Справа № 380/7649/22
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2022-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/7649/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді О.Желік розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області з вимогою:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області в частині відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 у призначенні та виплаті пенсії по віку на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 28.12.1987 р. по 06.07.1988р., з 06.08.1990 р. по 08.08.1995р. на шахті №1 Червоноградська», період строкової служби в армії з 07.07.1988р. по 04.06.1990 р. до пільгового стажу за Списком №1 та призначити і виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 18.01.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18.01.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах передбачену Списком №1 п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області від 26.04.2022 №67 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах посилаючись на те, що йому не зараховано до пільгового стажу період його роботи з 28.12.1987 по 06.07.1988; з 06.08.1990 по 08.08.1995 на шахті №1 «Червоноградська», оскільки подані позивачем для призначення даної, не місять достатньо відомостей, які визначають право на пільгове забезпечення. Вважаючи таке рішення відповідача незаконним та таким, що порушує конституційне право на пенсійне забезпечення, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Ухвалою від 23.05.2022 року призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву в якій просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що 21.04.2022 року до Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області звернувся ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсій за віком на пільгових умовах Список №1 із зниженням пенсійного віку. Заява позивача та додані до неї документи були розглянуті Головним управлінням Пенсійного фонду у Полтавській області та за результатами розгляду було прийнято рішення №67 від 26.04.2022 та вважає таке рішенням правомірним та обґрунтованим.

Від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що за результатом розгляду заяви та доданих документів, за принципом екстериторіальності, до пільгового стажу роботи не зараховано періоди роботи з 28.12.1987 по 06.07.1988, з 06.08.1990 по 08.08.1995 згідно довідки №44 від 12.04.2022, виданої ДП «Львіввугілля», оскільки відсутні відомості про те, що ДП «Львіввугілля» є правонаступником шахти №1 «Червоноградська». Загальний трудовий стаж заявника становить 37 років 00 місяців 26 днів, пільговий стаж за Списком №1 0 років 1 місяців 11 днів.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 18.01.2022 р. звернувся до Головного управління ПФУ у Львівській області із заявою, щодо призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1.

Згідно записів трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 (записи №4-8) вбачається, що:

28.12.1987 року позивача прийнято на виробничу практику підземного електрослюсара 3 розряду з повним робочим днем в шахті (наказ №3-к від 05.01.1988р.);

05.05.1988 р. прийнятий в постійний штат після закінчення Червоноградського гірничого технікуму підземним електрослюсарем З розряду з повним робочим днем під землею, (наказ №45- к ВІД 05.05 1988р.);

06.07.1988 р. звільнений на підставі ст. 36 КЗпП у зв`язку із призивом до армії (наказ №110- к від 06.07.1988р );

07.07.1988 - 04.06.1990 р. - служба в лавах Радянської армії (військовий квиток №5623306);

06.08.1990 р. прийнятий підземним електрослюсарем 4 розряду з повним робочим днем під землею (наказ №114-к від 09 08.1990р.)

08.08.1995 р. звільнений за власним бажанням (наказ №41-к від 08.08.1995р.);

Пільговий (підземний) стаж за Списком №1 у вказаний період складає 7 років 34 місяці 11 днів, з яких служба в армії 1 рік 10 місяців 12 днів.

18 січня 2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах передбачену Списком № 1, п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами автоматичного розподілу заява позивача скерована до Головного управління ПФУ у Полтавській області.

Головне управління ПФУ у Полтавській області рішення від 26.04.2022 №67 відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 посилаючись на те, що позивачу не зараховано до пільгового стажу період його роботи з 28.12.1987 по 06.07.1988; з 06.08.1990 по 08.08.1995 на шахті №1 «Червоноградська», оскільки подані позивачем для призначення даної, не місять достатньо відомостей, які визначають право на пільгове забезпечення.

Позивач не погоджуючись з вказаним рішенням звернувся до суду із даним позовом.

При вирішенні спору суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Згідно із частиною 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років на зазначених роботах.

За приписами ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, правова норма статті 62 Вказаного Закону, передбачає, що основним документом для підтвердження стажу роботи є трудова книжка і лише при її відсутності, або відповідних записів у ній, стаж підтверджується згідно із Порядком, затвердженим Постановою КМУ № 637.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто уточнюючі довідки за наявності відповідного запису у трудовій книжці, лише додатково підтверджують наявність стажу.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Як встановлено судом, посада позивача підземний електрослюсар входить до Списку №1.

Згідно записів трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що:

28.12.1987 року позивача прийнято на виробничу практику підземного електрослюсара З розряду з повним робочим днем в шахті (наказ №3-к від 05.01.1988р.);

05.05.1988 р. прийнятий в постійний штат після закінчення Червоноградського гірничого технікуму підземним електрослюсарем З розряду з повним робочим днем під землею, (наказ №45- к ВІД 05.05 1988р.);

06.07.1988 р. звільнений на підставі ст. 36 КЗпП у зв`язку із призивом до армії (наказ №110- к від 06.07.1988р );

07.07.1988 - 04.06.1990 р. - служба в лавах Радянської армії (військовий квиток №5623306);

06.08.1990 р. прийнятий підземним електрослюсарем 4 розряду з повним робочим днем під землею (наказ №114-к від 09 08.1990р.)

