Справа № 340/2747/19
Суддя: Г.П. Казанчук
Дата ухвалення: 2022-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/2747/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Казанчук Г.П. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -

В ИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації вартості неотриманого речового майна за період з 2011 року по 2017 рік;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію вартості неотриманого речового майна за період з 2011 року по 2017 рік.

Обґрунтовуючи свій позов позивач зазначив, що з 24.01.2011 року по 26.06.2017 року він проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на різних посадах. 26.06.2017 року був звільнений в запас зі Збройних Сил України за пунктом "б" (за станом здоров`я) частини 8 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та відповідно до наказу №131 від 26.06.2017 року командира військової частини НОМЕР_1 виключений зі списків частини. За час проходження служби, в порушення норм діючого законодавства, військовою частиною НОМЕР_1 позивача не було в повному обсязі забезпечено необхідним йому речовим майном та при його звільненні з військової служби не виплачено грошову компенсацію вартості невикористаного речового майна. У зв`язку зі звільненням з військової служби, в травні 2017 року він звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з проханням про виплату йому грошової компенсації за неотримане речове майно під час проходження військової служби. Проте вказану компенсацію виплачено не було, про причини такої невиплати йому не повідомлено.

Заперечуючи проти позовних вимог позивача, відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому, зокрема, зазначив, що на момент звільнення позивач не звертався з рапортом до командування військової частини НОМЕР_1 про компенсацію вартості не отриманого речового майна. Натомість позивачем було завдано матеріальної шкоди військовій частині НОМЕР_1 втратою речового майна.

Відповідь на відзив на позовну заяву від позивача та/або його представника суду не надходилаю.

Рух справи:

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.11.2019 року відкрито провадження у справі за цим позовом та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.1).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 року зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №340/2746/19 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, скасуван-74ня наказу та стягнення коштів і моральної шкоди (а.с.73).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 року провадження у даній справі поновлено, у зв`язку з тим, що відпали обставини, на підставі яких провадження у справі було зупинене (а.с.80).

Ухвалою від 27.06.2022 року суд витребував докази у справі (а.с.91-92).

Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на різних посадах з 24.01.2011 року по 26.06.2017 року.

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (по особовому складу) від 05.05.2017 року №40-рс був звільнений в запас зі Збройних Сил України за пунктом "б" (за станом здоров`я) частини 8 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та відповідно до наказу №131 від 26.06.2017 року командира військової частини НОМЕР_1 - виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та проведено остаточний розрахунок (а.с.8).

Позивач стверджує, що в травні 2017 року він звернувся до відповідача з проханням про виплату йому грошової компенсації за неотримане речове майно під час проходження військової служби. Проте, як зазначає позивач, відповідач грошову компенсацію не виплатив, про причини такої не виплати йому не повідомив.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо не нарахування та не виплати йому грошової компенсації за неотримане речове майно, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Отже, у цій справі бездіяльність військової частини щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно є предметом спору, який передано на розгляд адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частиною першою статті 9-1 Закону №2011-XII речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2 Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року №232 (далі - Інструкція №232) основним завданням речового забезпечення є задоволення потреб військовослужбовців Збройних Сил України <...> в обмундируванні, взутті, натільній і теплій білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, спеціальному одязі, спеціальному одязі та спорядженні для виконання спеціальних завдань, предметах індивідуального захисту, тканинах, нагрудних та нарукавних знаках і знаках розрізнення, санітарно-господарському майні, спортивному інвентарі та лазне-пральному обслуговуванні, що сприяють успішному веденню військами (силами) бойових дій та виконанню інших завдань, як у мирний час, так і в особливий період.

Відповідно до пункту 3 цієї Інструкції речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил включає: 1) забезпечення: обмундируванням, взуттям, натільною і теплою білизною, теплими і постільними речами, спорядженням, спеціальним одягом, засобами індивідуального захисту (окуляри-маска захисні балістичні, окуляри захисні балістичні, шоломи бойові балістичні та бронежилети модульні), спеціальним одягом та спорядженням для виконання спеціальних завдань, нагрудними знаками, знаками розрізнення і фурнітурою, ідентифікаційними жетонами, санітарно-господарським, спортивним та гірським спортивним майном, наметами, брезентами, м`якими контейнерами, декоративними тканинами і килимовими виробами; матеріалами для пошиття, ремонту та хімічного чищення речового майна (крім розчинників) <...>; папером, друкарськими машинками, бланками та книгами обліку і звітності по речовій службі, а також іншими бланками та книгами; духовими та ударними музичними інструментами для штатних військових оркестрів; бойовими прапорами; технічними засобами речової служби, а також обладнанням, інструментом, запасними частинами та інвентарним майном для речових ремонтних майстерень і лазне-пральних підприємств; 2) створення та утримання запасів речового майна; 3) лазне-пральне обслуговування військовослужбовців військових частин і забезпечення мийними засобами; 4) організацію та проведення ремонту речового майна, технічних засобів речової служби, хімічного чищення обмундирування та спеціального одягу; 5) фінансове планування та фінансування, складання та подання встановленої звітності за статтями кошторису (кодами економічної класифікації) Міністерства оборони України <...> на речове забезпечення; 6) організацію та ведення обліку і звітності з речової служби; 7) організацію контролю за витратами матеріальних засобів і бюджетних асигнувань, передбачених на речове забезпечення.

