Справа № 460/15757/21
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 липня 2022 року м. РівнеСправа №460/15757/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач), у якому просить: визнати протиправними дії щодо припинення виплати пенсії за віком; зобов`язати поновити виплату позивачу пенсії за віком з моменту припинення її виплати 01.03.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 06.01.2021 позивачу призначено пенсії за віком. Однак, з 01.03.2021 відповідачем припинено виплату такої пенсії та повідомлено про переплату пенсії за період з 06.01.2021 по 28.02.2021 в сумі 3252,68 грн у зв`язку з недостатністю стажу для призначення пенсії за віком. Крім того, листом ГУ ПФУ в Рівненській області, наданим на звернення позивача, було роз`яснено, що згідно з результатами позапланової перевірки достовірності відомостей про відпрацьований час за періоди з 23.07.1974 по 31.07.1974 та з 23.06.1975 по 28.08.1977, зазначених у довідці Приватного сільськогосподарського підприємства «Україна» від 04.01.2021 №1 (акт від 22.01.2021 №14) підтвердити достовірність видачі вказаної довідки немає можливості, а тому тривалість страхового стажу позивача визначена без урахування вищезазначених періодів роботи в колгоспі «Україна» за вказаний період складає 25 років 2 місяці 23 дні, що не дає права на призначення позивачу пенсії за віком. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, які порушують гарантоване державою право на належне пенсійне забезпечення.

Ухвалою від 24.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу встановлено строк для подання відзиву.

Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти заявлених позовних вимог. Зазначив, що згідно з довідкою Приватного сільськогосподарського підприємства «Україна» від 04.01.2021 №1, долученою до заяви про призначення пенсії від 06.01.2020, позивач працював в колгоспі Україна з 23.07.1974 по 31.07.1974 та з 23.06.1975 по 28.08.1977. Згідно з результатами позапланової перевірки, проведеної відповідно до ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", щодо достовірності відомостей про відпрацьований час за періоди, зазначені в означеній довідці (акт від 22.01.2021 №14), дані, зазначені у вказаній довідці від 04.01.2021 №1, відповідають первинним документам, наданим на перевірку (книги обліку праці та розрахунків з оплати праці за 1974 - 1977 роки). Водночас, перевіркою встановлено, що записи щодо позивача виконано різними чорнилами в порівнянні із записами прізвищ та імен інших працівників колгоспу в зазначених книгах; назви посад відсутні по всіх працівниках даного колгоспу. Підтвердити достовірність видачі довідки від 04.01.2021 №1 немає можливості. Також в електронній пенсійній справі Позивача міститься лист ПСП Україна (без дати та номера видачі), в якому зазначено, що за 1974 - 1977 роки велися книги облiку робочого часу не тiльки бухгалтерією, а i облiковцем. Книги не виносилися з apxiвy ПСП Україна. Протоколи загальних зборiв за 1950-1999 роки переданi до Здолбунiвського архіву. Картка форми Т2 на ім`я ОСОБА_2 пошкоджена мишами та не збережена. На підставі вищевикладеного, оскільки за результатами перевірки не підтверджено достовірність документів про стаж, наданих для призначення пенсії, то тривалість страхового стажу визначена без урахування вищезазначених періодів роботи в колгоспі України з 23.07.1974 по 31.07.1974 та з 23.06.1975 по 28.08.1977, та складає 25 років 2 місяці 23 дні, що не дає права на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 06.01.2021 звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.11).

До вказаної заяви позивачем долучено, зокрема, копію трудової книжки від 20.07.1978 НОМЕР_1 (а.с.4-5), довідку Приватного сільськогосподарського підприємства «Україна» (далі - ПСП «Україна») від 04.01.2021 №1 (а.с.10).

З 06.01.2021 позивачу зараховано страховий стаж роботи понад 27 років, призначено пенсію за віком та розпочато виплату такої пенсії.

Вказані обставини визнаються сторонами в заявах по суті, у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, а тому такі обставини відповідно до ч.1 ст.78 КАС України не підлягають доказуванню.

