Справа № 140/3967/22
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року ЛуцькСправа № 140/3967/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Національної поліції України у Волинській області до ОСОБА_1 про повернення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Національної поліції України у Волинській області (далі ГУ НП у Волинській області, позивач) звернулося з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (відповідач) про повернення одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 77477,71 грн, у зв`язку із її поновленням на службі в поліції.

На обґрунтування вимог позивач зазначив, що з ОСОБА_1 у період із 01.08.2002 по 06.11.2015 проходила службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11. 2015 - у Національній поліції України. Наказом ГУ НП у Волинській області від 04.03.2021 №65 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 інспектора сектору Камінь-Каширського відділу поліції ГУНП у Волинській області звільнено зі служби в поліції за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», з 04.03.2021. У зв`язку із звільненням, на виконання статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» відповідачу 15.06.2021 була виплачена одноразова грошова допомога при звільнені в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 18 років календарної служби в сумі 100 484,60 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 (залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду) ОСОБА_1 поновлено на службі в органах поліції на посаді інспектора моніторингу Камінь-Каширського відділу поліції.

У зв`язку із набранням законної сили рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 у справі №140/3414/21 позивачу належало виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 30030,75 грн. З вказаної суми середній заробіток за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 6 673,50 грн, який підлягав до негайного виконання, виплачено їй у липні 2021 року. У зв`язку з цим, залишок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який належало виплатити ОСОБА_1 за рішенням суду становив 23 357,25 грн, сума виплати за вирахуванням військового збору становила 23 006, 89 грн (23 357,25-350,36=23 006,89 грн).

Враховуючи вищевикладене та у зв`язку із тим, що скасовано наказ ГУ НП у Волинській області від 04.03.2021 №65 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з поліції і вона поновлена на посаді, відповідачу необхідно повернути на рахунок ГУНП у Волинській області виплачену одноразову допомогу при звільненні в сумі 77 477,71 грн (100484, 60 -23 006,89 =77477, 71)

Про необхідність повернення вказаних коштів ГУНП у Волинській області ОСОБА_1 було направлено листи від 15.12.2021 за №2194/05/29- 2021, від 08.02.2022 за №254/05/29-2022 та від 13.04.2022 за №500/05/29-2022, однак інформація про їх виконання до ГУНП у Волинській області від відповідача не надійшла, кошти залишаються не повернутими.

З наведених підстав просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 10.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.19).

У відзиві на позовну заяву від 07.07.2022 відповідач позовних вимог не визнала, пославшись на їх незаконність. Зазначила, що виплата їй одноразової грошової допомоги при звільнені проведена відповідачем добровільно, за відсутності рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності з її боку як набувача. Ця допомога належала їй на законних підставах. Тому виплачені їй кошти за будь-яких обставин не підлягають поверненню на підставі пункту 1 частини 1 статті 1215 ЦК України. Окрім того, зазначила, що позивач пропустив місячний строк звернення до суду, встановлений ч.5 ст.122 КАС України, у зв`язку із чим просила позовні вимоги ГУ НП у Волинській області залишити без задоволення, а позовну заяву без розгляду (а.с.23-25).

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що у період із 01.08.2002 по 06.11.2015 ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11. 2015 - у Національній поліції України.

Наказом ГУ НП у Волинській області від 04.03.2021 №65 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 інспектора сектору Камінь-Каширського відділу поліції ГУНП у Волинській області звільнено зі служби в поліції за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), з 04.03.2021 (а.с.4).

На підставі вказаного наказу та керуючись статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» відповідачу була нарахована одноразова грошова допомога при звільнені в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 18 років календарної служби в сумі 102 014,82 грн.

15.06.2021 здійснено виплату вказаної допомоги в сумі 100 484,60 грн (за вирахуванням військового збору 1,5%) шляхом зарахування коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 у ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 7).

В подальшому, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 (залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2021) позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП у Волинській області № 65 о/с від 04.03.2021, в частині звільнення зі служби в поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційних заходів, лейтенанта поліції ОСОБА_1 з посади інспектора моніторингу Камінь-Каширського відділу поліції, з 04.03.2021; поновлено лейтенанта поліції ОСОБА_1 на службі в органах поліції на посаді інспектора моніторингу Камінь-Каширського відділу поліції, з 04.03.2021; стягнуто з ГУ НП у Волинській області на користь ОСОБА_1 заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 30 030,75 грн. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора моніторингу Камінь-Каширського відділу поліції, з 04.03.2021 та стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 6 673,50 грн звернуто до негайного виконання (а.с. 29-41).

