Справа № 120/3552/19-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про прийняття звіту

м. Вінниця

25 липня 2022 р. Справа № 120/3552/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Віятик Наталії Володимирівни,

секретаря судового засідання: Базилишеної Соломії Богданівни

позивача ОСОБА_1

представника відповідача: Кудрик Яни Олександрівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про виконання рішення суду від 05.12.2019 у справі №120/3552/19-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням суду від 05.12.2019 вказаний позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови в перерахунку та виплаті доплати до пенсії за період з 01.07.2012 року до 31.12.2017 року виходячи з того, що підвищення до пенсії ОСОБА_1 за даний період повинно було складати 90% від грошового забезпечення 7286,90 грн., а не 80% від 7073,50 грн. згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України № 2262-ХІІ», згідно довідки №10794 від 31.05.2012 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та доплату до пенсії за період з 01.07.2012 року до 31.12.2017 року виходячи з того, що підвищення до пенсії ОСОБА_1 за даний період повинно було складати 90% від грошового забезпечення 7286,90 грн., а не 80% від 7073,50 грн. згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України № 2262-ХІІ», згідно довідки №10794 від 31.05.2012 року.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2020 рішення Вінницького окружного адміністративного суду залишено без змін.

Вінницьким окружним адміністративним судом 14.01.2020 видано виконавчий лист.

Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 22.01.2020 відкрито виконавче провадження № 61047363 щодо примусового виконання рішення суду у справі № 120/3559/12.

Ухвалою суду від 05.04.2021 встановлено судовий контроль за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.12.2019 у справі №120/3552/19-а. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подати протягом 30 днів з дня отримання вказаної ухвали звіт про виконання вказаного рішення суду.

28.04.2021 від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою суду від 31.05.2021 визнано поданий Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області звіт від 26.04.2021 таким, що не підтверджує повне виконання рішення суду, зокрема в частині виплати перерахованої пенсії ОСОБА_1 та встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області новий строк (30 робочих днів) для подання до суду звіту про повне та належне виконання рішення суду від 05.12.2019 у адміністративній справі № 120/3559/19-а.

16.07.2021 до суду надійшов звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про виконання рішення суду в адміністративній справі № 120/3552/19-а.

Ухвалою суду від 21.07.2021 прийнято звіт.

Разом з тим, постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року скасовано.

Прийнято нову постанову, відповідно до якої відмовлено в прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 16.07.2021 № 0200-0802-7/43478 про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.12.2019 в адміністративній справі № 120/3552/19-а.

Встановлено Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області новий строк (30 робочих днів) з дати отримання даної постанови, для подання до Вінницького окружного адміністративного суду звіту про повне та належне виконання рішення суду від 05.12.2019 року у справі № 120/3559/19-а.

24.01.2022 представником відповідача подано до суду звіт про виконання судового рішення. Зазначили, що пенсію ОСОБА_1 . Головним управлінням призначено з 20.09.2011 року в розмірі 90 % від сум грошового забезпечення у відповідності до Закону України від 09.04.1992 року № 2262- ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262). Розмір пенсії обраховано, в тому числі, на підставі довідки Військової частини А 0549 від 20.09.2011 № 581 виходячи з основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з вересня 2009 року по серпень 2011 року.

Ухвалою суду від 16.05.2022 поданий Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області звіт від 24.01.2022 за №0200-0902-8/6236 визнано таким, що не підтверджує повне виконання рішення суду. Встановлено новий строк для подання звіту про повне та належне виконання рішення суду.