Листом від 12.03.2021 за №1700-0403-8/10431 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що при опрацюванні його пенсійної справи виникла переплата пенсії за період з 06.01.2021 по 28.02.2021 в сумі 3252,68 грн у зв`язку з недостатністю стажу для призначення пенсії за віком. Також просив відповідно до ст.50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вказану переплату пенсії добровільно перерахувати на рахунок ГУ ПФУ в Рівненській області (а.с.12).

В липні 2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Рівненській області із зверненням щодо підстав припинення виплати йому пенсії.

Листом від 11.08.2021 за №7459-6741/В-02/8-1700/21 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що відповідно до статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, зокрема, у разі якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості. Згідно з результатами позапланової перевірки достовірності відомостей про відпрацьований час за періоди з 23.07.1974 по 31.07.1974 та з 23.06.1975 по 28.08.1977, зазначених у довідці ПСП «Україна» від 04.01.2021 №1 (акт від 22.01.2021 №14) підтвердити достовірність видачі вказаної довідки немає можливості. У зв`язку з цим, тривалість страхового стажу позивача визначена без урахування вищезазначених періодів роботи в колгоспі «Україна» за вказаний період складає 25 років 2 місяці 23 дні, що не дає права на призначення позивачу пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Таким чином, враховуючи вимоги ст. 49 вказаного Закону виплату позивачу пенсії припинено (а.с.13).

Вважаючи такі дії органу Пенсійного фонду протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі Закон №1058-ІV).

Відповідно до ст. 1 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначає стаття 24 Закону №1058-ІV.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до ст.45 Закону №1058-ІV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-ІV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії (абз.2 ч.4 ст.26 Закону №1058-ІV).

Відповідно до ст. 1 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначає стаття 24 Закону №1058-ІV.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч.3 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

До набрання чинності Закону №1058-IV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII), відповідно до статті 56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, при цьому зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Згідно зі статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637).

Згідно з п.1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

З аналізу наведених правових норм слідує, що документами, які підтверджують участь в сільськогосподарському виробництві, є трудова книжка із записом про характер виконуваної роботи та уточнююча довідка, яка видається, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду у постанові від 22.11.2018 у справі №822/1241/15.

Враховуючи викладене, суд вважає, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Так, у зв`язку з відсутністю в трудовій книжці від 20.07.1978 НОМЕР_1 записів щодо роботи позивача у період з 23.07.1974 по 31.07.1974 та з 23.06.1975 по 28.08.1977 в колгоспі «Україна», правонаступником якого є ПСП «Україна», позивачем при зверненні до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії від 06.01.2021 було надано довідку ПСП «Україна» від 04.01.2021 №1 (а.с.10).

Дослідивши довідку ПСП «Україна» від 04.01.2021 №1, видану на ім`я ОСОБА_1 , суд встановив, ОСОБА_1 у період з 23.07.1974 по 31.07.1974 та з 23.06.1975 по 28.08.1977 працював в колгоспі «Україна». Дата організації колгоспу червень 1950 року, дата вступу позивача в колгосп липень 1974 року. Довідка видана на підставі книги обліку і розрахунків з оплати праці за 1974-1977 роки.

За змістом відомостей, зазначених у такій довідці про кількість вироблених трудоднів (людиноднів), трудова участь в колгоспному виробництві ОСОБА_1 становить: у 1974 році 7 трудоднів (вихододнів) із встановленого мінімуму 7 трудоднів (вихододнів); у 1975 році 169 із 146; у 1976 274 із 250; у 1977 році - 186 із 170 (а.с.10 зворот).

Таким чином, вказаною довідкою підтверджено, що позивач у період з 23.07.1974 по 31.07.1974 та з 23.06.1975 по 28.08.1977 працював в колгоспі «Україна».

Щодо незарахування відповідного періоду роботи позивача в колгоспі «Україна» до його страхового стажу, суд зазначає таке

Відповідно до ч.3 ст.44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Так, 22.01.2021, відповідно до наказу від 22.01.2021 №71 та на підставі направлення від 22.01.2021 №142/09, ГУ ПФУ в Рівненській області проведено позапланову звірку достовірності документів про стаж роботи для призначення (перерахунку) пенсії позивачу за період роботи в ПСП «Україна» з 23.07.1974 по 31.07.1974, з 23.06.1975 по 28.08.1977, за наслідками якої складено акт за №14 від 22.01.2021 (а.с.14).

