Справа № 120/2654/22-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2022-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 р. Справа № 120/2654/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію за віком, призначену згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV). Однак, як вказує позивач, при призначенні його пенсії до пільгового стажу, що дає право на зниження пенсійного віку у зв`язку з роботою у зоні відчуження Чорнобильської АЕС в особливо шкідливих умовах праці, відповідачем не був врахований період його роботи в Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже" та Компанії "Буйг Траво Пюблік" з 20.06.2012 по 20.12.2013 та з 21.01.2014 по 22.12.2016 на посаді водія автотранспортних засобів. Позивач зазначає, що 02.12.2021 він звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про проведення перерахунку призначеної йому пенсії із зарахуванням в повному обсязі періоду роботи у вказаних компаніях в спеціальний (пільговий) страховий стаж, надавши при цьому необхідні документи. Однак, як вказує позивач, листом від 14.01.2022 ГУ ПФУ у Вінницькій області відмовило у проведенні такого перерахунку На думку позивача, вказана відмова є протиправною, оскільки ним на підтвердження спірного періоду роботи в Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанії "Буйг Траво Пюблік" безпосередньо в зоні відчуження, на Чорнобильській АЕС, на умовах повного робочого дня в особливо шкідливих умовах праці надані всі необхідні письмові докази.

Ухвалою суду від 02.03.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, які усунуто останнім 28.04.2022.

Ухвалою від 29.04.2022 судом відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Крім того, встановлено відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

12.05.2022 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву. Так, заперечуючи проти позову відповідач, посилаючись на норми ст. 24 Закону №1058-IV, зазначив, що кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року. При цьому вказав, що Законом №1058-IV не передбачено інших випадків пільгового порядку обчислення страхового стажу, набутого після 01.01.2004, крім зазначеного вище.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений постановами Кабінету Міністрів України №571 від 27.04.2006 та №831 від 10.09.2008, зокрема, зарахування особам, які постійно працюють або виконують службові обов`язки у зоні відчуження, часу роботи або служби до стажу роботи і вислуги років у полуторному розмірі, на переконання відповідача не може бути застосовано при обчисленні страхового стажу особи при обчисленні розміру її пенсії відповідно до Закону №1058-IV.

Відповідач вважає, що застосування норм, визначених абзацом 10 статті 24 Закону 1058-IV, при проведенні перерахунку пенсії позивача, зокрема, для зарахування періодів роботи з 20.06.2012 по 20.12.2013 та з 21.01.2014 по 22.12.2016, як роботи за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 відсутні, оскільки із записів в трудовій книжці позивача не вбачається його зайнятість повний робочий день в зоні відчуження, а робота водієм автотранспортного засобу, без уточнення якого саме, має роз`їзний характер і може виконуватись поза межами зони відчуження. Відтак, на переконання відповідача, уточнююча довідка, яка б підтверджувала особливо шкідливі умови роботи по Списку №1 позивача у вказані періоди, є обов`язковою. При цьому, як вказує відповідач, жоден із наданих позивачем додаткових документів не несе необхідної інформації щодо віднесення даної роботи до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 та про проведення та результати атестації робочих місць на підприємстві.

Відтак, на думку відповідача, наданні позивачем документи не відповідають вищевказаним вимогам, тому підстави для перерахунку позивачу пенсії з урахуванням стажу по Списку №1 відсутні.

За таких обставин відповідач вважає заявлені позовні вимоги безпідставними, а тому у їх задоволенні просить суд відмовити.

Окрім того, 09.05.2022 від представника відповідача надійшло клопотання про залучення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в якості співвідповідача у даній справ. Подане клопотання мотивоване тим, що звернення відповідача щодо перерахунку пенсії було розглянуто саме Головним управлінням ПФУ в Харківській області, про що винесене відповідне рішення №38 від 03.12.2021 про відмову у здійсненні такого перерахунку. Тому, на думку представника відповідача, відповідати за даним позов має також і Головне управління ПФУ в Харківській області.

Враховуючи надходження даного клопотання, суд своєю ухвалою від 13.05.2022, з урахуванням положень ст. 48 КАС України, запропонував позивачу висловити письмово свої доводи, міркування або заперечення щодо вищенаведеного питання про залучення до участі у справі іншого відповідача.