08.08.1995 р. звільнений за власним бажанням (наказ №41-к від 08.08.1995р.).

При цьому, посилання відповідача на те, що подані позивачем документи для призначення пенсії за Списком №1 не містять достатньо відомостей, які визначають право особи на пільгове пенсійне забезпечення, суд вважає безпідставними, оскільки уточнення інформації покладається на пенсійні органи України, що у свою чергу не може бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист.

Крім того, згідно з п. 1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою КМ України №442 від 01.08.1992 (далі - Порядок №442), атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Пунктом 10 Порядку №442 передбачено, що результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Щодо пільгового стажу за списком N 1 час проходження строкової військової служби в складі ЗС срср у період 07.07.1988 - 04.06 1990 років слід зазначити, що згідно роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України за N 2 ( 20033-93 ) від 26.03.93 р., стаж перебування на військовій службі підлягає зарахуванню в стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, якщо на момент призиву на військову службу особа працювала за професією або займала посаду, що передбачає пільги.

Згідно наказу №110-к від 06.07.1988р. та військового витка № 5623306 вбачається, що позивач був звільнений з посади електрослюсаря підземного З розряду з повним робочим днем під землею у зв`язку із призивом до лав радянської армії. В подальшому після звільнення з армії останній повернувся до праці на посаді електрослюсара підземеного 4 розряду.

Суд наголошує, що додаткові підтверджуючі документи надаються, зокрема, але не виключно у випадку відсутності відповідного запису про період роботи на певній посаді у трудовій книжці.

Таким чином, посилання відповідача на неможливість включення до пільгового стажу спірного періоду суд вважає безпідставними, оскільки те, що позивач працював в спірні періоди на роботі, передбаченій Списком №1, підтверджується записами в трудовій книжці та наказами «Про проведення атестації робочих місць та умов праці».

Отже, суд вважає за необхідне зарахувати до пільгового стажу позивача період його роботи за професією електрослюсаря підземних робіт 28.12.1987 по 06.07.1988 та з 06.08.1990 по 08.08.1995 по 31.05.1999 на шахті №1 «Червоноградська», період строкової служби в армії з 07.07.1988 по 04.06.1990 до пільгового стажу за

Списком №1.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно позовних вимог позивача, він просить визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах за списком №1, протиправними.

Разом з тим, діями суб`єкта владних повноважень є сукупність вчинків здійснених у межах наданих чинним законодавством повноважень.

В даному випадку, права позивача порушуються не сукупністю вчинків відповідача, а відмовою викладеною у формі рішення №67 від 26.04.2022, тобто рішенням суб`єкта владних повноважень, внаслідок чого суд вважає необхідним залишити вимогу про визнання протиправними дій відповідача без задоволення.

Враховуючи викладене, а також належність способу захисту порушеного права і необхідність його повного захисту, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №67 від 26.04.2022 про відмову у призначенні пенсії.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Оскільки суд дійшов висновку, що рішення відповідача №67 від 26.04.2022 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, то відповідно вимога позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати пільгові періоди роботи є такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначені способи захисту порушених прав, свобод та інтересів, та зазначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.4 та п.10 ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Враховуючи висновок суду про протиправність відмови відповідача в призначенні пенсії через не зарахування до трудового стажу позивача спірних періодів, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права в даному випадку є саме зобов`язання відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області врахувати період роботи за професією електрослюсаря підземних робіт з 28.12.1987 по 06.07.1988 та з 06.08.1990 по 08.08.1995 по 31.05.1999 на шахті №1 «Червоноградська», період строкової служби в армії з 07.07.1988 по 04.06.1990 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, передбачену Списком №1.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, то дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки на думку суду, позивач, заявляючи дану вимогу, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження відповідача.

Однак при задоволені вимоги про врахування періодів праці суд прийшов до переконання зобов`язати відповідача при повторному розгляді заяви позивача врахувати періоди роботи за професією електрослюсаря підземних робіт з 28.12.1987 по 06.07.1988 та з 06.08.1990 по 08.08.1995 по 31.05.1999 на шахті №1 «Червоноградська», період строкової служби в армії з 07.07.1988 по 04.06.1990 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, передбачену Списком №1 з моменту звернення із заявою (18.01.2022).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 ст.2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням висновків Верховного Суду, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №67 від 26.04.2022 року про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 28.12.1987 р. по 06.07.1988р., з 06.08.1990 р. по 08.08.1995р.. на шахті №1 Червоноградська», період строкової служби в армії з 07.07.1988р. по 04.06.1990 р. до пільгового стажу за Списком №1 та призначити і виплачувати ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.01.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки викладеної судом у мотивувальній частині рішення.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Желік О.М