05.07.2022 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надіслало звіт про виконання судового рішення. Представник відповідача вказує, що в травні 2019 року, Головним управлінням, на виконання постанови Верховного Суду від 23.04.2019 у справі № 127/27678/16-а, проведено ОСОБА_1 починаючи з 01.07.2015 перерахунок пенсії з включенням до складу грошового забезпечення - індексації, як одного з видів його складових. Внаслідок виконання рішення суду у справі № 127/27678/16-а, розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2015 склав - 5997,83 грн. З липня 2015 року по грудень 2017 року заявнику нараховано - 5049,30грн, що виплачені в квітні 2021 року. В подальшому, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.12.2019 у справі № 120/3552/19-а зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок та доплату до пенсії за період з 01.07.2012 до 31.12.2017 виходячи з того, що підвищення до пенсії ОСОБА_1 за даний період повинно було складати 90% від грошового забезпечення 7286,90 грн., а не 80% від 7073,50 грн. згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України № 2262», згідно довідки №10794 від 31.05.2012.

Зазначає, що на виконання судового рішення у справі №120/3552/19-а, Головним управлінням розраховано розмір максимального підвищення, наступним чином: 7286,90 грн. (грошове забезпечення Постанова №355) *90% - 5441,50 грн.(виплачуваний розмір пенсії) = 1116,71 грн. Розрахунок розміру підвищення з 01.07.2012 здійснювався наступним чином: основний розмір пенсії 5441,5*11% (згідно ПКМУ 355-11% підвищення) = 598,57 грн. з 01.07.2012; основний розмір пенсії 5441,5*23% (згідно ПКМУ 355-23% підвищення) = 1251,55 грн з 01.09.2012 при цьому виплата підвищення здійснюється на рівні максимального підвищення - 1116,71 грн. Внаслідок виконання рішення суду, розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2012 склав - 6040,07 грн. (5441,50 грн. основний та 598,57 грн. - підвищення), з 01.09.2012 - 6558,21 грн. (5441,50 грн. основний та 1116,71 грн. - підвищення). На виконання цього ж рішення суду, заявнику нараховано заборгованість за період з 01.07.2012 по 31.12.2017, в сумі - 53531,56 грн, що підтверджується розрахунками на доплату в сумі 42007,96 грн. та 11523,60 грн.

Заборгованість в загальній сумі - 53531,56 грн. буде виплачена в порядку календарної черговості за рахунок коштів виділених за окремою бюджетною програмою, оскільки на момент винесення та виконання судового рішення діяв Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».

08.07.2022 позивач подав заяву, у якій просить суд не приймати звіт відповідача та накласти штраф на керівника пенсійного органу. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що розрахунки відповідачем проведено неправильно. Крім того, оскільки не проведення виплати пенсії відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, то нарахування та виплата пенсії має проводитись без обмеження будь-яким строком та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону-ІV.

Ухвалою суду від 11.07.2022 призначено судове засідання з метою розгляду звіту головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про виконання рішення суду в адміністративній справі №120/3552/19.

У судовому засіданні 19.07.2022 позивач ОСОБА_1 заперечував проти прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 05.07.2022 та просив накласти штраф на керівника пенсійного органу за невиконання рішення суду.

Представник відповідача - Кудрик Я.О. пояснила, що Головне управління виконало рішення суду від 05.12.2019 в межах покладених судом зобов`язань та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Розглянувши звіт про виконання рішення суду, доповнення до звіту та заперечення позивача, судом встановлено наступне.

Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

В абзаці 3 пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Також у Рішенні від 26.06.2013 Конституційний Суд України врахував практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України", заява № 60750/00, зазначив, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

В пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019, на підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку, Конституційний Суд України вказав на те, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив на тому, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Тому обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено відповідний обов`язок.

Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" № 1403-VIII від 2 червня 2016 року, примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Поряд з цим суд здійснює контроль за виконанням судового рішення в порядку та на підставах, визначених нормами процесуального права.

Так, частиною першою статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення Кодексу адміністративного судочинства України не містять обмеження щодо стадій процесу на яких може бути вирішено питання про застосування заходів судового контролю, передбачених ч. 1 ст. 382 КАС України. Тобто зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд може й після ухвалення такого рішення за наслідком розгляду клопотання позивача.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною в ухвалі від 20.06.2018 у справі № 800/592/17, та правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.04.2019 у справі № 286/766/17 та в ухвалі від 05.07.2018 у справі № 206/3911/17.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суд своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, а також накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки ухвалою від 16.05.2022 відповідачу надавався новий строк для подання звіту про виконання судового рішення у цій справі, за результатами розгляду такого звіту суд, в силу вимог закону, може або накласти на начальника Головного управління штраф за невиконання судового рішення, або прийняти звіт про виконання судового рішення.

