Справа № 640/17012/21
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2022 року (розглянута у порядку спрощеного позовного провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2021 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просить суд:

1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у проведенні перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, саме за 2018-2020 роки, розмір якої становить 9118 (дев`ять тисяч сто вісімнадцять грн.) 80 коп. та провести виплату перерахованої пенсії з дати її призначення, а саме з 12.04.2021;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, саме за 2018-2020 роки, розмір якої становить 9118 (дев`ять тисяч сто вісімнадцять грн.) 80 коп. та провести виплату перерахованої пенсії з дати її призначення, а саме з 12.04.2021.

Позивач зазначає, що у період з 01.08.1978 року по 23.08.1991 рік проходив військову службу в Збройних Силах Радянського Союзу, а з 24.08.1991 року по 08.10.1997 рік в Збройних Силах України.

Додає, що з 1997 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зазначає, що з 15.01.2021 його було знято з обліку та припинено виплату військової пенсії.

Надалі, як йдеться у позові, з 12.04.2021 Головним Управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві (Деснянський відділ), призначено пенсію за віком в розмірі 6703 (шість тисяч три гривні) 74 копійки, відповідно до ч. 3 ст. 45 («Переведення з одного виду пенсії на інший») Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№ 1058-IV), із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, (доходу).

Таким чином, на думку позивача, відповідач провів перерахунок розміру пенсії, застосував показник заробітної плати за 2014- 2016 рік, яка складала 3764,40.

Позивач додає, що відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, затвердженим постановою КМ України від 20.02.2019 року №124 пенсія Позивача була перерахована із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1.17, тобто, яка склала 4404,35 (чотири тисячі чотириста чотири гривні тридцять п`ять копійок).

У позові зазначається, що постановою КМ України від 01.04.2020 року №251 було встановлено, що у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 43 Закону України №1058-IV, затвердженим Постановою КМУ №124 від 20.02.2019 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1.11 (що становив 4888,83 грн.).

Крім того, позивач звертає увагу на те, що відповідно до постанови КМ України від 22.02.2021 №127 перерахунок пенсій у 2021 році згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 43 Закону України №1058-IV, затвердженим цією постановою, проводиться з 1 березня із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії в розмірі 1,11, а саме: 4888,83*1,11=5426,60 грн.

Позивач додає, що 30.04.2021 звернувся до ГУ ПФУ з проханням перерахувати пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, саме за 2018 - 2020 роки, розмір якої становить 9118,80 грн. та провести виплату перерахованої пенсії з дати її призначення, а саме з 12.04.2021.

Однак, ГУ ПФУ листом № 14652-13773/Б-02/8-2600/21 від 01.06.2021, надало відповідь, що враховувати при обчисленні розміру пенсії показник середньої заробітної плати 9118,81 грн. за 2018-2020 роки немає підстав.

Позивач не погоджується із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески 5426,60 грн.

Крім іншого, позивач звертає увагу на те, що пенсія за вислугу років не передбачена Законом № 1058-IV.

На думку позивача відповідач прийняв хибне рішення, вважаючи, що позивач здійснив перехід з одного виду пенсії на інший в рамках Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач наголошує, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший вид пенсій призначений цим же Законом.

Водночас, як звертає увагу позивач, в 1997 було призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. Тоді як за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-IV, 12.04.2021 позивач, як він вважає, звернувся вперше.

Позивач зазначає, що абз. 2 ч. 3 статті 45 Закону № 1058-IV, передбачено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата за періоди страхового стажу, із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Проте, як стверджує позивач, він жодним чином не виявляв бажання щоб при призначенні мені пенсії за віком застосовувався показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки.

На сьогодні, як зазначає позивач, розмір середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2018-2020 роки, становить 9118,80 грн.

Обчислення розміру пенсії у відповідності до чинного пенсійного законодавства України тягне за собою нарахування пенсії в значно більшому розмірі, ніж той, який було нараховано на даний час.

Позивач акцентує увагу на тому, що він належним чином виконав свій обов`язок стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, працюючи та отримуючи заробітну плату, сплачував з неї страхові внески; натомість, його позбавлено права на рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат.

