Справа № 380/26140/21
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/26140/21 пров. № А/857/8495/22

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Глушка І.В., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.05.2022 року (рішення ухвалене о 09:26 у м. Львові судом у складі головуючого судді Брильовського, повне судове рішення складено 06.05.2022) у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Прикарпатпромарматура» до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Львівській області щодо несписання безнадійного податкового боргу у сумі 92 062, 92 грн та зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області списати безнадійний податковий борг у сумі 92 062, 92 грн по орендній платі за землю з юридичних осіб.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що 3.11.2021 року позивач отримав відповідь від 20.10.2021 у якій відповідач повідомив, що станом на 13.10.2021 згідно з даними ІС «Податковий блок по ПрАТ «Прикарпатпромарматура» рахується заборгованість в сумі 92 062, 92 грн, а саме по податку з орендної плати з юридичних осіб; дата виникнення боргу - 30.05.2015 року. 11.11.2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо необхідності виконання відповідачем вимог Порядку списання безнадійного боргу платників податків з огляду на зазначення у листі відповідача дати виникнення боргу (по податку з орендної плати з юридичних осіб 30.05.2015 року) з проханням списати вказаний податковий боргу з огляду на дату виникнення такого. У зв`язку з відсутністю відповіді, позивач 23.11.2021 повторно звернувся до відповідача з листом з проханням повідомити про результати розгляду листа вих. №01-82 від 10.11.2021 ( про факт списання чи відмови у такому), однак відповіді на вказані листи не отримав. З урахуванням дати виникнення зазначеного відповідачем податкового боргу - 30.05.2015 та з врахуванням того, що відповідач підтвердив, що податковий боргу котрий виник 30.05.2015 року станом на 20.10.2021 року продовжує обліковуватись, а отже не є списаний. Вважає, що 1095 денний строк, визначений у статті 102 Податкового кодексу України є таким, що минув, що, відповідно, зумовлює визнання означеного боргу "безнадійним". Стверджує, що податковий борг у розмірі 92 062,92 грн підлягав визнанню безнадійним відповідачем та списанню, що не було враховано відповідачем, зокрема і при письмовому зверненні позивача до нього з листами №01-84 від 23.11.2021, вих. №01-82 від 10.11.2021. Просив позов задоволити.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.05.2022 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Львівській області щодо несписання безнадійного податкового боргу по орендній платі за землю з юридичних осіб Приватного акціонерного товариства «Прикарпатпромарматура» у сумі 92 062, 92 грн. Зобов`язано Головне управління ДПС у Львівській області прийняти рішення про списання вказаного безнадійного податкового боргу Приватного акціонерного товариства «Прикарпатпромарматура» у сумі 92 062, 92 грн по орендній платі за землю з юридичних осіб.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління Державної податкової служби у Львівській області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.11.2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо необхідності виконання відповідачем вимог Порядку списання безнадійного боргу платників податків з огляду на зазначення у листі відповідача дати виникнення боргу (по податку з орендної плати з юридичних осіб 30.05.2015 року) з проханням списати вказаний податковий боргу з огляду на дату виникнення такого.

23.11.2021 позивач повторно звернувся до відповідача з листом з проханням повідомити про результати розгляду листа вих. №01-82 від 10.11.2021 ( про факт списання чи відмови у такому), однак відповіді на вказані листи не отримав.

Не погодившись із бездіяльністю відповідача Приватне акціонерне товариство «Прикарпатпромарматура» звернулося з позовом до суду.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 101.1 статті 101 ПК України встановлено, що безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг, підлягає списанню.

Згідно пункту 101.2 безнадійний податковий борг це податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3).

Пунктом 102.1 статті 102 ПК України визначено строк давності - 1095 календарних днів.

У даній справі, мова йде не про «строк позовної давності згідно із ст. 102 ПК України», як вказує відповідач, а про «строк стягнення податкового боргу», оскільки саме в залежність від вказаного поняття та його спливу ПК України ставить зобов`язання органу податкової служби списати такий.

Згідно з нормами Податкового кодексу України у редакції від 17.05.2015 року, що були чинними на час подання декларації від 17.02.2015, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (п. 14.1.147);

Відповідно до п.288. 7 ст. 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Згідно п. 285.1., 285.2 ст. 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Порядок обчислення плати за землю а, відтак і орендної плати визначеної п.286.2 ст. 286 ПК України, відповідно до якого платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Строк сплати плати за землю а, відтак і орендної плати з огляду на відсилочну норму п.288. 7 ст. 288 ПК України, встановлений п.287.3 ст. 287 ПК України. Зокрема, податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Останній день строку сплати зобов`язання по сплаті орендної плати за землю розраховується щодо кожного місяця окремо, та відповідно таким є 30 день наступного місяця після звітного. Зокрема, враховуючи, що вказана декларація за твердженням відповідача, є декларацією за 2015 рік, то відповідно орендна плата за грудень 2015 року (як останній місяць з декларації) підлягає сплаті відповідно до 30 січня 2016 року, що є граничним строком.

Згідно приписів пункту 101.1. статті 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Під терміном "безнадійний" розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3. пункту 101.2. статті 101 Податкового кодексу України).

Пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Відтак, в разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню.

Згідно з пунктом 101.5 статті 101 ПК України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу.

Відповідно до положень пунктів 3.1, 3.2 Порядку № 577 визначення суми безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню контролюючим органом, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. Днем виникнення безнадійного податкового боргу у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 ПК України) є дата прийняття рішення керівника контролюючого органу.

Згідно з приписами пунктів 4.3- 4.5 Порядку № 577 у випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до інформаційних систем не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Списання безнадійного податкового боргу, в тому числі податкового боргу, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Аналогічна правова позиція відображена в постановах Верховного Суду від 4 вересня 2018 року (справа №813/4430/16), від 9 липня 2019 року (справа №0240/2269/18-а) та від 23 грудня 2019 року (справа №813/3277/18).

Разом з тим, звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин), як це встановлено нормою пункту 4.1 Порядку № 577. В інших випадках, передбачених пунктом 101.2 статті 101 ПК України, пунктом 2.1 розділу II Порядку № 577, розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 5 грудня 2013 року №765 було затверджено Порядок ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів (був чинним до 10 червня 2016 року), положеннями якого визначено, що: з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником (пункту 1 розділу ІІ); форми інтегрованих карток платника мають лицьовий та зворотний боки. Зворотний бік інтегрованої картки відображає стан розрахунків платника (суми нарахованого та сплаченого платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобов`язань (податкового боргу), суми податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування тощо) за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами, операції, що проводяться з коштами передоплати. На лицьовому боці інтегрованої картки відображається додаткова інформація щодо стану розрахунків платника за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами та передоплатою (пункт 11 розділу ІІ); нарахуванню в інтегрованій картці платника підлягають: зобов`язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, самостійно визначені платником; суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником; зобов`язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, визначені територіальним органом Міндоходів та узгоджені відповідно до чинного законодавства; пеня за порушення встановлених строків погашення узгоджених сум зобов`язань за податками, зборами, митними платежами, єдиним внеском; пеня на суму заниження податкового зобов`язання, нарахованого територіальним органом Міндоходів або платником; проценти за користування розстроченням (відстроченням). Зобов`язання, штрафні санкції, пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником у звітності, відображаються територіальним органом Міндоходів в інтегрованій картці платника (пункти 1, 2 розділу ІІІ); у разі наявності у платника податкового боргу за податками, зборами територіальні органи Міндоходів зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник, в рахунок погашення боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником. У такому самому порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника відповідно до статті 95 Податкового кодексу України або за рішенням суду у випадках, передбачених законом (пункт 1 розділу V).

Таким чином, зворотний бік інтегрованої картки відображає стан розрахунків платника (суми нарахованого та сплаченого платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобов`язань (податкового боргу), суми податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування тощо) за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами, операції, що проводяться з коштами передоплати.

Відтак, картка облікового рахунку - це документ, який знаходиться в оперативному стані і відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету. Зазначення в ньому суми заборгованості, яка є безнадійною, порушує права позивача, оскільки відображає суму неіснуючого податкового боргу. Отже, відображення відповідачем в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань, створює наслідки для фінансового стану позивача, а належним способом захисту порушеного права товариства є зобов`язання відповідача внести інформацію в інтегровану картку позивача про відсутність податкового боргу з податку на додану вартість.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2018 року (справа №810/5997/15).

Апеляційним судом встановлено, що відповідач у розрахунку заборгованості зазначив, що сума податкового боргу по сплаті орендної плати за землю у розмірі 92 062, 92 грн за землю виникла на підставі декларації ПрАТ «Прикарпатпромарматура» як самостійна задекларована сума земельного податку (орендної плати за землю) від 17.02.2015 № .

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.05.2012 порушено провадження у справі №5015/1763/12 про банкрутство позивача та уведено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою Господарського суду Львівської області від 05.02.2014, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду, у справі №5015/1763/12 ВАТ «Прикарпатпромарматура» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.06.2019 затверджено мирову угоду від 03.05.2019 у справі №5015/1763/12, укладену між комітетом кредиторів та боржником - Приватним акціонерним товариством «Прикарпатпромарматура».

Згідно п. 4.1 мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.06.2019 ця Мирова угода набирає чинності з дня її затвердження Господарським судом Львівської і є обов`язковою для боржника та кредиторів. Термін дії мирової угоди припиняється після повного виконання зобов`язань Боржником за даною мировою угодою.

Відповідно до вказаної мирової угоди вимоги Личаківської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області у розмірі 338899 грн 46 коп сплачуються боржником щомісячно рівними частинами після спливу періоду відстрочення протягом перших 35 місяців у розмірі 9413 грн 87 коп кожна, не пізніше 20 числа кожного поточного місяця. Останній платіж (в 36 місяці) здійснюється у розмірі 9414 грн 01 коп не пізніше 20 числа поточного місяця згідно графіку погашення вимог кредиторів.

Відповідач зазначив, що в результаті рознесення в ІС «Податковий блок» сум заборгованості позивача згідно з умовами зазначеної мирової угоди термін сплати поточних зобов`язань, які на момент рознесення не були сплачені, перенесені на 19.06.2021.

На вимогу суду надати докази того, що заборгованість по податку з орендної плати з юридичних осіб в сумі 92 062, 92 грн входить в структуру загального боргу кредиторських вимог Личаківської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області у розмірі 338899 грн 46 коп, визначених мировою угодою, затвердженою ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.06.2019, Головне управління ДПС у Львівській області не надало.

Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що відповідач не звертався в межах справи про банкрутство з вимогами про стягнення 92 062, 92 грн з позивача орендної плати за землю з юридичних осіб, відтак така судом не розглядалась, не включалась до реєстру вимог кредиторів та відповідно не увійшла у мирову угоду на умовах розстрочки чи відстрочки. Відтак, твердження відповідача про розстрочення вказаної спірної суми у розмірі 92 062, 92 грн на умовах мирової угоди не відповідають дійсності.

Згідно з умовами мирової угоди, у 2 чергу вимог кредиторів увійшли вимоги ГУ ДПС України виключно в частині єдиного соціального внеску, які були на її умовах відстрочені до 1 січня 2020 року та розстрочені на 36 місяців. Жодних інших вимог ГУ ДПС України у Львівській області у дану мирову угоду не включено, що не спростовується сторонами.

Апеляційний суд погоджується з твердженням позивача про те, що сума податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 92062, 92 грн не розстрочена, та у відповідача відсутні правові підстави стверджувати про перенесення сплати такої на 19.06.2021 року та виникнення суми боргу 18.06.2019 року.

Твердження відповідача про те, що в результаті рознесення в ІС «Податковий блок» суми заборгованості позивача по податку з орендної плати з юридичних осіб в сумі 92 062, 92 грн згідно з умовами зазначеної мирової угоди термін сплати поточних зобов`язань, які на момент рознесення не були сплачені, перенесені на 19.06.2021 є голослівним та не підтверджені жодними доказами.

Відтак, посилання відповідача на Ухвалу Господарського суду Львівської області від 19.06.2019, якою затверджено мирову угоду від 03.05.2019 у справі №5015/1763/12, укладену між комітетом кредиторів та боржником - Приватним акціонерним товариством «Прикарпатпромарматура» щодо існування у позивача податкового боргу із податку з орендної плати з юридичних осіб у сумі 92 062, 92 грн не заслуговує на увагу.

ПрАТ «Прикарпатпромарматура» 7.10.2021 року звернулося з листом вих. №01-71 до Головного управління ДПС у Львівській області, у якому містився запит про надання інформації, наявною у відповідача, зокрема щодо стану заборгованості по усіх видах податків (обов`язкових) платежів, після виходу підприємства з процедури банкрута та відновлення платоспроможності.

03.11.2021 року у відповідь на вказаний запит, позивач отримав відповідь від 20.10.2021 вих. №60811/0/21, у якій відповідач повідомив: «станом на 13.10.2021 згідно даних ІС «Податковий блок по ПрАТ «Прикарпатпромарматура» () рахується заборгованість в сумі 92 062, 92 грн, а саме по податку з орендної плати з юридичних осіб. Дата виникнення боргу - 30.05.2015 року».

Тобто до дати подання позову, відповідач вважав, що датою сплати податкового боргу по декларації по орендній платі за землю поданій 17.02.2015 року за 2015 рік є 30 травня 2015 року.

11.11.2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою вих. № 01-82 від 10.11.2021 року щодо необхідності виконання відповідачем вимог Порядку списання безнадійного боргу платників податків, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 р. №577, зареєстрованим в Міністерстві Юстиції України 31.10.2013 року за №1844/24376) з огляду на зазначення у листі відповідача дати виникнення боргу (по податку з орендної плати з юридичних осіб 30.05.2015 року) з проханням списати вказаний податковий боргу з огляду на дату виникнення такого.

У зв`язку з відсутністю відповіді позивач повторно звернувся до відповідача з листом вих. №01-84 від 23.11.2021 з проханням повідомити про результати розгляду листа вих. №01-82 від 10.11.2021 ( про факт списання чи відмови у такому).

Станом на дату подання позовної заяви, відповіді на вказані листи не надходили до позивача.

Відповідно до підпункту 4.1 розділу ІV Порядку у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу ІІ цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню. До заяви обов`язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу ІІ цього Порядку які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.

Згідно підпунктом 4.2 розділу ІV Порядку за результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Рішення про списання безнадійного податкового боргу складається у двох примірниках: перший для платника податків, другий для органів доходів і зборів.

Позивачем при зверненні до контролюючого органу із заявами про списання безнадійного податкового боргу були дотримані вимоги статті 101 Податкового кодексу України та Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, тоді як відмовляючи у списанні податкового боргу, контролюючий орган провів цю відмову листом.

При наявності у позивача податкового боргу, який фактично має статус безнадійного, відповідач не приймав рішення про списання безнадійного податкового боргу відповідно до положень Податкового Кодексу України та Порядку 577.

Таким чином, що відповідач неправомірно, за відсутності правових підстав не провів належного дослідження підстав виникнення всього боргу позивача та не здійснив списання такого згідно з заявою ПрАТ «Прикарпатпромарматура» вих. № 01-82 від 10.11.2021 року.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що борг ПрАТ «Прикарпатпромарматура» із податку з орендної плати з юридичних осіб у сумі 92 062, 92 грн та зарахування в інтегрованій картці платника податків позивача є безнадійним, а відмова відповідача у списанні податкового боргу та продовження його обліку в інформаційних систем органів доходів і зборів за заявою ПрАТ «Прикарпатпромарматура» є протиправною, тому зобов`язання відповідача прийняти рішення про списання такого безнадійного боргу є ефективним способом захисту в межах спірних правовідносин, який виключає подальше звернення позивача до суду за захистом порушених прав.

Аналогічні правові позиції відображені у постанові Верховного Суду від 09 липня 2019 року у справі № 0240/2269/18-а, у постанові Верховного Суду від 9.03.2021 у справі № 300/2353/19.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.05.2022 року у справі №380/26140/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний