Справа № 240/5812/22
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року м. Житомир справа № 240/5812/22

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) із позовом до Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області (вул.Шолом Алейхема, 13, м.Коростень, Житомирська область, 11500, ) (далі - Коростенський ВДВС), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Коростенського ВДВС від 15.12.2021 про стягнення виконавчого збору у розмірі 13000,00 грн, з підстав протиправності вказаної постанови на думку позивача.

У позовній заяві позивач зазначає про те, що державний виконавець протиправно стягнув з неї виконавчий збір як за виконання рішення суду немайнового характеру. Оскільки рішенням суду розірвано договір купівлі-продажу, стягнуто на її користь суму вартості покупки і зобов`язано позивача повернути товар, то рішення суду носило майновий характер, а тому постанова є протиправною (а.с.1-3).

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 28.06.2022 відкрито спрощене позовне провадження з проведенням судового засідання та повідомленням (викликом) учасників справи на 13 липня 2022 року о 15:00.

13 липня 2022 року на адресу суду електронною поштою від Коростенського ВДВС надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає про те, що позивач помилково вважає, що рішення суду відносно неї носило майновий характер (а.с.32-33).

13 липня 2022 року у судове засідання прибув позивач, яка пояснила, що оскільки державний виконавець виконувала рішення суду майнового характеру, то сума виконавчого збору визначена нею не вірно. Вважає, що державним виконавцем не здійснювалися дії з примусового виконання рішення, оскільки позивач самостійно неодноразово намагалася повернути куплену річ, і лише 24.12.2021 їй вдалося виконати рішення суду добровільно, на підтвердження чого подала копію розписки стягувача про те, що він отримав товар. Позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити адміністративний позов з підстав, що зазначені у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання 13 липня 2022 року не прибув, подав клопотання про відкладення судового засідання, у якому зазначив про те, що відсутня можливість підготуватися до судового розгляду (а.с. 31). Враховуючи те, що відповідач подав витребувані судом матеріали, а також скористався своїм правом на подачу відзиву на адміністративний позов, суд на підставі частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України визнав причини неявки відповідача неповажними та продовжив розгляд справи за наявними матеріалами (а.с. 46).

Після надання пояснень, позивачем подано клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження (а.с.45).

Зважаючи на викладене та керуючись приписами частини 3 статті 194, частини 9 статті 205, частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд продовжив розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків.

Спірні правовідносини регулюються Законом України від 2 червня 2016 року №1404-VІІІ "Про виконавче провадження" (далі - Закон України №1404-VІІІ).

Відповідно до частини другої статті 74 Закону України №1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у 2019 році уклала договір купівлі-продажу панелі передньої до автомобіля "Таврія", який був розірваний постановою Житомирського апеляційного суду від 2 червня 2021 року у справі №279/6881/19. Наведеним рішенням суду стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1250,00 грн вартості товару та 1000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. Зобов`язано ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 "панель пер. Таврія", яка була придбана нею на підставі договору купівлі-продажу від 30 жовтня 2019 року (а.с. 6-8).

15 грудня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Коростенського ВДВС із заявою про примусове виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 2 червня 2021 року у справі №279/6881/19 (а.с. 34).

За заявою ОСОБА_2 державним виконавцем Коростенського ВДВС прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№67908249 від 15 грудня 2021 року (а.с. 36), постанову про стягнення виконавчого збору ВП№67908249 від 15 грудня 2021 року за примусове виконання рішення немайнового характеру (а.с. 36 на звороті), постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП№67908249 від 15 грудня 2021 року (а.с. 37).

Згідно з постановою про стягнення виконавчого збору ВП№67908249 від 15 грудня 2021 року з боржника ОСОБА_1 стягнуто 13000,00 грн виконавчого збору.

Позивач не погодилася із постановою про стягнення виконавчого збору та звернулася до суду із позовом про її скасування.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами суд зазначає наступне.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі №910/13737/19, майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до положень статті 63 Закону України №1404-VІІІ рішеннями немайнового характеру є рішення, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Житомирським апеляційним судом розглядався майновий спір у справі №279/6881/19 про розірвання договору купівлі-продажу товару, який мав грошову оцінку.

Наведеним рішенням суду сторони були приведені у попередній стан, що є наслідком розірвання договору.

Судом стягнуто вартість товару з продавця, тобто у цій частині рішення суду носить майновий характер, а також зобов`язано покупця повернути придбаний товар, тобто у цій частині рішення суду, у розумінні статті 63 Закону України №1404-VІІІ, носить немайновий характер.

Позивач помилково ототожнює характер рішення суду із характером спору, який розглядався судом, а також дії, які вона має вчинити за рішенням суду із товаром, який вона зобов`язана повернути.

Зобов`язання повернути товар це обов`язок, який має бути виконаний в натурі, і який не піддається грошовій (вартісній) оцінці.

Згідно з виконавчим листом від 2 червня 2021 року у справі №279/6881/19 суд постановив: зобов`язати ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 "панель пер. Таврія", яка була придбана нею на підставі договору купівлі-продажу від 30 жовтня 2019 року (а.с. 34 на звороті).

Отже, на виконанні у Коростенському ВДВС перебував виконавчий лист немайнового характеру, а державним виконавцем вірно визначено суму виконавчого збору у постанові про стягнення виконавчого збору.

Водночас перевіряючи підстави для стягнення виконавчого збору судом встановлено, що частиною першою статті 18 Закону України №1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Заходи примусового виконання рішень визначені статтею 10 Закону України №1404-VІІІ.

Відповідно до частин 1, 3 статті 27 Закону України №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку про те, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі №2540/3203/18.

Згідно наданої позивачем до суду розписки вбачається, що ОСОБА_1 самостійно добровільно виконала рішення суду 24.12.2021 (а.с. 44).

Державним виконавцем не вживалися передбачені статтею 10 Закону України №1404-VІІІ заходи примусового виконання рішення, зокрема та у тому числі вилучення у боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні.

Враховуючи те, що за своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення, а відповідачем не надано до суду доказів вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення, суд визнає протиправною та скасовує оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат судом встановлено, що позивач звільнена від сплати судового збору та не понесла судових витрат, у звя`зку з чим суд не стягує судові витрати з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (вул.Шолом Алейхема, 13, м.Коростень, Житомирська область, 11500, ) про визнання протиправною та скасування постанови.

Визнати протиправною та скасувати постанову Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВП№67908249 від 15 грудня 2021 року про стягнення виконавчого збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Гурін