Речове майно за цільовим призначенням поділяється на майно поточного забезпечення, майно фонду зборів і майно непорушних запасів, а за використанням - на майно особистого користування та інвентарне майно (абзац перший пункту 4 Інструкції №232).

Згідно з пунктом 15 розділу ІІІ Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 червня 2017 року №475, військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку, отримують грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація) в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно".

Відповідно до абзацу першого пункту 2 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 (далі - Порядок №178), виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Згідно з пунктом 3 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Пунктом 4 Порядку №178 визначено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

За приписами пункту 5 цього ж Порядку довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Відповідно до пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008), після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. <...>

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

За правилами статті 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Щодо правової природи компенсації за неотримане речове майно Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 30 листопада 2020 року в справі № 480/3105/19 сформовано правовий висновок про те, що таку слід розглядати як особливий, окремий вид належних військовослужбовцю сум. Як уже зазначено, стаття 116 КЗпП оперує поняттям "всі суми, що належать працівнику", а стаття 117 цього Кодексу передбачає санкцію за невиплату відповідних сум при звільненні. Чинне законодавство передбачає обов`язок виплатити військовослужбовцю, який звільняється зі служби, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини. Умовою для виникнення такого обов`язку є подання військовослужбовцем відповідного рапорту під час проходження служби. Отже, компенсація вартості за неотримане речове майно, у разі подання військовослужбовцем відповідного рапорту під час проходження служби, належить до складу належних звільненому працівникові сум у розумінні статті 116 КЗпП України.

Також Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у вказаній постанові від 30 листопада 2020 року зазначив, що указані висновки корелюються з позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною в постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17, згідно з якою під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Таким чином, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 30 листопада 2020 року в справі № 480/3105/19 дійшов висновку, що компенсація вартості за неотримане речове майно належить до складу належних звільненому працівникові сум у розумінні статті 116 КЗпП України та застосування передбаченої статтею 117 КЗпП України відповідальності здійснюється у разі невиплати згаданої компенсації на день виключення особи зі списків особового складу військової частини.

В той же час судова палата зауважила, що умовою для виникнення обов`язку виплатити військовослужбовцю, який звільняється зі служби, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини є подання військовослужбовцем відповідного рапорту під час проходження служби.

Досліджуючи докази і письмові пояснення сторін, суд зазначає, що позивач стверджує, що в травні 2017 року він звернувся до відповідача з проханням про виплату йому грошової компенсації за неотримане речове майно під час проходження військової служби, проте відповідач грошову компенсацію не виплатив, про причини такої не виплати йому не повідомив, натомість матеріали справи не містять доказів звернення позивача із таким рапортом. Тобто, суд убачає, що в обґрунтування своїх доводів про звернення до відповідача стосовно компенсації вартості за неотримане речове майно позивач при подання позовної заяви копії відповідного рапорту суду не надав.

Суд ухвалою від 27.06.2022 року витребував у позивача копію рапорту (звернення, заяви, тощо) про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно під час проходження військової служби, або інші докази (за наявності), які б підтверджували таке звернення до командування відповідача (а.с.91-92). Вказані докази суд зобов`язав надати впродовж п`яти днів з дня отримання цієї ухвали суду.

Вказану ухвалу 05.07.2022 року о 09 год. 31 хв. надіслано на електронну адресу позивача.

Відповідно до частини 3 статті 129 КАС України якщо протягом дня, наступного за днем надсилання тексту повістки, підтвердження від учасника судового процесу не надійшло, секретар судового засідання складає про це довідку, що приєднується до справи і підтверджує належне повідомлення учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою з моменту складання секретарем судового засідання відповідної довідки.

Застосовуючи аналогію закону на підставі положень частини 6 статті 7 КАС України, суд виходить з того, що копію ухвали від 27.06.2022 року про витребування доказів позивач отримав 06.07.2022 року, про що секретарем судового засідання складено довідку у зв`язку з ненадходження підтвердження про отримання ухвали суду. Вимоги ухвали суду від 27.06.2022 року позивач не виконав, доказів звернення до відповідача про виплату йому грошової компенсації за неотримане речове майно під час проходження військової служби - не надав.

Відповідач, в свою чергу, у відзиві на позовну заяву стверджує, що на момент звільнення позивач не звертався з рапортом до командування військової частини НОМЕР_1 про компенсацію вартості не отриманого речового майна.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, враховуючи відсутність у матеріалах справи копії рапорту позивача про компенсацію йому вартості за неотримане речове майно, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для виплати такої компенсації під час звільнення позивача.

Відтак, в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно слід відмовити.

Судові витрати у цій справі розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 72-77, 143, 241-246, 255, 263 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Копію рішення суду направити сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. Казанчук