юридичний супровід діяльності суб`єкта владних повноважень, а також залучення представників юридичної служби військової частини для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом більше ніж на п`ять років.

Інших об`єктивних обставин, що перешкоджали позивачу звернутися до суду у визначені ст.122 КАС України строки та поважних підстав для його поновлення позивачем у позові не наведено, а судом з матеріалів адміністративного позову не вбачається.

З огляду на зазначене клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду в адміністративній справі №420/7304/22 задоволенню не підлягає.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Крім того, позивачем на виконання ухвали від 30.05.2022 року не було надано до суду доказів усунення інших недоліків адміністративного позову, зокрема, сплати судового збору або доказів незадовільного фінансового становища Військової частини НОМЕР_1, що не дозволяє сплатити суму судового збору під час звернення до суду; не зазначено та не розкрито зміст обставин нанесення відповідачем шкоди державі (за яких умов така шкода була нанесена, в чому саме вона полягала, якими доказами зазначені обставини можуть бути підтвердженні, враховуючи твердження позивача, що всі документи на момент звернення до суду ним були знищені).

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

На підставі вищезазначеного та враховуючи те, що позивачем у встановлений чинним законодавством термін не було усунуто всіх недоліків адміністративного позову, визначених судом, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу та додані до неї матеріали.

На підставі викладеного, керуючись приписами ст.ст. 5-11, 121-123, 169, 241, 243, 248, 256, 293-295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити позивачу у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 (НОМЕР_2) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої державі - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Білостоцький О.В.