Інших повноважень суду при здійсненні судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах статтею 382 КАС України не передбачено.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером, який перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, одержує пенсію з 20.09.2011 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262.

Пенсію ОСОБА_1 . Головним управлінням призначено з 20.09.2011 року в розмірі 90% від сум грошового забезпечення у відповідності до Закону України від 09.04.1992 року № 2262- ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262).

Розмір пенсії обраховано, в тому числі, на підставі довідки Військової частини А 0549 від 20.09.2011 № 581 виходячи з основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з вересня 2009 року по серпень 2011 року. В подальшому, 23.04.2012 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 355 "Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Постанова КМУ № 355), якою на виконання соціальних ініціатив Президента України визначено механізм поетапного підвищення військових пенсій.

Постановою КМУ № 355 передбачено з 1 липня 2012 року підвищення до основного розміру пенсій, призначених до зазначеної дати відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у розмірі 11 відсотків пенсій, обчислених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону, збільшивши його з 1 вересня 2012 року до 23 відсотків та з 1 січня 2013 року до 35 відсотків. При цьому встановлено, що основні розміри пенсій з урахуванням вищезазначених підвищень не можуть перевищувати розміри пенсій, обчислених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виходячи з грошового забезпечення, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу станом на 1 квітня 2012 року. Дані щодо розмірів грошового забезпечення для визначення максимального розміру підвищення відповідно до постанови КМУ № 355 надавались органам Пенсійного фонду України установами відповідних міністерств та відомств у вигляді довідок у відповідності до п. 2 Постанови КМУ № 355.

Постанова КМУ № 355 не передбачає перерахунок основного розміру пенсій, а лише закріпила право пенсіонерів на отримання підвищення, максимальний розмір якого розраховувався на підставі довідок виданих Вінницьким обласним військовим комісаріатом. Перерахунок основного ж розміру пенсії (виходячи з нових складових) не здійснювався. Так, на виконання Постанови КМУ № 355 Вінницьким обласним військовим комісаріатом видано довідку від 31.05.2012 № 10794 ) на загальну суму грошового забезпечення - 7286,90 грн., в т.ч. 213,40 грн. надбавка за класність.

Розмір максимального підвищення згідно Постанови КМУ №355 не може перевищувати розміри пенсій, обчислених відповідно до Закону №2262 виходячи з грошового забезпечення, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу станом на 1 квітня 2012 року та розраховувався наступним чином: 7073,50грн (грошове забезпечення Постанова №355 (без надбавки за класність) * 80% (5658,80) - 5441,50 грн. (виплачуваний розмір пенсії) = 217,30 грн. Розрахунок розміру підвищення з 01.07.2012 здійснювався наступним чином: основний розмір пенсії 5441,5*11% (згідно ПКМУ 355-11% підвищення) = 598,57 грн. з 01.07.2012 при цьому виплата підвищення здійснювалась на рівні максимального підвищення - 217,30 грн.; основний розмір пенсії 5441,5*23% (згідно ПКМУ 355-11% підвищення) = 1251,55 грн. з 01.09.2012 при цьому виплата підвищення здійснювалась на рівні максимального підвищення - 217,30 грн.

Внаслідок чого перерахований розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2012 року склав - 5658,80 грн. де: 5441,50 грн. старий розмір пенсії + 217,30 грн. - підвищення Постанова № 355, виплата здійснюється на рівні максимального підвищення. Як наслідок перерахований розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2012 року склав - 5658,80 грн. де: 5441,50 грн. старий розмір пенсії + 217,30 грн. - підвищення Постанова № 355, виплата пенсії здійснювалась на рівні максимального підвищення.

