Справа № 340/7240/21
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2022-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 липня 2022 року м. Дніпросправа № 340/7240/21
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.04.2022р. у справі №340/7240/21
за позовом:ОСОБА_1
до: третя особа: про:Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Кіровоградська обласна профспілкова організація атестованих працівників ОВС України визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021р. ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (далі ГУ НП в Кіровоградській області), третя особа- Кіровоградська обласна профспілкова організація атестованих працівників ОВС України, про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, судом першої інстанції позов зареєстровано 11.10.2021р.. / а.с. 1-12 том 1/.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.10.2021р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження у справі №340/7240/21 та справу призначено до судового розгляду / а.с. 74 том 1/.

Позивач, посилаючись у адміністративному позові / а.с. 1-12 том 1/, на те, що він з 09.08.199р. проходив службу в органах внутрішніх справ та Національної поліції та працював на різних посадах слідчого підрозділу, а з лютого 2021р. обіймав посаду начальника відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я слідчого відділу Кропивницького районного управління поліції ГУ НП в Кіровоградській області та мав спеціальне звання майор поліції. Наказом відповідача №1313 від 09.09.2021р. до нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби, а наказом відповідача №384 о/с від 14.09.2021р. його звільнено зі служби в поліції. Прийняттю цих наказів передувало проведення відносно нього службового розслідування у ході якого зроблено висновок про вчинення ним дисциплінарного проступку, але він вважає висновки службового розслідування необґрунтованими та безпідставними оскільки він не вчиняв будь-якого правопорушення чи інших незаконних дій, тому з огляду на те, що вина особи у вчиненні злочину може бути встановлена лише вироком, який набрав законної сили, що свідчить про безпідставність притягнення його до дисциплінарної відповідальності, крім цього його звільнення не було погоджено з профспілковою організацією, а також оскаржуваними наказами його звільнено зі служби в період тимчасової непрацездатності, тому просив суд: - визнати протиправними та скасувати накази відповідача №1313 від 09.09.2021р., № 384 о/с від 14.09.2021р.; - поновити його на службі в поліції на посаді начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я слідчого відділу Кропивницького районного управління поліції ГУ НП в Кіровоградській області; - стягнути з ГУ НП в Кіровоградській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.04.2022р. у справі №340/7240/21 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ГУ НП в Кіровоградській області, третя особа- Кіровоградська обласна профспілкова організація атестованих працівників ОВС України, про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено / а.с. 75-80 том 2/.

Позивач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, за допомогою засобів поштового зв`язку 10.05.2022р. подав апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції / а.с. 85-97 том 2/.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.05.2022р. з метою забезпечення розгляду вищезазначеної апеляційної скарги з суду першої інстанції було витребувано матеріали справи №340/7240/21 / а.с. 100 том 2/, які надійшли до суду апеляційної інстанції 27.05.2022р. / а.с. 103 том 2 /.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 02.06.2022р. у справі №340/7240/21 ОСОБА_1 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.04.2022р. у справі №340/7240/21 / а.с. 104 том 2/ та справу призначено до апеляційного розгляду у судовому засіданні о 13 годин 30 хвилин 05.07.2022р. / а.с. 105 том 2/, про що судом апеляційної інстанції було належним чином повідомлено учасників справи / а.с. 108-113 том 2/.

Позивач, посилаючись у апеляційній скарзі / а.с. 85-91 том 2/ на те, що суд першої інстанції під час розгляду справи зробив висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи та попри численні порушення відповідачем вимог чинного законодавства при його звільненні, а саме : - відсутності вироку суду яким було б встановлено вчинення ним злочину або правопорушення чи інших незаконних дій, - непогодження його звільнення з профспілковою організацією; - звільнення зі служби під час тимчасової непрацездатності, зробив висновок про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, вважає, що рішення суду першої інстанції у цій справі прийнято з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 04.04.2022р. у цій справі та прийняти нове рішення, яким задовольнити заявлені ним у справі позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с.114-117 том 2/ заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, та посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду цієї справи встановлено усі обставини справи, які мали суттєве значення для її вирішення, судом досліджено документи кримінального провадження відносно позивача саме під кутом службової дисципліни та етики і з огляду на наявний факт затримання позивача після отримання ним заздалегідь ідентифікованих коштів сам по собі свідчить про порушення позивачем Присяги поліцейського, Дисциплінарного статуту Національної поліції України, норм Закону України «Про національну поліцію», тому у даному випадку притягнення до дисциплінарної відповідальності не є порушенням презумпції невинуватості, з урахуванням на звільнення позивача через порушення службової дисципліни з огляду на положення колективного договору згода профспілки на його звільнення не потрібна та не передбачена, щодо звільнення позивача під час перебування на лікарняному то позивач попри свій обов`язок своєчасно не повідомив відповідача про перебування на лікарняному, тому наказ про звільнення було прийнято під час хвороби позивача з 10.09.2021р. по 14.09.2021р., і після надання медичних документів відповідачем наказом №483 о/с від 29.10.2021р. внесено зміни до наказу №384 о/с від 14.09.2021р. в частині дати прийняття наказу з 14.09.2021р. на 20.09.2021р. та змінено дату звільнення позивача з 14.09.2021р. на 20.09.2021р., тому вважає що судом першої інстанції у справі прийнято обґрунтоване рішення і просив суд апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 04.04.2022р. у цій справі залишити без змін.