На виконання вказаної ухвали суду від позивача 25.05.2022 надійшла заява, у якій останній хоч із клопотанням ГУ ПФУ у Вінницькій області не погодився, проте в кінцевому рахунку не заперечував проти залучення за ініціативи суду до участі у справі Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в якості співвідповідача.

Відтак, наступною ухвалою суду від 30.05.2022, відповідно до ст. 48 КАС України залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ в Харківській області, співвідповідач). Цією ж ухвалою останньому встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвала суду від 30.05.2022 разом із позовною заявою направлялась на електронну адресу ГУ ПФУ в Харківській області: "" та отримана останнім в електронному вигляді 03.06.2022, про що секретарем судового засідання було складено відповідну довідку від 03.06.2022.

Проте, в межах визначеного судом 15-ти денного строку ГУ ПФУ в Харківській області відзиву на позовну заяву не подало.

Як зазначено у ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Отже, суд вважає за можливим розглядати дану справу за відсутності відзиву на позовну заяву від другого відповідача (співвідповідача).

Крім того, 30.05.2022 позивачем подано до суду відповідь на відзив, однак суд не приймає її до уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 263 КАС України допустимими заявами по суті справи у цій категорії справ є лише позов та відзив.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що ОСОБА_1 з 11.09.2015 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію за віком, призначену згідно із Законом № 1058-IV.

02.12.2021 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про проведення перерахунку призначеної йому пенсії за віком з урахуванням періоду його роботи у Компанії " ОСОБА_2 "/Компанії " ОСОБА_3 " з 20.06.2012 по 20.12.2013, з 21.01.2014 по 22.12.2016 на посаді водія автотранспортних засобів.

До заяви позивач додав:

- паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 ;

- довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру НОМЕР_2 ;

- пенсійне посвідчення серії НОМЕР_3 ;

- трудову книжку серії НОМЕР_4 ;

- трудовий договір № 1304 від 20.06.2012 та додаткову угоду до нього № 1 від 21.12.2012; трудовий договір № 2042 від 21.01.2014 та додаткові угоди до нього № 1 від 27.06.2014, № 1 від 22.12.2015, № 2 від 28.07.2016, № 3 від 30.09.2016, укладені між позивачем та Компанією " ОСОБА_2 "/Компанії " ОСОБА_3 ";

- довідку Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанії "Буйг Траво Пюблік" за № 383-16 від 17.12.2016 про отриману дозу зовнішнього опромінення позивача за період з 2012 по 2016 рік;

- архівну довідку Архівного відділу виконкому Славутицької міської ради № 05- 04/621 від 24.09.2021 по особовій картці позивача (ТФ № 2 П-2) архівного фонду Компаніії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанії " ОСОБА_3 ";

- архівну довідку Архівного відділу виконкому Славутицької міської ради № 05- 04/622 від 24.09.2021 по табелям працівників, задіяних на роботах із шкідливими умовами праці архівного фонду Компаніії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже" /Компанії "Буйг Траво Пюблік";

- архівну довідку Архівного відділу виконкому Славутицької міської ради № 05- 04/623 від 24.09.2021 по розрахунково - платіжних відомостях i заробітної плати працівників архівного фонду Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже" /Компанії "Буйг Траво Пюблік";

- копію свідоцтва про акредитацію виконавця (юридичної особи - неризидента) проекту (програми) міжнародної технічної допомоги Компаніії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанії "Буйг Траво Пюблік";

- копію Договору підряду Контракт № SIP08-1-001 між ДСП "Чорнобильська AEC" та Компанією "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанією "Буйг Траво Пюблік";

- копію наказу Компаніії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанії "Буйг Траво Пюблік" № 088 від 21.11.2013 "Про атестацію робочих місць за умовами праці";

- копію свідоцтва про атестацію санітарно промислової лабораторії ТОВ "НВЦ "Новатор".

У подальшому, згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (із змінами) (далі Порядок № 22-1) після реєстрації вказана заява позивача за принципом екстериторіальності була передана на розгляд до ГУ ПФУ в Харківській області.