За змістом вказаного акту звірки дані, зазначені у довідці ПСП «Україна» від 04.01.2021 №1, відповідають первинним документам, наданим на перевірку (книги обліку праці та розрахунків з оплати праці за 1974 - 1977 роки). Водночас, перевіркою встановлено, що записи щодо позивача виконано різними чорнилами в порівнянні із записами прізвищ та імен інших працівників колгоспу в зазначених книгах; назви посад відсутні по всіх працівниках даного колгоспу. Підтвердити достовірність видачі довідки від 04.01.2021 №1 немає можливості. Також в електронній пенсійній справі Позивача міститься лист ПСП Україна (без дати та номера видачі), в якому зазначено, що за 1974 - 1977 роки велися книги облiку робочого часу не тiльки бухгалтерією, а i облiковцем. Книги не виносилися з apxiвy ПСП Україна. Протоколи загальних зборiв за 1950-1999 роки переданi до Здолбунiвського архіву. Картка форми Т2 на ім`я ОСОБА_2 пошкоджена мишами та не збережена.

Таким чином, результатами перевірки підтверджено, що відомості, зазначені в довідці ПСП «Україна» від 04.01.2021 №1, відповідають первинним документам.

Водночас, підставою для припинення виплати позивачу пенсії є сумнів уповноваженої особи органу Пенсійного фонду щодо достовірності записів у таких первинних документах відносно ОСОБА_2 з підстав відмінності чорнил, якими здійснено такі записи.

При цьому, доказів визнання недостовірними означених записів чи визнання їх нечинними в судовому порядку відповідачем суду не надано.

Суд зауважує, що зазначення в акті звірки сумніву особи, що здійснювала звірку, щодо достовірності записів у первинному документі з підстав відмінності чорнил, яким заповнювався такий документ, є лише суб`єктивною думкою такої особи, яка не має жодного юридичного значення та не може свідчити про правомірність дій відповідача при перевірці обґрунтованості видачі довідки ПСП «Україна» від 04.01.2021 №1 та достовірності відомостей, зазначених в ній.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені в довідці, виданій підприємством на підтвердження стажу роботи в такому підприємстві. Відмінність чорнил, якими здійснено записи в первинних документах щодо періодів роботи позивача, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення первинних бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Інші аргументи відповідача щодо пошкодження документів гризунами суд оцінює критично та відхиляє як такі, що є необґрунтованими та не впливають на вищевикладені висновки суду.

З урахуванням викладеного, суд вважає протиправним незарахування відповідного періоду роботи позивача в колгоспі «Україна» до його страхового стажу.

Крім того, частиною третьою ст.4 Закону №1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону №1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон №1058-IV. Інші нормативно-правові акти, у сфері правовідносин врегульованих Законом №1058-IV, можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Питання виплати пенсій врегульовані ст. 47 Закону №1058-IV, за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону №1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

Проте, як встановлено судом, жоден з таких випадків, у тому числі й факт призначення пенсії на підставі документів, що містять недостовірні відомості, органом Пенсійного фонду належними та допустимими доказами не доведений.

Більше того, в матеріалах справи відсутні докази прийняття відповідачем відповідного рішення про припинення виплати позивачу пенсії.

Відтак, припиняючи виплату позивачу пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії, яке є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Щокін проти України» зазначив, що питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

Отже, встановлення судом незаконності втручання є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина друга статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем вимог ст. 49 Закону №1058-IV, оскільки позивачу припинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення і за відсутності законодавчо встановлених підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем, всупереч вимогам КАС України, не доведено правомірності вчинення оскаржуваних дій, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Судові витрати суд присуджує на користь позивача відповідно до ч.1 ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області поновити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 01.03.2021.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м.Рівне, 33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Повний текст рішення складений 20 липня 2022 року.

Суддя Н.О. Дорошенко