При цьому, в травні 2019 року, Головним управлінням, на виконання постанови Верховного Суду від 23.04.2019 у справі № 127/27678/16-а, проведено ОСОБА_1 починаючи з 01.07.2015 року перерахунок пенсії з включенням до складу грошового забезпечення - індексації, як одного з видів його складових.

Внаслідок виконання рішення суду у справі № 127/27678/16-а, розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2015 року склав - 5997,83 грн. З липня 2015 року по грудень 2017 року заявнику нараховано - 5049,30 грн., що виплачені в квітні 2021 року.

В подальшому, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.12.2019 у справі № 120/3552/19-а зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок та доплату до пенсії за період з 01.07.2012 до 31.12.2017 виходячи з того, що підвищення до пенсії ОСОБА_1 за даний період повинно було складати 90% від грошового забезпечення 7286,90 грн., а не 80% від 7073,50 грн. згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України № 2262», згідно довідки №10794 від 31.05.2012.

На виконання судового рішення у справі № 120/3552/19-а, Головним управлінням розраховано розмір максимального підвищення, наступним чином: 7286,90 грн. (грошове забезпечення Постанова №355) *90% - 5441,50 грн.(виплачуваний розмір пенсії) = 1116,71 грн. Розрахунок розміру підвищення з 01.07.2012 здійснювався наступним чином: основний розмір пенсії 5441,5*11%(згідно ПКМУ 355-11% підвищення) = 598,57 грн. з 01.07.2012; основний розмір пенсії 5441,5*23%(згідно ПКМУ 355-23% підвищення) = 1251,55 грн. з 01.09.2012 при цьому виплата підвищення здійснюється на рівні максимального підвищення - 1116,71 грн.

Внаслідок виконання рішення суду, розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2012 склав - 6040,07 грн. (5441,50 грн. основний та 598,57 грн. - підвищення), з 01.09.2012 - 6558,21 грн. (5441,50 грн. основний та 1116,71 грн - підвищення). На виконання цього ж рішення суду, заявнику нараховано заборгованість за період з 01.07.2012 по 31.12.2017, в сумі - 53531,56 грн., що підтверджується розрахунками на доплату в сумі 42007,96 грн та 11523,60грн.

Позивач вказує, що відповідачем не виконані в повному обсязі вимоги судового рішення, оскільки у звіті знову зазначено неправильну суму заборгованості. Тобто, на думку ОСОБА_1 заборгованість відповідача перед ним складає 58324,78 грн., а не 53531,56 грн., як це вказано у звіті.

На дані посилання позивача суд зазначає, що у зв`язку з виконанням рішення суду у справі №127/27678/16 розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2015 склав - 5997,83 грн., з липня 2015 року по грудень 2017 року заявнику нараховано 5049,30 грн., що виплачені у квітні 2021 року, що підтверджуються витягом із списку №1 на зарахування пенсій (допомог) на поточні (карткові) рахунки одержувачів з АТ "Ощадбанк", згідно якого за період з 01.04.2021 по 30.04.2021 Головне управління ПФУ у Вінницькій області зарахувало ОСОБА_1 5049,30 грн.

