Справа № 400/580/22
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2022-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2022 р. № 400/580/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001,

про:визнання протиправною та скасування вимоги від 11.02.2021 року № Ф-15390-17,

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2022 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (нодоїмки) від 11 лютого 2021 року №Ф-15390-17 відповідача про стягнення з позивача єдиного соціального внеску на суму 21 969,20 грн. за період з 21.01.2019 року по 19.01.2021 року.

Підставою позову позивач вказує те, що 20.02.2018 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено рішення про припинення підприємницької діяльності позивача. Листом відповідача від 04.01.2022 року на адресу адвоката позивача разом з запитуваними матеріалами було надіслано вимогу про сплату боргу (нодоїмки) від 11.02.2021 року №Ф-15390-17 на суму 21 969,20 грн єдиного соціального внеску (далі ЄСВ) за період з 21.01.2019 року по 19.01.2021 року.

17.01.2022 року Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно зі статтею 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, строк дії якого Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022 і від 17.05.2022 № 341/2022 продовжено з 05 години 30 хвилин відповідно 26.03.2022 строком на 30 діб, з 25.04.2022 строком на 30 діб та з 25.05.2022 строком на 90 діб.

Відповідно до підпункту 5 пункту 3 розділу V Переліку територіальних громад, що розташовані в районні проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 08 липня 2022 року, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 14.07.2022 № 152), Миколаївська міська територіальна громада, на території якої розміщується Миколаївський окружний адміністративний суд, віднесена до громад, що розташовані в районні проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Враховуючи вищезазначене і значну інтенсивність воєнних (бойових) дій, що проводяться на цей час на території Миколаївської міської територіальної громади, суд не вбачає за можливе розглянути справу в судовому засіданні з викликом сторін. Тому ця справа розглядається судом у порядку письмового провадження. Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

23.02.2022 року до канцелярії суду надійшов відзив, у якому відповідач не погоджується з викладеними в адміністративному позові доводами, вважає позов необґрунтованим та просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Розглянувши заяви по суті, повно і всебічно, з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Позивач з 06.07.2007 року згідно з записом № 0031754 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрований як фізична особа-підприємець.

20.02.2018 року прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності позивача, про що внесено відповідний запис в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

11 лютого 2021 року відповідачем було сформовано та направлено позивачу вимогу про сплату боргу (нодоїмки) №Ф-15390-17. У грудні 2021 року позивачу надійшло повідомлення із банківської установи про блокування рахунку постановою державного виконавця. Із державного реєстру виконавчих проваджень позивач дізнався про наявність у Центральному ВДВС ВП № 66933462 від 27.09.2021. Представниця позивача звернулась до відповідача з адвокатським запитом, відповідь на який отримала 06.01.2022, у якому надано вимогу про сплату боргу від 11.02.2021 та копія конверту та зворотного поштового повідомлення від 27.04.2021, яке повернулось без отримання за закінченням терміну зберігання.

Верховним Судом у постанові від 25.02.2021 у справі № 580/3469/19 визначено, що платник єдиного внеску для захисту своїх законних прав, свобод і законних інтересів відповідно до принципу in dubio pro tributario (пріоритет з найбільш сприятливим для особи тлумаченням норми права) має право на звернення до суду з позовом про оскарження вимоги у межах гарантованого процесуальним законом строку, встановленого статтею 122 КАС України.

Відповідач у відзиві зазначає, що відповідно до інформаційної бази даних ІТС «Податковий блок» позивач перебував на обліку як фізична особа-підприємець в ГУ ДПС у Миколаївській області (Центральний район м. Миколаєва) з 09.07.2007 року (дата державної реєстрації 06.07.2007 р.) , на загальній системі оподаткування в « 3» стані 20.02.2018 р. ПРИЙНЯТО РIШЕНЯ ПРО ПРИП-НЯ (РОЗПОЧАТО ЛIКВ-ЙНУ ПРОЦЕДУРУ). Реєстрація платником єдиного внеску з 11.07.2007 р. за № 0.

Станом на дату подачі відзиву в інтегрованій картці платника податків за кодом бюджетної класифікації доходів 71040000 фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сума нарахованого на центральному рівні єдиного внеску відповідає реєстраційним даним платника та становила 10086,12 грн, а саме:

нараховано 09.02.2018р. 8448,00 грн за 2017 рік;

нараховано 19.04.2018р. 1638,12 грн за І кв. 2018 року.

Відносини у сфері державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі ЄВ) регулюються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464).

Відповідно до п.2 частини першої ст.7 Закону № 2464 для фізичних осіб-підприємців на загальній системі оподаткування базою нарахування ЄВ є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума ЄВ не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Фізичні особи-підприємці на загальній системі оподаткування зобов`язані сплачувати ЄВ, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується ЄВ (абзац третій частини восьмої ст. 9 Закону № 2464).

Однак, в розрахунку сум заборгованості з ЄСВ позивача згідно з вимогою про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ №Ф-15390-17 від 11.02.2021 зазначено періоди за які було нараховано ЄСВ, а саме: з IV кварталу 2018 року по IV квартал 2020 року.

Суд встановив, що з 20.02.2018 року фізична-особа підприємець знаходиться у стані припинення.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону № 2464 зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятомута сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється податковими органами на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску фізичних осіб-підприємців, на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці шостому пункту 1 та пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», за їхньою заявою після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці восьмомупункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, за їхньою заявою.

Правовий статус позивача підпадає під пункт 4 частини першої статті 4 Закону № 2464 фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування. А отже відповідно до ч.1 ст.5 Закону № 2464 зняття з обліку платників єдиного внеску здійснюється податковими органами на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску фізичних осіб-підприємців, на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку.

Відтак відповідач протиправно нарахував ЄВ позивачу за період з IV кварталу 2018 року по IV квартал 2020 року та винесення вимоги про сплату (недоїмки) від 11.02.2021 року №Ф-15390-17.

З огляду на вищенаведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (нодоїмки) від 11 лютого 2021 року №Ф-15390-17 відповідача про стягнення з позивача ЄСВ на суму 21969,20 грн. за період з 21.01.2019 року по 19.01.2021 року підлягають задоволенню.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією від 13.01.2022, що міститься в матеріалах справи, підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 992,40 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову, а тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001; ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (нодоїмки) від 11 лютого 2021 року № Ф-15390-17 Головного управління ДПС у Миколаївській області на суму 21 969,20 гривень.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто два) гривень 40 (сорок) копійок.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 22 липня 2022 року