Справа № 640/22855/20
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Собківа Я.М.,

при секретарі - Ткаченко В.В.,

за участю:

представника відповідача: - Коваль Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області до Міністерства юстиції України, третя особа - Державне підприємство «Підприємство державної кримінально- виконавчої служби України (№67)» про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2020 року позивач - Головне управління Державної податкової служби у Чернівецькій області звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, третя особа - Державне підприємство "Підприємство державної кримінально- виконавчої служби України (№67)" про стягнення боргу, в якому просив:

- звернути стягнення податкового боргу Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)" у розмірі 8 109 285,92 грн. на кошти Міністерства юстиції України, в т.ч. до Державного бюджету України - 8 091 042,57 грн., до місцевого бюджету - 18 243,35 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 листопада 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач - Головне управління Державної податкової служби у Чернівецькій області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Згідно Довідки Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2022 року розгляд апеляційної скарги Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2021 р. у справі за адміністративним позовом Головне управління Державної податкової служби у Чернівецькій області до Міністерства юстиції України, третя особа - Державне підприємство "Підприємство державної кримінально- виконавчої служби України (№67)" про стягнення боргу, призначений на 22 березня 2022 року, не здійснювався у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та відповідно до рекомендацій Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених 02 березня 2022 року і наказу голови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2022 року № 16 "Про встановлення особливого режиму роботи Шостого апеляційного адміністративного суду в умовах воєнного стану".

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2022 року продовжено строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін, розгляд справи призначено на 05.07.2022 року о 10:10 год., зал судового засідання № 1.

14 червня 2022 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 12386, від представника відповідача - Міністерства юстиції України надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого відповідач повністю заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає її необґрунтованої, наголошує, що контролюючий орган, станом на початок квітня 2020 року не вжив всіх необхідних заходів з метою встановлення наявного у боржника ліквідного залишку дебіторської заборгованості з метою використання такої в якості додаткового джерела погашення податкового боргу.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Головне управління ДПС у Чернівецькій області не довів належними доказами дотримання ним встановленого ст. 96 ПК України порядку стягнення податкового боргу з державного підприємства, виконання вимог якого є безумовним обов`язком, а не правом контролюючого органу у подібних правовідносинах, що відповідає правовій позиції щодо застосування положень ст. 96 Податкового кодексу України, викладену в постановах Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі №2а-16646/12/2670, від 24.04.2018 року у справі №821/1295/17, від 31.07.2018 року у справі №820/2916/17, від 06.11.2018 року у справі № 807/903/15, від 20.12.2018 року у справі №826/10168/15, від 28.01.2019 року у справі №810/2322/17.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)», є юридичною особою, заснованою на державній власності (а саме, засновником останнього за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань значиться Міністерство юстиції України) та є самостійним господарюючим суб`єктом.

За змістом статуту Державного підприємства Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67) (у новій редакції, затвердженій наказом Міністерства юстиції України від 17.08.2000 р. №2787/5), назване Державне підприємство засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства юстиції України (далі - Уповноважений орган управління), що здійснює управління ним безпосередньо або через міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань та входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби. Підприємство утворене з метою залучення засуджених, які відбувають покарання в установах покарань Державної кримінально-виконавчої служби України, до суспільно корисної праці, забезпечення їх професійно-технічного навчання та отримання прибутку від господарської діяльності. Майно підприємства є державною власністю та закріплюється за ним на праві господарського відання, а також не може бути передано в заставу. Звернення стягнення на майно Підприємства не допускається.

Крім того, відповідно до тексту постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2016 року №343 Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції (в останній чинній редакції від 20.12.2017 р.), Урядом свого часу було вирішено у зв`язку із ліквідацією Держаної пенітенціарної служби покласти на Міністерство юстиції завдання та функції з реалізації державної політики у сфері виконання кримінальних покарань та пробації. Уряд вирішив віднести цілісні майнові комплекси державних підприємств, установ та організацій за переліком згідно з додатком до цієї Постанови від 18.05.2016 №343 до сфери управління Міністерства юстиції, зокрема серед них також Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)», .