За результатами розгляду такої заяви та поданих документів ГУ ПФУ в Харківській області прийняло рішення №38 від 03.12.2021, яким відмовило ОСОБА_1 у здійсненні вказаного перерахунку та зарахуванні до страхового стажу у пільговому обчислені (у полуторному розмірі) періоду роботи позивача в зоні відчуження з 20.06.2012 по 20.12.2013, з 21.01.2014 по 22.12.2016 на посаді водія автотранспортних засобів, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1. Мотивами прийняття такого рішення слугувало те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №831 від 10.09.2008 особам, які постійно працюють або виконують службові обов`язки у зоні відчуження, з 01.01.2010 період роботи у зоні відчуження зараховується до стажу роботи (в т.ч. до стажу роботи за Списком №1) в полуторному розмірі. Підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці на ЧАЕС з 01.10.2010 здійснюється на загальних підставах підтвердження пільгового стажу за результатами атестації робочих місць та уточнюючих довідок, передбачених п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій. А оскільки надані заявником до звернення №3141 від 02.12.2021 документи не відповідають вищезазначеним вимогам, підстави для проведення перерахунку пенсії з урахуванням стажу в 1,5 кратному чи пільговому (по Списку №1) обчисленні відсутні.

Листом від 14.01.2022 №455-15918/В-02/8-0200/22 ГУ ПФУ у Вінницькій області на звернення позивача від 21.12.2021 повідомило про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії позивача з урахуванням стажу у 1,5 кратному чи пільговому (по Списку №1), оскільки надані позивачем до звернення №3141 від 02.12.2021 документи не відповідають вимогам п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій (постанова КМУ №631 від 12.08.1993).

Позивач, вважаючи, що пенсійний орган безпідставно відмовив у проведенні перерахунку його пенсії та зарахуванні до страхового стажу у пільговому обчислені (у полуторному розмірі) періоду його роботи в Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанії " ОСОБА_3 " з 20.06.2012 по 20.12.2013 та з 21.01.2014 по 22.12.2016, звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи суд враховує наступне.

Частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Водночас у своєму рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004 принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ).

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Згідно зі статтею 5 Закону №1058-ІV цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закон.

Отже, з 01.01.2004 Закон №1058-ІV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Вказаним законом запроваджено поняття і визначення страхового стажу та встановлено для періоду роботи чи іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, починаючи з 01.01.2004.

Зокрема, абзац перший частин першої статті 24 Закону №1058-ІV передбачає, що страховий стаж - період (строк), - протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058-ІV закріплено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року (частина 3 статті 24 Закону №1058-ІV)

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років (частина 4 статті 24 Закону №1058-ІV).

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до п. "а" ч.1 ст.13 Закону №1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону №1058-IV коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:

Кс = См х ВС: 100%х 12, де

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках).

Проте, зважаючи на частину 3 статті 24 Закону №1058-IV, за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року. За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Таким чином, сума місяців страхового стажу є одним з чинників, від якого залежить розмір пенсії.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб": до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за Списком №1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з 1 січня 1993 року відповідними постановами КМУ, в тому числі й постановою від 10.09.2008 №831, обумовлювалось зарахування в полуторному розмірі періодів роботи (служби) в зоні відчуження для визначення права на пенсію на пільгових умовах.

Так, відповідно до цієї постанови зі змінами, внесеними згідно з постановами КМУ від 21.07.2011 № 984, від 29.12.2014 № 717, - у період з 1 січня 2012 р. до січня 2015 року та у період з 1 січня 2015 р. до 1 січня 2016 р. особам, які постійно працюють або виконують службові обов`язки у зоні відчуження, час роботи або служби зараховується до стажу роботи і вислуги років у полуторному розмірі (в тому числі за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2010 № 173 підрозділ 1 розділу XXII Списку № 1, затвердженого постановою КМУ від 16.01.2003 № 36, було доповнено позицією "22.1-1г працівники, зайняті повний робочий день у зоні відчуження на підприємствах, в установах і організаціях, перелік яких затверджується МНС за погодженням з Мінпраці та МОЗ".

На виконання вимог статті 13 Закону №1788-ХІІ та Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах від 16.01.2003 № 36, Міністерство надзвичайних ситуацій України наказом від 13.03.2012 № 576 затвердило Перелік підприємств, установ і організацій зони відчуження, працівники яких зайняті повний робочий дань, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 (далі - Перелік підприємств № 576).

03.08.2016 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" (далі - Постанова № 461), згідно якої постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 та від 24.02.2010 №173 втратили чинність.