На виконання вказаного рішення суду видано наказ ГУНП у Волинській області від 26.07.2021 №237 о/с, яким відповідача поновлено на службі в органах поліції на посаді інспектора моніторингу Камінь-Каширського відділу поліції з 04.03.2021 та виплачено їй у липні середній заробіток за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 6 673,50 грн (а.с. 5)

Про необхідність повернення коштів (одноразової грошової допомоги при звільнені) ГУ НП у Волинській області було направлено ОСОБА_1 листи від 15.12.2021 за №2194/05/29- 2021, від 08.02.2022 за №254/05/29-2022 та від 13.04.2022 за №500/05/29-2022 (а.с.8-10), однак інформація про їх виконання до ГУ НП у Волинській області від відповідача не надійшла, кошти залишилися не повернутими.

Вважаючи, що позивач повинна повернути безпідставно отримані кошти у розмірі 77477, 71 грн (100484, 60 23006, 89 = 77477, 71 ), позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до частини першої та другої статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно із статтею 102 Закону № 580-VIII пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) встановлено, що у разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України «Про розвідку», а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

Питання виплати одноразової грошової допомоги при звільненні із служби врегульовані розділом VI Порядку № 260.

Так, згідно із пунктом першим розділу VI Порядку №260 поліцейським, які звільняються із служби через хворобу (за станом здоров`я), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності календарної вислуги 10 років і більше.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» та зазначається кадровим підрозділом у наказі про звільнення поліцейського, якому передбачена виплата цієї допомоги (пункт 5 розділу VI Порядку № 260).

Відповідно до абзацу першого пункту 6 розділу VI Порядку № 260 нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення.

Згідно з пунктом 8 розділу VI Порядку № 260 одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

З матеріалів справи слідує, що на виконання вищевказаних вимог спеціального законодавства ГУ НП у Волинській області було виплачено ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 100 484, 60 грн (за вирахуванням військового збору 1, 5 % від суми 102 014, 82 грн)

Зважаючи на те, що в подальшому, наказом ГУ НП у Волинській області від 26.07.2021 №237 о/с ОСОБА_1 поновлено на службі в поліції з 04.03.2021, позивач вважає, що позивачка повинна повернути на рахунок позивача виплачену їй одноразову грошову допомогу у сумі 77 477,71 грн як недобросовісно набуті кошти.

Однак суд не погоджується з такими доводами ГУ НП у Волинській області, оскільки фактично правовою підставою заявлених позивачем вимог є стаття 1212 ЦК України, за приписом якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зі змісту цієї норми матеріального права вбачається, що зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.

Водночас стаття 1215 Цивільного кодексу України встановлює випадки, коли отримане набувачем від іншої особи майно, яке зовні могло б бути розцінене як безпідставно набуте, насправді не є таким. Відповідно до вказаної норми закону не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Оскільки відповідно до частини першої статті 9 Закону № 2262-ХІІ одноразова грошова допомога виплачується роботодавцем працівникові при припиненні з певних підстав трудових відносин, то суд вважає, що за своєю правовою природою вказана допомога є грошовою сумою, яка надається особі, що звільняється як засіб до існування на період пошуку нової роботи.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц вказала, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

У даній справі доказів про набуття відповідачем 77 477,71 грн у результаті рахункової помилки позивача матеріали справи не містять, на такі обставини сторони не посилаються.

Сам факт оскарження відповідачем у судовому порядку наказу про звільнення з посади за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», з 04.03.2021 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) не може свідчити про недобросовісність дій особи, оскільки є реалізацією нею конституційного права, передбаченого статтею 55 Конституції України, на захист судом прав і свобод людини і громадянина.

Враховуючи, що виплата вихідної допомоги була проведена позивачем добровільно, на законних підставах, за відсутності рахункової помилки з його боку і недобросовісності з боку відповідача, передбачені законом підстави для її повернення відсутні.

Разом з тим, суд вказує на безпідставність доводів відповідача про порушення позивачем місячного строку звернення до суду, оскільки про необхідність повернення вказаних коштів ГУ НП у Волинській області ОСОБА_1 було направлено листи від 15.12.2021 за №2194/05/29- 2021, від 08.02.2022 за №254/05/29-2022 та від 13.04.2022 за №500/05/29-2022 (а.с. 8-16), однак інформація про їх виконання до ГУ НП у Волинській області від відповідача не надійшла. Відтак, позивач відразу, без невиправданих зволікань, звернувся до суду у строк передбачений ч.5 ст.122 КАС України.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вищевикладені норми чинного законодавства, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов переконання про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ГУ НП у Волинській області до ОСОБА_1 про повернення коштів,

Керуючись статтями 244-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Головного управління Національної поліції України у Волинській області до ОСОБА_1 про повернення коштів у розмірі 77 477,71 грн відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Головне управління Національної поліції України у Волинській області (43025, Волинська область, м. Луцьк, вул. Винниченка, 11, )

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Суддя Т.М. Димарчук