Як зазначив позивач у тексті свого позову, станом на дату подання цього позову до суду (22.09.2020 року) за Державним підприємством обліковується узгоджений податковий борг на загальну суму 19 587 597,18 грн., з них в рамках цього позову було заявлено до стягнення суму податкового боргу 8 109 285,92 грн. ( з них по податку на додану вартість - 8 091 042,57 грн. та з податку на доходи фізичних осіб - 18 243,35 грн.).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 18.09.2020 року, заявлена до стягнення в рамках розглядуваного судом позову ГУ ДПС у Чернівецькій області сума податкового боргу 8 109 285,92 грн. була попередньо предметом розгляду в адміністративному суді у справах за позовами контролюючого органу до Державного підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)» про стягнення податкового боргу, а саме:

- згідно з постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 19.09.2014 у справі №824/2597/14-а, адміністративний суд вирішив стягнути з банківських рахунків Підприємства Сокирянської виправної колонії відділу державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області (№67) (провулок Ватутіна, буд. 8 м. Сокиряни, Чернівецька область, ) кошти за податковим боргом по податку на додану вартість в сумі 456 687,66 грн. до Державного бюджету України. Вказане рішення суду від 19.09.2014 набрало законної сили 07.10.2014 року;

- згідно з постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 18.06.2016 у справі №824/291/16-а адміністративний суд вирішив стягнути з рахунків державного підприємства Підприємство Сокирянської виправної колонії відділу державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області (№67) () у банках, обслуговуючих такого платника податків, а також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, кошти в сумі податкового боргу по податку на додану вартість у розмірі 1 109 426,00 грн. Вказане рішення суду від 19.09.2014 набрало законної сили 13.06.2016 року;

- згідно з постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.10.2017 у справі №824/778/17-а адміністративний суд вирішив стягнути кошти за податковим боргом по податку на додану вартість на загальну суму 1 124 409,56 грн. з банківських рахунків Державного підприємства Підприємство державної кримінально - виконавчої служби України № 67 (60200, Чернівецька область, Сокирянський район, м. Сокиряни, провулок Покровський, 8, ) до Державного бюджету України. Вказане рішення суду від 25.10.2017 року набрало законної сили 13.11.2017 року;

- згідно з постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.02.2017 у справі №824/964/16-а адміністративний суд вирішив стягнути з рахунків Державного підприємства Підприємство Сокирянської виправної колонії відділу державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області (№67) у банках, обслуговуючих такого платника податків, а також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, кошти в сумі податкового боргу по податку на додану вартість в розмірі 3 381 585,77 грн. Вказане рішення суду від 24.02.2017 року набрало законної сили 14.03.2017 року;

- згідно з рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 06.02.2019 у справі №824/1018/18-а адміністративний суд вирішив стягнути кошти з державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)» (60200, Чернівецька область, Сокирянський район, місто Сокиряни, провулок Покровський, будинок 8, ), яке має податковий борг, з рахунків платника податків у банках на загальну суму податкового боргу по податку на додану вартість 1 562 825,00 грн до Державного бюджету України. Вказане рішення суду від 24.02.2017 набрало законної сили 12.03.2019 року;

- згідно з рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.07.2019 у справі №824/589/19-а адміністративний суд вирішив стягнути з рахунків платника податків у банках з Державного підприємства «Підприємства Державної кримінально - виконавчої служби України №67» податковий борг по податку на додану вартість у сумі 456 108,57 грн. до Державного бюджету України. Вказане рішення суду від 24.02.2017 року набрало законної сили 30.08.2019 року;

- згідно з постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.10.2013 року у справі №2а/2470/619/12 адміністративний суд вирішив стягнути з Підприємства Сокирянської виправної колонії №67 відділу Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернівецькій області заборгованість до Державного бюджету на загальну суму 2 249 755, 45 грн. (в т.ч. податковий борг по податку на доходи фізичних осіб у сумі 18 243,35 грн.) за рахунок коштів на рахунках в банках. Вказане рішення суду від 24.10.2013 року набрало законної сили 18.11.2013 року. Крім того, у рамках справи №2а/2470/619/12 Чернівецьким окружним адміністративним судом було прийнято ухвалу від 21.09.2016 року з питання відстрочення виконання постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.10.2013 року у зазначеній судовій справі строком на 5 років. Вказана ухвала суду від 21.09.2016 року набрала законної 04.10.2016 року.