Водночас, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 479 від 04.07.2017, з 01.01.2018 набрали чинності зміни до постанови Уряду № 461 від 24.06.2016 "Про затвердження Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", згідно яких працівники, зайняті на роботах у зоні відчуження, сумарна щільність забруднення території якої радіонуклідами становить 100 кБк/м2 і більше відносяться до Списку 1, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Про те, що працівники Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанії "Буйг Траво Пюблік", як працівники, що виконували роботу в зоні відчуження, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах додатково свідчить і лист Державного агентства України з управління зоною відчуження № 03-3544/3.2 від 15.08.2019, який хоч і не адресований позивачу, проте стосується усіх працівників вищезазначених компаній, що працюють у зоні відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст.62 Закону №1788-ХІІ основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Тобто, аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що саме трудова книжка працівника є основним документом, що підтверджує його стаж роботи.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 у справі № 235/805/17, від 06.12.2019 у справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 у справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.

Системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Судом встановлено, що згідно із записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 , копія якої наявна у матеріалах справи, ОСОБА_1 з 20.06.2012 по 20.12.2013 та з 21.01.2014 по 22.12.2016 працював водієм автотранспортного засобу в Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанії "Буйг Траво Пюблік" на виконанні проекту "Грантова угода Чорнобильський фонд "Укриття" Новий безпечний комфаймент" (Франція).

Вказані записи також підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями таких документів: трудового договору № 1304 від 20.06.2012 та додаткової угоди до нього № 1 від 21.12.2012; трудового договору № 2042 від 21.01.2014 та додатковими угодами до нього № 1 від 27.06.2014, № 1 від 22.12.2015, № 2 від 28.07.2016, № 3 від 30.09.2016; архівної довідки Архівного відділу виконкому Славутицької міської ради № 05-04/621 від 24.09.2021, №05-04/623 від 24.09.2021 про нараховану заробітну плату, №05-04/622 від 24.09.2021 про відпрацьований час та довідкою № 383-16 від 17.12.2016 про отриману позивачем дозу опромінення у зоні відчуження.

Водночас, відмовляючи у здійсненні перерахунку та зарахуванні спірного стажу, орган Пенсійного фонду у рішенні №38 від 03.12.2021 вказав, що підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці на ЧАЕС з 01.10.2010 здійснюється на загальних підставах підтвердження пільгового стажу за результатами атестації робочих місць та уточнюючих довідок, передбачених п. 20 Порядку № 637, а надані заявником до звернення №3141 від 02.12.2021 документи не відповідають вищезазначеним вимогам. При цьому співвідповідачем не конкретизовано в чому саме полягає така невідповідність.

Натомість у відзиві на позовну заяву ГУ ПФУ у Вінницькій області зазначило, що із записів в трудовій книжці позивача не вбачається його зайнятість повний робочий день в зоні відчуження, а робота водієм автотранспортного засобу, без уточнення якого саме, має роз`їзний характер і може виконуватись поза межами зони відчуження та вказало, що із наданих позивачем додаткових документів не вбачається віднесення даної роботи до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. № 36 та про проведення та результати атестації робочих місць на підприємстві.

Однак суд не погоджується із такими твердження відповідача, оскільки з наданих довідок архівним відділом виконкому Славутицької міської ради №05-04/622 від 24.09.2021, №05-04/623 від 24.09.2021 вбачається, перебування позивача та виконання робіт безпосередньо в зоні відчуження, на Чорнобильській АЕС, на умовах повного робочого дня в особливо шкідливих умовах праці. Окрім того перебування позивача в зоні відчуження підтверджується також довідкою № 383-16 від 17.12.2016 про отриману позивачем дозу опромінення.

Щодо доводів відповідача про відсутність атестації робочих місць у Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанії "Буйг Траво Пюблік", суд враховує наступне.

Як встановлено судом із матеріалів справи, у 2014 році за заявкою Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанії "Буйг Траво Пюблік" у період з 14.05.2014 по 16.05.2014 санітарно-промисловою лабораторією ТОВ "НВЦ "Новатор" були проведені санітарно гігієнічні обстеження робочих місць та складені протоколи досліджень, але атестація робочих місць на підприємстві не була закінчена, про що свідчать додані до позовної заяви копії листа ТОВ "НВЦ "Новатор" від 18.11.2019 №153 та лист Головного управління Держпраці у Київській області від 14.06.2019 №4.22-К-2230-2867.

Суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок №422) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41 (далі - Методичні рекомендації №41).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим органом і працівником у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з п. 4 Порядку №442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій №41 атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства.