Відповідач зазначає, що при формуванні розрахунку заявнику нараховано заборгованість за період з 01.07.2012 по 31.12.2017, в сумі - 53531,56 грн., що підтверджується розрахунками на доплату в сумі 42007,96 грн. та 11523,60 грн. Для формування розрахунку на доплату в сумі 42007,96 грн. (№1) Головним управлінням здійснено порівняння розміру пенсії: станом на липень 2012 року нарахований 6040,07 грн. - виплачений 5829,52 грн., місячна сума доплати склала - 210,55 грн.; станом на вересень 2012 року нарахований 6558,21 грн. - виплачений 5829,52 грн., місячна сума доплати склала - 728,69 грн., станом на липень 2015 року нарахований 6558,21 грн. - виплачений 5997,83 грн. (з урахуванням судового рішення у справі 127/27678/16-а - додається) місячна сума доплати склала - 560,38 грн. Для формування розрахунку на доплату в сумі - 11523,60 грн. (№2) здійснено порівняння розміру пенсії: станом на липень 2012 року - підлягало виплаті 5829,52 грн. - та фактично виплачено 5658,80 грн., місячна сума доплати склала - 170,72 грн.; станом на липень 2015 року - 5997,83 грн. - та фактично виплачений 5827,11 грн., місячна сума доплати склала - 170,72 грн.; станом на січень 2018 року 9779,76 грн. та фактично виплачено - 9694,40 грн., місячна сума доплати склала - 85,36 грн. Тобто, в цілому (в обох розрахунках) порівнювався розмір пенсії розрахований на виконання рішення суду у справі № 120/3552/19-а та фактично виплачуваний: станом на 01.07.2012 склав - 6040,07 грн. та розмір виплачуваної пенсії - 5658,80 грн. (розрахунок вказано вище, без класності) - різниця складає - 381,27 грн., це 210,55 грн. (розрахунок 1) + 170,72 грн. (розрахунок 2); станом на 01.09.2012 склав - 6558,21 грн. та розмір виплачуваної пенсії - 5658,80 грн. (розрахунок вказано вище, без класності) - різниця складає - 899,41 грн., це 728,69 грн. (розрахунок 1) + 170,72 грн. (розрахунок 2); станом на 01.07.2015 склав - 6558,21 грн. та розмір виплачуваної пенсії - 5997,83 грн. (розрахунок вказано вище, без класності) - різниця складає - 731,10 грн., це 560,38 грн. (розрахунок 1) + 170,72 грн. (розрахунок 2). Загальна заборгованість становить 53531,56 грн. та складається з наступних сум: 762,54 грн. (381,27 грн. х 2 міс.) + 30579,94 грн. (899,41 грн. х 34міс.) + 21933,30 грн. (731,10 грн. х 30міс.) + 256,08 грн. (85,36 грн. х 3 міс. 2018 року).

Таким чином, із досліджених матеріалів справи вбачається, що ГУ ПФУ у Вінницькій області, на виконання рішення суду від 05.12.2019 було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , також відповідачем обґрунтовано свої дії щодо невключення доплати в сумі 5049,30 грн. в розрахунок до звіту та при визначенні суми заборгованості, яка підлягає виплаті позивачу, тому суд вважає, що цій частині слід прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 05.07.2022 про виконання рішення суду.

Щодо неможливості здійснити виплати заборгованості відповідачем, у зв`язку з відсутністю коштів у Державному бюджеті України та клопотання позивача про накладення на керівника Управління стягнень, суд приходить до наступних висновків.

В звіті вказано, що заборгованість в загальній сумі - 53531,56 грн. буде виплачена в порядку календарної черговості за рахунок коштів виділених за окремою бюджетною програмою, оскільки на момент винесення та виконання судового рішення діяв Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».

Відповідач не заперечує факту наявності боргу, але наголошує на неможливості виконання судового рішення в цій частині зважаючи на те, що суми пенсії, нараховані на виконання рішень судів, можуть бути виплачені пенсійними органами лише в межах затверджених бюджетних призначень і в Головного управління відсутні необхідні для цього кошти.

На підтвердження вищевказаного, відповідач надав лист №2800-040201-9/6912 від 04.02.2022, у якому Фінансово-економічний департамент Пенсійного фонду України повідомив, що нараховані на виконання рішень суду кошти виплачуються в межах затверджених бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Кошти Державного бюджету України включаються до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. Бюджет Пенсійного фонду на 2022 рік не затверджено. Водночас повідомили, що проєкт бюджету Пенсійного фонду України на 2022 рік знаходиться на погодженні в Міністерстві соціальної політики України.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII від 9 квітня 1992 року виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05 листопада 1991 року Пенсійний фонд України є самостійною фінансово-банківською системою, не входить до складу державного бюджету України, формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями (в тому числі й тими, що використовують працю громадян за угодами цивільно-правового характеру) на заходи соціального страхування за тарифами, диференційованими залежно від небезпечності, шкідливості, тяжкості робіт та стану інших умов праці, страхових внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, обов`язкових страхових внесків громадян, а також коштів державного бюджету України.