З посиланням на факти прийняття Чернівецьким окружним адміністративним судом перелічених вище судових рішень представник позивача стверджував про безспірність заявленої до стягнення в рамках розглядуваного позову суми податкового боргу.

Окрім того, як повідомив позивач та вбачається з наявних у справі матеріалів, з метою погашення присудженої відповідно до наведених судових рішень податкової заборгованості контролюючим органом за основним місцем обліку Державного підприємства були вжиті наступні заходи:

- упродовж періоду з березня 2015 по березень 2020 року виставлені та відправлені до банківських установ (Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк», АТ «Райффайзен Банк Аваль», Чернівецької філії АТ КБ «Приватбанк») інкасові доручення для списання з банківських рахунків коштів платника в рахунок погашення податкового боргу. Майже всі інкасові доручення (окрім трьох) були повернуті банками контролюючому органу без виконання у більшості випадків з причини відсутності коштів на банківських рахунках платника на певні дати. Поряд з цим, як зазначають представники позивач і третя особа в текстах своїх заяв по суті, надіслані контролюючим органом інкасове доручення №42 від 05.08.2016 року на суму 2 249 755,45 грн. було виконане в частині залишку коштів на рахунку в сумі 80,00 грн., інкасове доручення №24 від 04.11.2015 року на суму 94 929,18 грн. було виконане в частині залишку коштів на рахунку в сумі 649,88 грн. та інкасове доручення №24 від 26.08.2015 року на суму 94 929,18 грн. було виконане в частині залишку коштів на рахунку в сумі 356,67 грн.;

- прийнято рішення №1 від 11.02.2019 року про опис майна боржника (Державного підприємства) у податкову заставу, копію якого надіслано платнику разом із письмовою пропозицією надати перелік ліквідних активів, що є предметом податкової застави для здійснення опису таких. Однак у відповідь на такі дії контролюючий орган отримав від Державного підприємства листи від 22.02.2019 року вих. №7.8, від 26.02.2020 року вих. №7-77, за змістом яких платник послався на зміст норм ст. 26 Закону України Про Державну кримінально-виконавчу службу України від 23.06.2005 р. №2573-IV та повідомив контролюючий орган, що: майно підприємств, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України, що належить їм на правах оперативного управління або відання не може бути об`єктом застави; звернення стягнення на майно органів і установ виконання покарань, їх підприємств, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я не допускається;

- відповідно до п. 95.4 ст. 95 Податкового кодексу України та на підставі рішення суду контролюючим органом проведено опис та вилучення готівки боржника до бюджету, а саме: 1 200 грн. згідно відповідного акта №1 від 30.01.2020 року, 3 000 грн. згідно акта №2 від 11.03.2020 року, 2 000 грн. згідно акта №3 від 12.03.2020 року, 3 200,25 грн. згідно акта №1 від 31.01.2019 року, 1 000 грн. згідно акта від 27.12.2019 року, 1 000 грн. згідно акта від 27.12.2019 року та на суму 3 000 грн. згідно акта від 27.12.2019 року. Всього в результаті вжитого заходу примусового стягнення забезпечено надходження коштів в рахунок погашення податкової заборгованості на загальну суму 14 400,25 грн.;

- відповідно до приписів п. 87.5 ст. 87 Податкового кодексу України укладено з Державним підприємством ряд договорів про переведення (уступку) права на отримання суми заборгованості інших осіб перед платником податків, а саме: договори від 28.01.2019 та від 26.06.2020 щодо переведення (уступки) платником податків на Головне управління ДФС у Чернівецькій області/ГУ ДПС у Чернівецькій області прав вимог дебіторської заборгованості, що виникли на підставі цивільних договорів з фізичною особою ОСОБА_1 , в частині виплати дебітором основних зобов`язань (ціни договору); договір від 16.09.2019 щодо переведення (уступки) платником податків на ГУ ДПС у Чернівецькій області прав вимог дебіторської заборгованості, що виникли на підставі цивільного договору з фізичною особою ОСОБА_1 , в частині виплати дебітором основного зобов`язання (ціни договору). Всього внаслідок застосування вказаного заходу стягнення податкового боргу від двох названих дебіторів надійшло 9 302,08 грн. в погашення податкового боргу Державного підприємства.