Проте, жодні причини, з яких атестація не була проведена, або не закінчена не є підставою для відмови в зарахуванні відповідного стажу позивачеві, оскільки особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1 або Списку №2, робоче місце якої підлягає атестації відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення такої атестації.

Отже, проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівників і не може позбавити їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, який зазначена у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, провадження №11-1207апп19, особи зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 та Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та Списком №2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону №1788-ХІІ.

З аналізу наведеного вбачається, що цей висновок може бути застосованим не тільки на стадії визначення права на пенсію за віком, але й для обчислення розміру пенсії (визначення коефіцієнту страхового стажу).

Таким чином, укладаючи трудовий договір з Компанією "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанією "Буйг Траво Пюблік", позивач мав законні очікування на пільги та компенсації, передбачені чинним законодавством, в тому числі на пенсійне забезпечення на пільгових умовах.

Виходячи з наведеного, позивачем було надано Пенсійному органу необхідні документи, які підтверджують наявність спірного стажу роботи в зоні відчуження, який для обчислення пенсії підлягав зарахуванню як стаж роботи за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в полуторному розмірі. Проте органом Пенсійного фонду України прийнято рішення про відмову у здійсненні такого перерахунку.

Наслідком такого рішення є зменшення розміру пенсії позивача та обмеження його відповідного права, зокрема права на мирне володіння майном, передбаченого ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція).

Так, стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-ІV передбачає застосування національними судами Конвенції та практики Європейського суду з прав людини (далі -ЄСПЛ) як джерела права.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У справі "Сук проти України" (заява №10972/05) ЄСПЛ зазначає, що поняття "майно" в першій частині статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Певні інші права та інтереси, що складають активи, наприклад, борги, можуть також вважатися "майновими правами" і, відповідно, "майном" у розумінні цього положення. Держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні зміни законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх паданні, доки законодавче положення залишається чинним (пункти 22, 23).

Якщо у договірній державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, зумовлені або не обумовлені попередньою сплатою внесків, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, для осіб, що відповідають вимогам такого законодавства (пункт 41 справи ЄСПЛ "Пічкур проти України", заява №10441/06 ).

Таким чином, право на пенсію підпадає під сферу дії ст. 1 Протоколу першого Конвенції, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовляти у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством.

З юридичною природою соціальних виплат, втому числі пенсій, пов`язані також принцип захисту "законних очікувань" та принцип правової визначеності, які є елементами правової держави та передбаченого частиною 1 статті 8 Конституції України принципу верховенства права.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні "Суханов та Ільченко проти України" (заява №68385/10 та №71378/10) у пункті 35 зазначив, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинний Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування.

Щодо принципу правової визначеності ЄСПЛ у справі "Брумареску проти Румунії" (заява № 28342/95) вказав, що цей принцип є складовою верховенства права (п. 61) та у справі "Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови" (заява №45701/99) зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку.

З огляду на викладене суд погоджується з доводами позивача, що йому Пенсійним органом протиправно не зараховано у пільговому обчисленні у полуторному розмірі до страхового стажу при обчисленні пенсії період роботи у зоні відчуження в Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанії " ОСОБА_3 " з 20.06.2012 по 20.12.2013 та з 21.01.2014 по 22.12.2016 на посаді водія автотранспортних засобів.

Водночас визначаючись щодо способу захисту порушеного права позивача, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кодексом адміністративного судочинства України також визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (ч. 2 ст. 245 КАС України).

У рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Також, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 227/3208/16-а і

Разом з тим, при ухваленні рішення суд керується приписами частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", у відповідності до яких, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У багатьох рішеннях Європейський суд дійшов висновку, що захист, який пропонується в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має поширюватись на всі випадки обґрунтованих заяв про порушення прав і свобод, які гарантуються Конвенцією (наприклад, рішення у справі "Класс та інші проти Федеративної Республіки Німеччини").

В пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" ЄСПЛ зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005).

Крім того, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених статтею 13 Конвенції, Суд вказує на те, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути:

- незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (рішення від 06.09.2005 у справі "Гурепка проти України", п. 59);

- спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (рішення від 26.10.2000 у справі "Кудла проти Польщі", п. 158; рішення від 16.08.2013 у справі "Гарнага проти України", п. 29).