Наведене, на думку позивача, свідчить про те, що відповідач, приймаючи рішення стосовно застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески 5426,60, порушує його права, а відтак, є підстави для скасування даного рішення та зобов`язання Відповідача нарахувати пенсію у відповідності до чинного пенсійного законодавства України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2022 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким позов задоволити.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог та приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню, а постанова суду -скасуванню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що вперше пенсія призначена позивачу у 1997 за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», як і факт звернення із заявою з проханням перевести його з 12.04.2021 з одного виду пенсії на інший, а саме - на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що і було вчинено відповідачем.

З 12.04.2021 позивача переведено на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Застосовано коефіцієнт 1,11 до середньої заробітної плати 4888,83 грн. (2018-2020) = 5426,60 грн.

Позивач вважає, що у другому випадку також має місце призначення вперше у зв`язку з чим, на його думку, має застосовуватись інший показник середньої заробітної плати.

Так, 30.04.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок його пенсії, призначеної за віком з 12.04.2021 із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2018-2020 роки, розмір якого становить 9118,80 грн.

Як вже зазначалося, ГУ ПФУ повідомило позивача, що по 11.04.2021 він отримував пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». За заявою позивача від 12.04.2021, його переведено на пенсію за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При обчисленні пенсії застосовано показник середньої заробітної плати в розмірі 5426,60 грн., який враховується при перерахунку/переведенні з одного виду пенсії на інший, починаючи з 01.03.2021 (ч. 2 ст. 42 Закону № 1058 та постанови КМ України від 22.02.2021 № 127). Також ГУ ПФУ зазначено, що оскільки по 11.04.2021 позивач отримував пенсію за вислугу років, тому при переведенні з 12.04.2021 на інший вид пенсії (на пенсію за віком) обчислювати розмір пенсії із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2018 - 2020 відсутні законні підстави.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» в редакції на час призначення позивачу пенсії вперше, військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

З урахуванням подальших змін, дана стаття має наступну редакцію.

Так, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Разом з тим, частиною першою статті 9 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) установлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною другої вказаної статті Закону №1058-ІV визначено, що за рахунок коштів накопичувальної системи пенсійного страхування, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках Накопичувального фонду або на індивідуальних пенсійних рахунках у відповідних недержавних пенсійних фондах - суб`єктах другого рівня системи пенсійного забезпечення, здійснюються такі пенсійні виплати, як довічні пенсії і одноразова виплата.

Відповідно до статті 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Колегія суддів зазначає, що аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, звертає увагу, що позивач отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. За призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач звернулась вперше.

Тобто, в даному випадку відбувається не переведення позивача з одного виду пенсії на інший в межах дії Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а фактичне її призначення відповідно до вказаного Закону.

Згідно із частиною другою статті 40 Закону №1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1+ Кз2+Кз3+...+Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, тобто за 2018, 2019 та 2020 роки.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постановах від 22 лютого 2018 року у справі №310/3774/17 та від 22 січня 2019 року у справі №577/2457/17.

Отже, для призначення пенсії у 2021 позивачу має застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в України , з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення, а саме 2018-2020 роки.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання відповідача на відсутність підстав для переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV, із врахуванням положень частини 2 статті 40 вказаного Закону. При цьому, суд зазначає, що відповідно до положень частини 45 Закону №1058-ІV переведення позивача на інший вид пенсії має здійснюватися із 12.04.2021 (з дня подання відповідної заяви).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, згідно із висновком Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Проніпа проти України» (рішення від 1.8 липня 2006 року) кожен доречний і важливий аргумент особи має бути проаналізований і одержати відповідь суду.

Водночас у справі «Салон проти України» (заява № 65518/01; рішення від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСШІ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів

достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30).

У справі «Бендерський проти України» (заява №22750/02, рішення від 15 лис топада 2007 року) ЄСПЛ констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку з тим, що національні суди не врахували аргументи заявника, які були вирішальними у його справі, і тим самим не забезпечили заявнику право на справедливий судовий розгляд.

У справі «Ботатова проти України» (заява № 5231/04; рішення від 7 жовтня 2010 року) ЄСПЛ посилався на свою попередню практику у справах проти України, зокрема у справі «ІІроніна проти України», і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у зв`язку з тим, що національні суди, цілком ігноруючи аргументи заявниці, які були доречними і важливими, не надали належного обґрунтування своїм рішенням, то призвело до порушення права заявниці на справедливий судовий розгляд.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов до неправильного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нового рішення.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2022 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2022року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у проведенні перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, саме з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2018, 2019 та 2020 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві з 12.04.2021 року провести перерахунок ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, саме з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2018, 2019 та 2020 роки.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак

М.І. Кобаль