Між тим, керуючись нормами п. 96.3 ст. 96 Податкового кодексу України ГУ ДПС у Чернівецькій області звернулося до Міністерства юстиції України як до органу, у сфері управління якого знаходиться Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)», із листами щодо прийняття Міністерством одного з рішень, передбачених п. 96.2 ст. 96 Податкового кодексу України, а саме - з листами від 11.06.2019 року вих. №5535/9/24-13-07-12, від 20.02.2020 року вих. №1610/9/24-13-10-15 та від 14.04.2020 року вих. №2928/24-13-10-15.

Зокрема, у тексті свого листа від 14.04.2020 року вих. №2928/9/24-13-10-15 ГУ ДПС у Чернівецькій області повідомило Мін`юст про результати розгляду листа Міністерства від 26.03.2020 року вих. №20/4475-26-20/22.4, а саме, про відсутність законних підстав для проведення процедури списання податкового боргу Державного підприємства, як безнадійного. Також ГУ ДПС з посиланням на обставину не прийняття Міністерством до цього часу одного з рішень, передбачених нормами п. 96.2 ст. 96 Податкового кодексу України, повторно просило Мін`юст прийняти одне із таких рішень. При цьому, як стверджував представник позивача з посиланням на залучену до матеріалів справи копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №250, вказаний лист (подання) від 14.04.2020 року Мін`юст отримав 21.04.2020 року.

За результатами розгляду вказаних листів (подань) Міністерство юстиції України надіслало на адресу позивача наступні листи:

- лист від 11.07.2019 року вих. №26122/14782-26-19/22.4 (у відповідь на лист Головного управління від 20.02.2020 року, що як зафіксовано у цьому листі, - отриманий Міністерством 18.06.2019 року), де зокрема зазначило, що протягом 2019 року Мін`юст направив листи Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, якому безпосередньо підпорядковане Державне підприємство, щодо забезпечення вжиття термінових заходів зі скорочення податкової заборгованості останнього. З посиланням на отриману від Центрально-західного міжрегіонального управління інформацію щодо стану погашення податкового боргу Мін`юст констатував, що погасити податкову заборгованість Державного підприємства можливо за умови реструктуризації, відстрочення та/або списання боргу як безнадійного (тобто, у зв`язку із минуванням строків давності на його стягнення);

- лист від 26.03.2020 року вих. №20/4475/-226-20/22.4 (у відповідь на лист Головного управління від 20.02.2020 року, що як зафіксовано у цьому листі, - отриманий Міністерством 25.02.2020 року), де з посиланням на динаміку збільшення податкового боргу Державного підприємства перед бюджетами та збитковість його господарської діяльності Міністерство просило ГУ ДПС у Чернівецькій області розглянути можливість списання податкового боргу з податку на додану вартість, як такого, що має ознаки безнадійного боргу.

- лист від 22.06.2020 року вих. №48/37491-61-20/22.4 (у відповідь на лист Головного управління від 14.04.2020 року, що як зафіксовано у цьому листі, - отриманий Міністерством 20.05.2020 року), яким повідомило зокрема про те, що Державне підприємство перебуває у вкрай скрутному фінансовому становищі та не має достатніх обігових коштів для сплати податкового боргу в повному обсязі. З метою вирішення питання стосовно зменшення наявної податкової заборгованості Державного підприємства Мін`юст неодноразово звертався до ГУ ДПС у Чернівецькій області з проханням розглянути можливість щодо списання безнадійного податкового боргу або розстрочення (відстрочення) податкового боргу боржника. Однак своїм листом від 26.03.2020 року вих. №20/4475-26-20/22.4 контролюючий орган повідомив про неможливість застосування відповідного заходу для зменшення розміру податкового боргу Державного підприємства. Щодо пропозиції ГУ ДПС прийняти одне із рішень, визначених п. 96.2 ст. 96 Податкового кодексу України, Міністерство послалося на відсутність в тексті отриманого від Головного управління листа від 14.04.2020 року вих. №2928/9/24-13-10-15 інформації щодо переліку заходів, які застосовувалися контролюючим органом безпосередньо до Державного підприємства з метою погашення податкової заборгованості. Крім того, Міністерство висловила свою позицію про те, що оскільки Державне підприємство не є казенним підприємством та відповідно до положень Статуту несе відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах належного йому майна, то Мін`юст не несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями підприємств, що належать до сфери його управління.

Крім того, ГУ ДПС у Чернівецькій області звернулося із листом від 14.01.2020 року вих. №220/9/24-13-10-15 до Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, де просило останнє надати інформацію з питання прискорення погашення податкового боргу державного підприємства.

Своїм листом від 05.02.2020 року вих. №7/1091 Центрально-західне міжрегіональне управління повідомило контролюючий орган, що відповідно до діючого Положення про Центрально-західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 24.12.2019 року №4183/5) в управлінні відсутні повноваження щодо фінансово-господарської діяльності державних підприємств Державної кримінально-виконавчої служби України, оскільки державні підприємства ДКВС виведено з підпорядкування міжрегіонального управління, а відділ організації діяльності підприємств ЦЗМУ ліквідовується. З огляду на наведене Центрально-західне міжрегіональне управління зазначило, що спірне питання відноситься до компетенції Міністерства юстиції України та його структурного підрозділу - Державної установи генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України.

Виходячи зі змісту отриманих від відповідача листів, ГУ ДПС у Чернівецькій області дійшло висновку не надання Мін`юстом відповіді про прийняття ним одного із рішень, визначених нормами п. 96.2 ст. 96 Податкового кодексу України, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України (в редакції чинній на момент звернення позивач із цим позовом до суду), контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 ст. 95 ПК України визначено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Згідно з положеннями пп. 95.3 - 95.4, 95.7 і 95.22 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Продаж майна платника податків здійснюється на публічних торгах та/або через торгівельні організації.

Відповідно до п. 87.2 ст. 87 ПК України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

За приписами норм ст. 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення. Право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

Згідно з п. 89.3 ст. 89 цього Кодексу до акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Відповідно до п. 87.5 ст. 87, п. 95.22 ст. 95 ПК України, у разі, якщо здійснення заходів щодо продажу майна платника податків не привело до повного погашення суми податкового боргу, орган стягнення може визначити додатковим джерелом погашення податкового боргу дебіторську заборгованість платника податків, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючі органи.

Контролюючий орган укладає з платником податків договір щодо переведення права вимоги такої дебіторської заборгованості. Така дебіторська заборгованість продовжує залишатися активом платника податків, що має податковий борг, про що зазначається в договорі між платником податків і контролюючим органом, та повинна бути відповідним чином розкрита в примітках до фінансової звітності.

Крім того, контролюючий орган звертається до суду щодо стягнення з дебіторів платника податку, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючі органи, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків. Сума коштів, що надходить у результаті стягнення дебіторської заборгованості, в повному обсязі (але в межах суми податкового боргу) зараховується до відповідного бюджету чи державного цільового фонду в рахунок погашення податкового боргу платника податків. Сума дебіторської заборгованості, що стягнута понад суму податкового боргу, передається у розпорядження платника податку.

Поряд з цим, особливості погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації, визначені в ст. 96 ПК України.

Так, нормами п. 96.2 ст. 96 ПК України передбачено, що у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна державного підприємства, яке не підлягає приватизації, у тому числі казенного підприємства, не покриває суму податкового боргу такого платника податків і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов`язаний звернутися до органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, з поданням щодо прийняття рішення про:

надання відповідної компенсації з бюджету за рахунок коштів, призначених для утримання такого органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків;

досудову санацію такого платника податків за рахунок коштів державного бюджету;

ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії;

виключення платника податків із переліку об`єктів державної власності, які не підлягають приватизації відповідно до закону, з метою порушення справи про банкрутство, у порядку, встановленому законодавством України.

Положеннями п. 96.3 ст. 96 ПК України визначено, що відповідь щодо прийняття одного із зазначених у пунктах 96.1 та 96.2 цієї статті рішень надсилається контролюючому органу протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення.

У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог контролюючий орган зобов`язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.

Системний аналіз наведених норм Кодексу дозволяє дійти висновку, що податковим законодавством встановлено особливий порядок погашення заборгованості платників податків (у тому числі державних підприємств) перед бюджетами та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган у певній послідовності для примусового стягнення податкового боргу, а саме: звернутись до суду з вимогою про стягнення коштів з рахунків у банку; отримати судовий дозвіл на погашення усієї суми боргу за рахунок майна; провести торги з продажу майна, внесеного в податкову заставу, вжиття заходів щодо погашення наявного податкового боргу за рахунок додаткових джерел погашення податкового боргу.

Якщо усі перелічені заходи не мали результатом погашення податкового боргу державного підприємства, то орган державної податкової служби вчиняє дії, передбачені ст. 96 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для залучення коштів (майна) органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, для погашення податкового боргу останнього.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що контролюючий орган станом на початок квітня 2020 року (тобто, перед зверненням до відповідача із поданням (листом) від 14.04.2020 року вих. №2928/9/24-13-10-15, за наслідком отримання письмової відповіді на який позивач дійшов висновку про виникнення підстав для звернення із цим позовом до суду) не вжив всіх необхідних заходів з метою встановлення наявного у боржника ліквідного залишку дебіторської заборгованості, з метою використання такої в якості додаткового джерела погашення податкового боргу.

Так, подані Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області до матеріалів справи копії розшифровок до рядків балансу Державного підприємства Дебіторська заборгованість датовані квітнем і травнем 2019 року, що позбавляє можливості встановити наявність чи відсутність станом на 1-ий квартал 2020 року облікованої боржником дебіторської заборгованості, та її розмір. Не надано актуальних розшифровок до рядків балансу Державного підприємства «Дебіторська заборгованість» й до апеляційної скарги.

У той час як згідно з даними звітності ДП «Підприємство ДКВС України (№67)» (Баланс (Звіт про фінансовий стан) станом на 01.04.2019 року рахувалась дебіторська заборгованість на загальну суму 803,0 тис. грн., у тому числі дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги - 701,0 тис. грн., дебіторська заборгованість за рахунками з бюджетом (з податку на прибуток) - 7,0 тис. грн., інша поточна заборгованість - 99,0 тис. грн.

Наведені обставини свідчать про те, що контролюючим органом чином не досліджено можливість погашення податкового боргу за рахунок дебіторської заборгованості, наявної в державного підприємства.

Як вірно також зазначено судом першої інстанції, інкасові доручення, надіслані контролюючим органом у серпні 2019 року до Чернівецької філії АТ КБ «Приватбанк» повернулися без виконання не у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках підприємства взагалі, а з причин «відсутності коштів вільних від накладеного арешту», «назва платника не відповідає коду, рахунку платника», «зарезервовані кошти на рахунку передбачені для виконання іншого виконавчого документу» тощо.

У подальшому, контролюючий орган не вжив повторних заходів щодо направлення до названого банку нових інкасових доручень, хоча за даними поданої позивачем інформації про наявні у Державного підприємства банківській рахунки, рахунок № НОМЕР_1 у Чернівецької філії АТ КБ «Приватбанк» визначений таким, що відкритий.

Посилання апелянта на те, що ним вживалися повторні заходи щодо направлення до вказаного вище банку нових інкасованих доручень, колегія суддів приймає до уваги, проте останнє не спростовує висновків суду першої інстанції, адже єдиним направленим інкасованим дорученням після серпня 2019 року є доручення № 1311/54 від 19.03.2020 року на загальну суму 456 108,57 грн., в той час як сума боргу є значно більшою, доказів направлення інших інкасованих доручень протягом 2020 року матеріали справи не містять.

З огляду на це, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що позивач не довів належними доказами дотримання ним встановленого ст. 96 ПК України порядку стягнення податкового боргу з державного підприємства, виконання вимог якого є безумовним обов`язком, а не правом контролюючого органу у подібних правовідносинах.

Аналогічна правова позиція щодо застосування положень ст. 96 Податкового кодексу України викладена в постановах Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі №2а-16646/12/2670, від 24.04.2018 року у справі №821/1295/17, від 31.07.2018 року у справі №820/2916/17, від 06.11.2018 року у справі № 807/903/15, від 20.12.2018 року у справі №826/10168/15, від 28.01.2019 року у справі №810/2322/17.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 листопада 2021 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 листопада 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

Я.М.Собків

Повний текст виготовлено 19 липня 2022 року.