Отже, "ефективний засіб правового захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Водночас винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає зазначеній міжнародній нормі.

Як встановлено судом, розгляд заяви позивача про перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу у пільговому обчисленні у полуторному розмірі (з розрахунку рік за півтора) від 02.12.2021 та прийняття за її результатами рішення здійснювало ГУ ПФУ в Харківській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку № 22-1. ГУ ПФУ у Вінницькій області, в свою чергу, розглядало звернення позивача від 21.12.2021 та за результатами його розгляду повідомило про відсутність підстав для перерахунку пенсії з урахуванням страхового стажу у пільговому обчисленні у полуторному розмірі.

Тобто, зважаючи на обставини справи, настання для позивача негативних наслідків пов`язано саме із прийняттям ГУ ПФУ в Харківській області рішення № 38 від 03.12.2021 про відмову в перерахунку пенсії, а не з діями ГУ ПФУ у Вінницькій області, який у своїх відповідях на звернення позивача лише оперував уже прийнятим органом Пенсійного фонду України рішенням та визначеною ним підставою для відмови.

Відтак, на переконання суду, визнання у судовому порядку протиправними дій ГУ ПФУ у Вінницькій області не забезпечить належний захист прав позивача за умови чинності рішення ГУ ПФУ в Харківській області №38 від 03.12.2021, яким відмовлено у проведенні перерахунку пенсії позивача. Наведене вказує на відсутності підстав для задоволення позову у відповідній частині (в частині визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Вінницькій області).

Водночас, з метою забезпечення повного та ефективного захисту прав позивача на перерахунок пенсії суд, згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, вважає за необхідним вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним й скасувати рішення ГУ ПФУ в Харківській області №38 від 03.12.2021 про відмову у перерахунку пенсії позивача. У зв`язку з цим наявні підстави зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області зарахувати у пільговому обчисленні у полуторному розмірі до страхового стажу позивача період роботи в зоні відчуження з 20.06.2012 по 20.12.2013, з 21.01.2014 по 22.12.2016 в Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанії "Буйг Траво Пюблік" на посаді водія автотранспортних засобів як роботу по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, затвердженими Кабінетом Міністрів України, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до абзацу 10 частини 3 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", провести перерахунок пенсії та її виплату в обрахованому розмірі у зв`язку із збільшенням страхового стажу з урахуванням зазначеного періоду роботи, починаючи з 01.12.2021 (оскільки заява про перерахунок подана 02.12.2021, то згідно ч. 4 ст. 45 Закону № 1058-IV перерахунок має проводитись з 01.12.2021).

При цьому суд наголошує, що в даному випадку повноваження щодо розгляду матеріалів для перерахунку позивачу пенсії хоча і були делеговані ГУ ПФУ в Харківській області для прийняття відповідного рішення, проте обов`язок із власне самого перерахунку пенсії та її виплати залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем звернення позивача із заявою, де позивач перебуває на обліку, тобто у ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, рішення, суд приходить до переконання, що заявлений позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

За містом ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. На підставі частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду, в розмірі 992,40 грн. Інших витрат не заявлено.

Таким чином, за результатами розгляду справи на користь позивача належить стягнути понесені ним витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань обох відповідачів в рівних частинах.

Водночас суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору. Адже, незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок неправомірного рішення суб`єкта владних повноважень (тобто задоволена основна вимога немайнового характеру, яка підлягала оплаті судовим збором), тоді як прийняття рішення про часткове задоволення позову пов`язується зі способом захисту порушених прав позивача.

Керуючись ст.ст. 9, 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №38 від 03.12.2021 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 у пільговому обчисленні у полуторному розмірі до страхового стажу період роботи в зоні відчуження з 20.06.2012 по 20.12.2013, з 21.01.2014 по 22.12.2016 в Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанії " ОСОБА_3 " на посаді водія автотранспортних засобів як роботу по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, затвердженими Кабінетом Міністрів України, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до абзацу 10 частини 3 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також провести перерахунок пенсії та її виплату в обрахованому розмірі у зв`язку із збільшенням страхового стажу з урахуванням зазначеного періоду роботи, починаючи з 01.12.2021, з урахуванням уже виплачених сум.

В іншій частині позовним вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 18.07.22.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, ).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, Харківська область, 61000, );

Суддя Слободонюк Михайло Васильович