Представник відповідача, у судовому засіданні в режимі відеоконференції, заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, підтримав доводи викладені у письмових запереченнях на апеляційну скаргу і просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 04.04.2022р. у цій справі залишити без змін.

Позивач у судове засідання не з`явився, про день, годину та розгляд справи в режимі відеоконференції повідомлений судом належним чином / а.с. 108-113,127,128 том 2/, про поважність причин не явки у судове засідання, або про можливість розгляду справи у свою відсутність, суд у встановленому законом порядку не повідомив.

Заслухавши у судовому засіданні в режимі відеоконференції представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач у справі 05.02.1975р.н., проходив службу в органах внутрішніх справ України з 09.08.1999р. по 06.11.2015р., а з 07.11.2015р. проходив службу в Національній поліції України, з лютого 2021р. позивач обіймав посаду начальника відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я слідчого відділу Кропивницького районного управління поліції ГУ НП в Кіровоградській області та мав спеціальне звання майор поліції / а.с. 13-15, 97-105 том 1/.

Наказом начальника ГУ НП в Кіровоградській області №1313 від 09.09.2021рр. до начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Кропивницького районного управління ГУ НП в Кіровоградській області майора поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції / а.с. 19 том 1/, а наказом начальника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області №384 о/с від 14.09.2021р. майора поліції ОСОБА_1 , начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, з 1409.2021р. звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) / а.с. 22 том 1/.

З наданої суду ксерокопії наказу відповідача №384 о/с від 14.09.2021р. / а.с. 22 том 1/ вбачається, що підставами для звільнення є : подання до звільнення, наказ ГУНП в Кіровоградській області №1333 від 09.09.2021р., довідка Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області №13744/111-2021 від 13.09.2021р., довідка УЛМТЗ ГУНП в Кіровоградській області №112 від 10.09.2021р..

Саме вищезазначені накази відповідача є предметом оскарження у цій адміністративній справі.

Також судом встановлено, що правовою підставою для прийняття відповідачем у справі оскаржуваних наказів став висновок службового розслідування, яким встановлено порушення службової дисципліни, що полягає у не відмові від пропозиції надання неправомірної вигоди, не повідомленні про пропозиції надання неправомірної вигоди, не залученні свідків вказаної пропозиції, не повідомленні про пропозицію надання неправомірної вигоди керівництва, не проставленні 28.06.2021р. та 10.07.2021р. у графі 7 Журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області інформації про вжиті стосовно ОСОБА_2 заходи, не здійсненні документування показань останнього та не пропонування йому надати з даного приводу пояснення, не надання підлеглому ОСОБА_3 вказівок щодо документування показань ОСОБА_2 та не долучені з даного приводу будь - яких документів до кримінального провадження №0001435, не забезпечені швидкого, всебічного, повного та неупередженого його розслідування, дослідження обставин вчинення кримінального правопорушення, не забезпеченні реалізації у повному обсязі прав і законних інтересів усіх учасників кримінального провадження, не повідомленні за скороченими номерами екстреного виклику поліції « 102» інформації про вчинення кримінального правопорушення, не реєстрації зазначеного звернення та не повідомлення будь-яким чином про дану подію найближчому органу поліції /а.с. 214-227,228-234 том 1/.

Відповідно до позовної заяви та апеляційної скарги позивач просить визнати протиправними та скасувати вищезазначені накази про звільнення оскільки вони прийняті до розгляду судом кримінальної права, а лише вироком суду, який набрав законної сили, особа може бути визнана винною у вчиненні того, чи іншого правопорушення, крім цього ці накази позивач вважає незаконними оскільки його звільнено без отримання згоди профспілкового комітету на його звільнення та наказ про звільнення прийнято відповідачем під час хвороби позивача.

При цьому позивач у справі під час розгляду судом цієї справи не посилався в обґрунтування заявлених ним позовних вимог на будь-які порушення вимог чинного законодавства під час призначення та проведення відповідачем службового розслідування відносно нього, висновки якого стали підставою для його звільнення зі служби.

Таким чином предметом спору у цій справі є встановлення правомірності або неправомірності притягнення позивача у справі до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію».

Спірні відносини, що виникли між сторонами у справі, щодо правомірності звільнення позивача зі служби врегульовано нормами Законів України «Про Національну поліцію» та «Про дисциплінарний статут Національної поліції України», а також положеннями Порядку проведення службового розслідування у Національній поліції України, який затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України №893 від 07.11.2018р. (далі - Порядок №893), Дисциплінарного статуту Національної поліції України (далі за текстом Дисциплінарний статут), який затверджено Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018р. № 2337-VIII.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ст. 3 цього закону у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Пунктами 1, 2, 3 ч. 1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Частиною 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту передбачено , що службова дисципліна це - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

А відповідно до ч.3 цієї ж статті службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема: поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню порушень (пункт 3); утримуватись від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини (пункт 7).

Частиною 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частиною 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 21 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу. У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 Дисциплінарного Статуту дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується. Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт.

Положеннями пункту 4 розділу VI Порядку №893 передбачено, що в описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування, зокрема: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються, зокрема: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку (пункт 5 розділу VI Інструкції).

Сукупний аналіз наведених вище норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у цій справі, дає можливість зробити висновок про те, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто у разі не дотримання службової дисципліни, і обставини щодо вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлюються у ході службового розслідування, призначеного начальником за фактом вчинення порушником проступку, висновок якого повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку, тобто повинні бути встановлені обставин, за яких особа скоїла дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку, і такі обставини повинні бути встановлені членами дисциплінарної комісії під час проведення службового розслідування на підставі зібраних ними матеріалів та пояснень осіб, яким відомі обставини щодо яких здійснюється службове розслідування.

службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) поліцейськими законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що службова дисципліна поліцейського базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють, а не дотримання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності, ці принципи зазначені, серед іншого у тексті Присяги поліцейського, тому, позивач у справі складаючи Присягу, поклав на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання, і враховуючи що Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати службові обов`язки сумлінно, порушення Присяги, яким є несумлінне, недобросовісне виконання поліцейським своїх службових обов`язків, необхідно розуміти як вчинення поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Матеріалами службового розслідування підтверджено факт порушення позивачем службової дисципліни, результати цього службового розслідування ґрунтуються на самостійних правових підставах, як наслідок, не дотримання позивачем службової дисципліни, що виразилось у не дотриманні позивачем принципів діяльності поліцейського та вчиненні ним дій, не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських, що стало підставою для висновку про вчинення позивачем у справі дисциплінарного проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, що у свою чергу є підставою притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби,

Твердження позивача, наведенні в обґрунтування заявлених ним позовних вимог , щодо відсутності обвинувального вироку суду у кримінальній справі не може бути єдиною та належною обставиною яка свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 порушення ним службової дисципліни з огляду та те, що по перше кримінальна та дисциплінарна відповідальність є різними і самостійними видами юридичної відповідальності особи.

А по друге, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, не є порушенням статті 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» притягнення особи до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою чи таке провадження було закрите, і саме такий підхід неодноразово застосовувався Верховним Судом під час вирішення подібних відносин що відображено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018р. у справі №800/547/17, від 02.10.2018р. у справі №9901/454/18, від 26.03.2019р. у справі №9901/544/18, та Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постановах: від 26.07.2019р. у справі №815/5156/16; від 21.01.2021р. у справі №826/4681/182, від 28.10.2021р. у справі №520/1578/2020; від 07.12.2021р. у справі №120/278/20-а, від 09.02.2022р. у справі №160/12290/20.

Щодо посилань позивача під час розгляду цієї справи на те, що оспорюванні ним накази відповідачем прийнято під час перебування позивача на стаціонарному лікування, то судом під час розгляду цієї справи встановлено, 29.10.2021р. відповідачем, після отримання медичних документів позивача щодо перебування останнього на стаціонарному лікування у період з 10.09.2021р. по 17.09.2021р. / а.с. 60,61 том 1/, прийнято наказ №483о/с, яким частково змінено наказ ГУНП в Кіровоградській області №384 о/с від 14.09.2021 р. в частині дати звільнення майора поліції ОСОБА_1 з « 14 вересня 2021 року» на « 20 вересня 2021 року» /а.с.119 том 1/.

Також колегія суддів не може прийняти до уваги у якості обґрунтування незаконності прийнятих відповідачем наказів про звільнення позивача посилання ОСОБА_1 на необхідність погодження звільнення його з посади із профспілковим комітетом, оскільки з огляду на положення ст. 43 КЗпП України, ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», а саме положення ч.2,9 цієї статті, вимоги щодо зміни умов трудового договору, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників лише за попередньою згодою виборного органу професійної спілки членом якої вони є, не поширюються в частині особливостей притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення поліцейських, яким був позивач у справі, що свідчить про відсутність необхідності отримувати у даному випадку згоди профспілки на звільнення позивача у справі.

Отже враховуючи фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду цієї справи, та приймаючи до уваги наведені вище норми чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що відповідач у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, при прийнятті наказу про призначення службового розслідування відносно позивача, при прийнятті наказу про застосовування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача зі служби, при прийнятті наказу про звільнення позивача зі служби в поліції, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, та довів правомірність прийняття ним наказів, які є предметом оскарження у цій адміністративній справі, а тому суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відсутність підстав для скасування наказів відповідача №1313 від 09.09.2021р. та №384о/с від 14.09.2021р., та прийняв законне та обґрунтоване рішення про відмову позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог у повному обсязі через їх необґрунтованість та безпідставність.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про відмову позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог у повному обсязі, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 04.04.2022р. у цій адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у справі.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.04.2022р. у справі №340/7240/21 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.

Постанова виготовлена та підписана 18.07.2022р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя В.Є. Чередниченко

суддя О.М. Панченко