Справа № 260/720/22
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 липня 2022 року м. Ужгород№ 260/720/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гебеш С.А.

при секретарі судових засідань - Романець Е.М.

та осіб, які беруть участь у судовому засіданні:

позивач - не з`явилася;

представник позивача - не з`явилася;

представник відповідача - Свереняк І.І., Сіденко О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, а саме:

1. визнати протиправним та скасувати рішення №964-ХІІ-VIII від 14.01.2022 року ХІІ сесії VIII cкликання Оноківської сільської ради "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_1 , площею 0,04 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 ;

2. Зобов`язати Оноківську сільську раду Ужгородського району Закарпатської області на черговій сесії повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо надання у власність земельної ділянки площею 0,04 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в с. Оноківці, мкрн. "Шахта" Ужгородського Закарпатської області.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 992,40 та витрати на правову допомогу у сумі 10000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.01.2022 року звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,04 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в с. Оноківці, мкрн "Шахта" Ужгородського району, Закарпатської області у власність. 14.01.2022 відповідач рішенням №964-ХІІ-VIII від 14.01.2022 року відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу. Вказує на те, що у вищевказаному рішенні не зазначено причини такої відмови. Вважає оскаржуване рішення протиправним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

06 травня 2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що такий проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позову вказав на те, що перед прийняттям оскаржуваного рішення Оноківська сільська рада здійснила перевірку відповідності місця розташування бажаної земельної ділянки з урахуванням дотриманням замовником вимог законів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і технічно-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, після чого прийняла рішення про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та представник позивача, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце судового розгляду даної справи у судове засідання не з`явилися, однак представник подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача.

Представники відповідача в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечили та просили суд відмовити в задоволенні позову, з мотивів викладених у письмових запереченнях. Заперечуючи проти позову вказали, зокрема на те, що земельній ділянці, на яку надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3 визначено кадастровий номер 21248800:11:013:0097.

Заслухавши думку представників відповідача, розглянувши подані сторонами документи, матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом в ході розгляду адміністративної справи, позивач 12.01.2022 року звернулася до Оноківської сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,04 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в с. Оноківці, мкрн "Шахта" Ужгородського району, Закарпатської області у власність (а.с.10).

14.01.2022 року рішенням №964-ХІІ-VIII від 14.01.2022 року ХІІ сесії VIII cкликання Оноківської сільської ради відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу.

Із вказаного рішення вбачається, що підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність слугувало те, що згідно викопіювання надано дозвіл іншій особі на розробку проекту землеусрою щодо відведення даної земельної ділянки.

Позивач не погоджується із вказаним рішенням відповідача, що і стало підставою для звернення до суду, за захистом, на її думку, порушених прав.

Вирішуючи спір по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Земельні відносини в Україні відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовані Земельним кодексом України від 25 жовтня 2001 року №2768-ІІІ (далі - ЗК України).

Відповідно до статті 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно зі пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР, питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до частин першої, другої статті 59 цього Закону, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі частиною першою статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Частиною п`ятою статті 116 ЗК України передбачено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (частини друга, третя статті 116 ЗК України).

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою цієї статті встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд зауважує, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме, відмова може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб`єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об`єкта вимогам, зазначеним у Земельному кодексі Україні, які повинні бути затверджені у встановленому законом порядку або вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що оформлена рішенням №964-ХІІ-VIII від 14.01.2022 року ХІІ сесії VIII cкликання Оноківської сільської ради "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_1 , площею 0,04 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 обґрунтована тим, що згідно викопіювання надано дозвіл іншій особі на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Вказана підстава для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є необґрунтованою та не передбачена приписами частини сьомої статті 118 ЗК України.

Згідно з приписами статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При цьому документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені у статті 126 ЗК України.

Аналіз положень статей 116, 118 ЗК України дає підстави стверджувати, що правові наслідки отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є тотожними наслідкам передачі вказаної земельної ділянки у власність, що фактично вказує про відсутність обтяжень земельної ділянки у такому випадку.

Відповідачем не надано доказів, які б підтверджували існування оформленого права власності третіх осіб на обрану позивачем для відведення земельної ділянки.

Таким чином, суд з урахуванням частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення №964-ХІІ-VIII від 14.01.2022 року ХІІ сесії VIII cкликання Оноківської сільської ради "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_1 , площею 0,04 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в с. Оноківці, мкрн. "Шахта" Ужгородського Закарпатської області.

Однак, зважаючи на те, що Михайлівською сільською радою було прийнято рішення про відмову в наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою без наведення (встановлення) вичерпних підстав для відмови, передбачених статтею 118 ЗК України, суд вважає за необхідне зобов`язати Оноківську сільську раду Ужгородського району Закарпатської області на черговій сесії повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо надання у власність земельної ділянки площею 0,04 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в с. Оноківці, мкрн. "Шахта" Ужгородського Закарпатської області.

За правилами встановленими ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірність своїх дій щодо винесення оскаржуваного рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відтак, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення вказаних позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 992,40грн., що підтверджено квитанцією від 10 лютого 2022 року.

Водночас, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини 3 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що за результатами розгляду справи, документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Вказана правова позиція також відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 15.03.2019 по справі № 826/7778/17.

На підтвердження витрат на правову допомогу представник позивача надала: договір про надання правової допомоги від 09.02.2022 року, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги № 09-02/22 від 09.02.2022 року.

Відповідно до додаткової угоди до договору про надання правової допомоги № 09-02/22 від 09.02.2022 року сума гонорару складає 10000,00 грн.

Водночас, суд враховує, що предмет спору в цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних. Обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Тобто, підготовка позову у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи.

Суд також зазначає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи N 200/14113/18-а ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, у відповідності до частини п`ятої статті 242 КАС України суд враховує висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладений у постанові 21.01.2021 N 280/2635/20, відповідно до якого КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі East/WestAllianceLimited проти України, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy), N 34884/97).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідача, підлягає зменшенню на підставі заперечень відповідача та у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України.

Відтак, з огляду на категорію справи та обсяг наданих послуг суд, виходячи з критерію пропорційності вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 5000,00 грн.

За наведених обставин за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати на суму 992,40 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 5000,00 грн.

На підставі наведеного та керуючись статтями 132, 134, 139, 243, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення №964-ХІІ-VIII від 14.01.2022 року ХІІ сесії VIII cкликання Оноківської сільської ради "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_1 , площею 0,04 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в с. Оноківці, мкрн. "Шахта" Ужгородського Закарпатської області.

3. Зобов`язати Оноківську сільську раду Ужгородського району Закарпатської області (89412, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Головна, буд. 59, код ЄДРПОУ - 04350168) на черговій сесії повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) про наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо надання у власність земельної ділянки площею 0,04 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в с. Оноківці, мкрн. "Шахта" Ужгородського Закарпатської області.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області (894712, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Головна, буд. 59, код ЄДРПОУ - 04350168) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.) що сплачений згідно квитанції від 10 лютого 2022 року та витрати на правову допомогу у сумі 5000,00 (п`ять тисяч гривень).

5. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 15 липня 2022 року.

СуддяС.А. Гебеш