Отже, виплата пенсій, призначених на підставі Закону № 2262-XII, здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області виключно за рахунок коштів Фонду, передбачених Державним бюджетом України на відповідний рік.

Водночас в силу вимог статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Встановлені судом обставини справи вказують на неможливість самостійного виконання відповідачем рішення суду у цій справі в частині виплати позивачу перерахованої пенсії в сумі 53531,56 грн., що обумовлюється відсутністю у відповідача належного фінансового забезпечення та коштів, необхідних для виплати вказаної заборгованості.

Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 21.11.2018 у справі № 373/436/17, від 15.05.2020 у справі № 812/1813/18, від 21.05.2020 у справі № 310/6910/16-а та від 19.02.2020 у справі № 821/1491/17, невиконання боржником (пенсійним органом) судового рішення в частині виплати грошових коштів стягувачу (пенсіонеру) за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Таким чином, оскільки часткове невиконання відповідачем рішення суду у цій справі обумовлюється об`єктивними причинами, а належних доказів, які б свідчили про намір суб`єкта владних повноважень ухилитися від виконання судового рішення не здобуто, суд доходить висновку про відсутність підстав для накладення на начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області штрафу в порядку, визначеному ст. 382 КАС України.

При цьому суд враховує, що основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Водночас прийняття судом рішення про накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу у даному випадку не вплине на виконання судового рішення, ухваленого на користь позивача, та, відповідно, не відновить його право на отримання присуджених бюджетних коштів.

Також суд застосовує правову позицію Верховного Суду щодо підстав для накладення штрафу на керівника територіального управління Пенсійного фонду, сформовану у подібних правовідносинах в постанові від 23.04.2020 при вирішенні справи № 560/523/16.

Так, колегія суддів Верховного Суду зазначила, що, переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення, та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду, або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Отже, з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи, беручи до уваги висновки Верховного Суд у справі № 560/523/16, суд не вбачає наявності вищезазначених підстав для накладення на керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області штрафу за невиконання рішення суду у цій справі.

Насамкінець суд зауважує, що проблема невиконання рішень національних судів у соціальних спорах має загальнодержавний характер.

На це, зокрема, вказує той факт, що 09.07.2021 відбувся спільний круглий стіл за участю представників Міністерства соціальної політики України, Пенсійного фонду України, Міністерства юстиції України, органів державної виконавчої служби та суддів України, на якому йшлося про критичний стан із виконанням рішень судів про перерахунок та виплату пенсій через відсутність необхідних для цього бюджетних коштів та обговорювалися шляхи виходу із ситуації, що склалась. Тобто проблема з виконанням рішення суду у цій справі не є індивідуальною, а охоплюється загальною проблемою належного виконання судових рішень в соціальних спорах, яка потребує системного підходу до її вирішення на найвищих рівнях органів державної влади.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що підстав для задоволення клопотання позивача про накладення штрафних санкцій на керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області немає.

Отже, дослідивши всі обставини справи, з`ясувавши, що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виконує рішення суду від 05.12.2019 щодо нарахування пенсії позивачу, а заборгованість не виплачується ОСОБА_1 не з вини відповідача, суд приходить до висновку, що слід прийняти звіт відповідача про виконання рішення суду від 05.12.2019.

Водночас суд наголошує, що це не звільняє пенсійний орган від обов`язку виконати рішення суду, ухвалене на користь позивача, та не позбавляє позивача права повторно звернутися до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням такого рішення шляхом зобов`язання відповідача подати новий звіт про його виконання, якщо подальша поведінка відповідача буде давати приводи вважати, що він ухиляється від виконання рішення суду, затягує його виконання або ж діє недобросовісно та не вживає заходів, необхідних для його якнайшвидшого виконання.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 294, 295, 382 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.12.2019 у справі №120/3552/19-а.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна