Справа № 640/25735/21
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2022-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

15 липня 2022 року

м. Київ

справа №640/25735/21

адміністративне провадження № К/990/16941/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Коваленко Н.В. та Стрелець Т.Г., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року

у справі № 640/25735/21

за позовом ОСОБА_1

до Київської міської ради

про визнання протиправною діяльності, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2021 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року, у відкритті провадження в адміністративній справі №640/25735/21 за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання протиправною діяльності, зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Не погодившись з вищевказаними судовими рішеннями, позивач 04 липня 2022 року звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати вказані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовано широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України (вказане підтверджується, зокрема Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року про введення в Україні воєнного стану).

Відповідно до частини третьої статті 329 КАС України строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Розглянувши клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження та враховуючи доводи вказаного клопотання, колегія суддів дійшла висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження та наявність підстав для його поновлення.

Колегія суддів перевірила наведені у касаційній скарзі міркування, додані до неї матеріали і дійшла висновку про те, що у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Разом з цим обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Таким чином, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо порушує права, свободи чи законні інтереси позивача.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому просила:

- визнати протиправною діяльність Київської міської ради з приводу рішення від 26 травня 2021 року, прийнятого постійною комісією Київської міської ради з питань освіти і науки, щодо утворення робочої групи не самою постійною комісією Київської міської ради з питань освіти і науки, а Департаментом освіти і науки Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації);

- зобов`язати Київську міську раду утворити робочу групу не менш, як з трьох членів постійної комісії Київської міської ради з питань освіти і науки, з питання порушень з боку усіх структурних підрозділів КМР та Оболонської РДА з освіти, та школи №168 (СШ№168) права дитини на якісну освіту за зверненнями громадянки ОСОБА_1 в інтересах її сина.

- зобов`язати Київську міську раду долучити батьків дитини ОСОБА_1 до засідань робочої групи про засідання завчасно повідомляти

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2021 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року відмовлено у відкритті провадження у цій справі.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі, зазначив, що у спірних правовідносинах Київська міська рада не здійснює владно-управлінські функції відносно позивачки, отже спір не є публічно-правовим.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо, зокрема, суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Пунктом 2 частини другої вказаної вище статті передбачено, що у випадку оскарження ухвали, суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, приймаючи рішення про необхідність відмови у відкритті провадження у справі, враховуючи положення пункту 7 частини першої статті 4 та пункт 1 частини першої статті 19 КАС України, виходив з того, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визнання предметної юрисдикції справи суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулась особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин.

Тобто, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції, тобто хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта, у яких одна особа може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є виконання ним публічно-владних управлінських функцій саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Суд першої інстанції також вказав, що такі твердження узгоджуються з висновком, викладеним в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17, від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, від 02 квітня 2019 року у справі № 137/1842/16-а.

Суд першої інстанції також вказав, що ОСОБА_1 посилається на те, що «члени постійної комісії Київської міської ради з питань освіти і науки у спосіб, що перевищує повноваження постійної комісії Київської міської ради з питань освіти і науки, прийняли рішення про утворення робочої групи не самою постійною комісією Київської міської ради з питань освіти і науки, а органом, що порушує права її дитини Департаментом освіти і науки Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)». Вказані дії стали підставою для звернення нею до суду з відповідними вимогами.

Однак, суд першої інстанції звернув увагу на те, що у спірних правовідносинах Київська міська рада не здійснює владно-управлінських функцій по відношенню до позивача.

Обов`язковою ознакою нормативно-правового, регуляторного чи правового акта індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень для цілей їх застосування та оскарження, є створення ними юридичних (негативних) наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення.

Зі змісту наведеного слідує, що для цілей кваліфікації спору як юридичного, предмет оскарження повинен мати юридичне значення.

Відповідно, до суду може бути оскаржений певний акт суб`єкта владних повноважень, який набрав чинності, є чинним, створює юридичні наслідки.

При цьому, варто знову звернути увагу позивача на те, що до суду може бути оскаржений певний акт суб`єкта владних повноважень, який створює юридичні наслідки та впливає на права та інтереси позивача.

Таким чином, заявлений предмет і підстави позову не створюють значення «юридичного спору», що у взаємозв`язку з частинами першою та другою статті 55, положення частини третьої статті124 Конституції України слід розуміти як поширення юрисдикції судів на юридичні спори, предметом яких є права та свободи конкретної особи.

Суд апеляційної інстанції також погодився з вказаними твердженнями та вказав, що до суду може бути оскаржений певний акт суб`єкта владних повноважень, який набрав чинності, є чинним та створює юридичні наслідки.

В даному випадку позивач оскаржує певний акт, що не створює будь-яких правових наслідків безпосередньо для неї, тобто заявлений предмет і підстави позову не створюють значення «юридичного спору».

Таким чином, оскаржувані судові рішення є слушними, вмотивованими і таким, що ґрунтується на законі, зокрема положеннях, зокрема пункту 1 частини першої статті 19, пункту 1 частини першої статті 170 КАС України. Правильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Зазначені в касаційній скарзі міркування та судження не применшують правильності висновків судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Крім того, при прийнятті оскаржуваних судових рішень суди попередніх інстанцій врахували правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17, від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, від 02 квітня 2019 року у справі № 137/1842/16-а.

З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції доходить висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

Аналогічний підхід застосований Верховним Судом в ухвалах від 21 жовтня 2020 року у справі № 520/7729/2020, від 11 травня 2021 року у справі № 400/5434/20, від 05 липня 2021 року у справі № 580/432/21, від 21 жовтня 2021 року у справі № 540/2303/21, від 16 лютого 2022 року у справі № 420/13689/21 та від 18 квітня 2022 року у справі № 640/20443/21.

Керуючись статтями 121, 248, 328, 329, 333, 355, 359 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

1. Задовольнити клопотання ОСОБА_1 та поновити строк на касаційне оскарження у справі № 640/25735/21.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року у справі № 640/25735/21 за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання протиправною діяльності, зобов`язання вчинити дії.

3. Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя -доповідач Я.О. Берназюк

Судді Н.В. Коваленко

Т.Г. Стрелець