Справа № 240/41391/21
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року м. Житомир справа № 240/41391/21

категорія 110010000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради до Державної екологічної інспекції Поліського округу про визнання протиправним та скасування припису,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати припис Державної екологічної інспекції Поліського округу №100/2.2. від 17.11.2021.

В обґрунтування позову зазначає, що припис прийняти без урахування усіх обставин, що мають значення, з порушенням та не містить конкретних вимог, які має виконати позивач.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено про те, що припис є правомірним, доводи позивача необґрунтовані, тому просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач надіслав відповідь на відзив, в якому просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача просить позов задовольнити.

Представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити.

Усною ухвалою від 16.02.2022 суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Основним видом діяльності КП "Житомирводоканал" згідно КВЕД 36.00, є "Забір, очищення та постачання води" та КВЕД 37.00 "Каналізація, відведення й очищення стічних вод"

Водокористування підприємства здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування №323/ЖТ/49д-19, виданого Державним агентством водних ресурсів України 18.03.2019 терміном дії до 18.03.2022.

Державною екологічною інспекцією Поліського округу в період з 9 по 15 листопада 2021 року здійснено позапланову перевірку КП "Житомирводоканал", за результатами якої складено акт позапланової перевірки від 15.11.2021.

Підставами такої перевірки було визначено доручення Прем`єр-міністра України від 07.09.2021 за №39200/1/1-21 та доручення Державної екологічної інспекції України від 14.09.2021 №159, наказ Державної екологічної інспекції Поліського округу №31 у-ОД від 04.11.2021 та направлення №806 від 04.11.2021.

Предметом перевірки було дотримання вимог законодавства про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів.

За результатами перевірки було складено акт перевірки від 15.11.2021 за №7.13.

У висновках акту в розділі "Опис виявлених порушень вимог законодавств" вказано встановлені порушення:

- п. 1. не виконуються умови дозволу на спеціальне водокористування в частині недопущення аварійних скидів неочищених зворотних (стічних) вод з КНС та ГКНС у поверхневі водні об`єкти (за поточний рік зафіксовано 29 аварійних скидів неочищених стічних вод у водні об`єкти м.Житомир), чим порушено ст.44,70 Водного кодексу України;

- п.2. Мулові майданчики ОСК-1 не обладнані локальною мережею спостережувальних свердловин для контролю за якісним станом підземних вод, чим порушено ст.105 Водного кодексу України;

- п.3 Не розроблені заходи щодо локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій на ГКНС та КНС, чим порушено ст.44 Водного кодексу України;

- п.4. Аварійні скиди на ГКС не обладнані засобами вимірювальної апаратури (лічильниками);

- п.5. Не вживаються заходи щодо ліквідації наслідків скиду неочищених стічних вод (до водних об`єктів та рельєфу місцевості) від ГКНС та КНС з метою усунення негативних антропогенних наслідків на стан водних об`єктів, чим порушено ст.44 Водного кодексу України;

- п.6. 11.11.2021 внаслідок аварійної ситуації на КНС-3 по вул.Леха Качинського (біля Чуднівського моста) до р.Кам"янка відбувся скид стічних вод, чим порушено ст.44,701 Водного кодексу України.

На підставі вказаного акту перевірки від 15.11.2021 відповідачем було винесено припис №100/2.2. від 17.11.2021 наступного змісту:

1.Вжити заходи щодо виконання у повному обсязі умов, передбачених дозволом на спеціальне водокористування в частині недопущення аварійних скидів неочищених зворотних (стічних) вод з КНС та ГКНС у поверхневі водні об`єкти з строком виконання до 17.12.2022.

2.Розробити заходи щодо попередження забруднення підземних вод та обладнати мережіспостережувальних свердловин для контролю за якісним станом підземних вод до 15.02.2022 .

3. Розробити заходи щодо невідкладних робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварій, які можуть спричинити погіршення якості води у порядку, передбаченому законодавством до року.

4.Обладнати засобами вимірювальної апаратури (лічильниками) аварійні скиди ГКНС та КНС до 31.12.2021 року.

5.Вжити заходів щодо ліквідації наслідків скиду неочищених стічних вод (до водних об`єктів та рельєфу місцевості) від ГКНС та КНС з метою усунення негативних антропогенних наслідків на стан водних об`єктів до 15.02.2022 .

Позивач вважає припис протиправним, тому звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Компетенція центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, в галузі охорони навколишнього природного середовища та використання природних ресурсів врегульовано у статті 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", до якої належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, зокрема про використання та охорону земель, про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів; про охорону атмосферного повітря; про поводження з відходами.

За змістом статті 34 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.

Державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Пунктом 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України №454/2011 від 13 квітня 2011 року, (далі - Положення) передбачено, що Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України.

Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

В силу пункту 7 Положення, Держекоінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, морські екологічні інспекції (Азовська, Азово-Чорноморська, Північно-Західного регіону Чорного моря).

Держекоінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право: проводити перевірки з питань, що належать до її компетенції, видавати за їх результатами обов`язкові для виконання приписи, розпорядження; перевіряти документи на право спеціального використання природних ресурсів (дозволи, ліцензії, сертифікати, висновки, рішення, ліміти, квоти, погодження, свідоцтва).

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V(далі - Закон №877-V).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №877-V, дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до ч.6 ст.7 Закону №877-V, за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

Відповідно до статті 6 Закону №877-У під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Отже предмет позапланової перевірки є обмеженим лише тими питаннями, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, та які обов`язково зазначені у посвідченні (направленні) на проведення перевірки.

Згідно із ч.7 ст.7 Закону №877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

В силу до ч.8 ст.7 Закону №877-V припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Відповідно до частини дев`ятої статті 4 Закону № 877-V невиконання приписів, розпоряджень та інших розпорядчих документів органу державного нагляду (контролю) тягне за собою застосування штрафних санкцій до суб`єкта господарювання згідно із законом.

Отже, наведені правові норми свідчать про те, що припис органу державного нагляду (контролю) є розпорядчим документом, в якому, з урахуванням характеру спірних правовідносин, мають бути наведені конкретні порушення суб`єктом господарювання норм законодавства про охорону навколишнього природного середовища, які вже мали місце на момент проведення перевірки, та встановлені строки усунення цих порушень, оскільки метою видання приписів є саме усунення таких виявлених порушень.

Таким чином, до припису можуть включатися виключно вимоги, направлені на усунення виявлених у ході перевірки порушень. Заходи в приписі мають бути чітко сформульовані та конкретизовані. Приписом повинно бути передбачено чіткі та конкретні обов`язки та посилання на норми закону.

Як свідчать матеріали справи, у спірному приписі викладено наступні вимоги:

1.Вжити заходи щодо виконання у повному обсязі умов, передбачених дозволом на спеціальне водокористування в частині недопущення аварійних скидів неочищених зворотних (стічних) вод з КНС та ГКНС у поверхневі водні об`єкти з строком виконання до 17.12.2022.

2.Розробити заходи щодо попередження забруднення підземних вод та обладнати мережіспостережувальних свердловин для контролю за якісним станом підземних вод до 15.02.2022 .

3. Розробити заходи щодо невідкладних робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварій, які можуть спричинити погіршення якості води у порядку, передбаченому законодавством до року.

4.Обладнати засобами вимірювальної апаратури (лічильниками) аварійні скиди ГКНС та КНС до 31.12.2021 року.

5.Вжити заходів щодо ліквідації наслідків скиду неочищених стічних вод (до водних об`єктів та рельєфу місцевості) від ГКНС та КНС з метою усунення негативних антропогенних наслідків на стан водних об`єктів до 15.02.2022 .

Обгрунтовуючи протиправність спірного припису позивач вказує на те, що перелік порушень викладених у акті перевірки не узгоджується з переліком питань, які визначені як досліджені в ході перевірки; у акті перевірки не конкретизовано до якого ступнея ризику віднесено підприємство; також вимоги щодо усунення встановлених порушень не конкретизовано та припис не містить чітких вказівок та способів усунення.

Пр цьому, відповідач вважає, що припис є зрозумілими, обгрунтованим та винесений правомірно.

Суд погоджується з доводами позивача та водночас критично оцінює доводи відповідача, з огляду на таке.

Що стосується п.1 припису - вжити заходи щодо виконання у повному обсязі умов, передбачених дозволом на спеціальне водокористування в частині недопущення аварійних скидів неочищених зворотних (стічних) вод з КНС та ГКНС у поверхневі водні об`єкти з строком виконання до 17.12.2022.

Так, у п.1 акту в розділі "Опис виявлених порушень вимог законодавства" вказано : не виконуються умови дозволу на спеціальне водокористування в частині недопущення аварійних скидів неочищених зворотних (стічних) вод з КНС та ГКНС у поверхневі водні об`єкти (за поточний рік зафіксовано 29 аварійних скидів неочищених стічних вод у водні об`єкти м.Житомир), чим порушено ст.44,70 Водного кодексу України.

Дозвіл на спеціальне водокористування №323/ЖТ/49д-19 виданий Державним агентством водних ресурсів України 18.03.2019 року Комунальному підприємству "Житомирводоканал" Житомирської міської ради з строком дії до 18.03.2022 року.

Згідно з п.4 ч. 1 ст. 44 Водного кодексу України, водокористувачі зобов`язані використовувати ефективні сучасні технічні засоби і технології для утримання своєї території в належному стані, а також здійснювати заходи щодо запобігання забрудненню водних об`єктів стічними (дощовими, сніговими) водами, що відводяться з неї.

З метою запобігання негативному еконебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків такого впливу вживаються заходи щодо організації скиду зливових стічних вод у відповідності до вимог Водного кодексу України.

У відповідності до ст.70 Водного кодексу України скидання стічних вод у водні об`єкти допускається лише за умови наявності нормативів гранично допустимих концентрацій та встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин. Водокористувачі зобов`язані здійснювати заходи щодо запобігання скиданню стічних вод чи його припинення, якщо вони: можуть бути використані у системах оборотного, повторного і послідовного водопостачання; містять цінні відходи, що можуть бути вилучені; містять промислову сировину, реагенти, напівпродукти та кінцеві продукти підприємств у кількості, що перевищує встановлені нормативи технологічних відходів; містять речовини, щодо яких не встановлено гранично допустимі концентрації; перевищують гранично допустимі скиди токсичних речовин та містять збудників інфекційних захворювань; за обсягом скидання забруднюючих речовин перевищують гранично допустимі нормативи; призводять до підвищення температури води водного об`єкта більш ніж на 3 градуси за Цельсієм порівняно з її природною температурою в літній період; є кубовими залишками, шламами, що утворюються в результаті їх очищення і знезараження.

Скидати стічні води, використовуючи рельєф місцевості (балки, пониззя, кар`єри тощо), забороняється.

Взагалі - поняття "аварійний скид" - це скид забруднюючих речовин із зворотними водами, який стався внаслідок промислової чи транспортної аварії.

Таке визначення міститься в п.1.7 "Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів", затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України.

Натомість, застосоване відповідачем формулювання "недопущення аварійних скидів неочищених зворотних (стічних) вод з КНС та ГКНС у поверхневі водні об`єкти" є таким, що містить обов`язок не допустити аварійних скидів, тобто не допустити промислової чи транспортної аварії на КНС та ГКНС, що по суті неможливо виконати, адже значна частина ризиків настання аварійного випадку знаходиться поза межами волі працівників КП "Житомирводоканал", або інших фізичних чи юридичних осіб, тобто фактично відповідач зобов`язує позивача до того, що знаходиться за межами його зони впливу та відповідальності.

Крім того, як зазначив позивач та не спростував відповідач, підприємством вживаються заходи по недопущенню аварійних скидів неочищених стічних вод з каналізаційних насосних станцій у водні об`єкти. Про виконання таких заходів підприємство щоквартально інформує Басейнове управління водних ресурсів річки Прип`ять. Аварійних колекторів у м. Житомирі знаходиться близько 75%. Підприємством постійно проводяться ремонти каналізаційних колекторів.

Також, суд звертає увагу, що у п.1 акту в розділі "Опис виявлених порушень вимог законодавства" вказано : не виконуються умови дозволу на спеціальне водокористування в частині недопущення аварійних скидів неочищених зворотних (стічних) вод з КНС та ГКНС у поверхневі водні об`єкти (за поточний рік зафіксовано 29 аварійних скидів неочищених стічних вод у водні об`єкти м.Житомир), чим порушено ст.44,70 Водного кодексу України.

В той же час, суд звертає увагу, що у Додатку 2 до акту міститься таблиця , яка має назву "Перелік питань щодо проведення планового (позапланового) заходу державного нагляді за дотриманням вимог законодавства про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів.

Зазначена форма передбачає, що на кожне з питань, які розглядалися при перевірці передбачені три варіанти відповідей "Так", "Ні", "Не розглядалося", також необхідно вказати ступінь ризику суб"єкта господарювання", позицію суб"єкта господарювання щодо негативного впливу від 1 до 4 балів.

Разом з тим, у пункті 1.2. "умов дозволу та правил спеціального водокористування дотримується" зазначено одразу дві відповіді і "ТАК" і "НІ", тому з вказаного не зрозуміло чи було предметом дослідження дане питання при перевірці, з приводу чого встановлено порушення .

Крім того, застосоване формулювання "вжити заходи щодо виконання у повному обсязі умов, передбачених дозволом на спеціальне водокористування в частині недопущення аварійних скидів неочищених зворотних (стічних) вод з КНС та ГКНС у поверхневі водні об`єкти з строком виконання до 17.12.2021 " суперечить Дозволу на спеціальне водокористування в частині вказівки на строк "до 17.12.2021", в той час як вказана умова поширюється на весь час дії спецдозволу.

Припис - це обов`язкова для виконання письмова вимога уповноваженого органу щодо усунення порушень вимог законодавства. Заходи в приписі, спрямовані на усунення порушень вимог закону, а відтак, мають бути чітко сформульовані та конкретизовані.

З огляду на викладене, твердження відповідача про порушення позивачем п.4 ч.1 ст.44, 70 Водного кодексу України, які зазначені в п.1 припису спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Щодо п.2 припису про розроблення заходів щодо попередження забруднення підземних вод та обладнати мережі спостережувальних свердловин для контролю за якісним станом підземних вод до 15.02.2022 .

Відповідно до ст.105 ВК України, підприємства, установи і організації, діяльність яких може негативно впливати на стан підземних вод, особливо ті, які експлуатують накопичувачі промислових, побутових і сільськогосподарських стоків чи відходів, повинні здійснювати заходи щодо попередження забруднення підземних вод, а також обладнувати локальні мережі спостережувальних свердловин для контролю за якісним станом цих вод. У разі розкриття водоносних горизонтів з підземною водою питної якості особи, які проводять бурові, гірничі та інші роботи, пов`язані з пошуками, розвідкою, експлуатацією родовищ корисних копалин, повинні повідомити про це у встановленому порядку обласні, Київську, Севастопольську міські державні адміністрації, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, для вжиття заходів щодо охорони підземних вод від вичерпання і забруднення. Всі свердловини на воду, не придатні для експлуатації, покинуті спостережні та пошукові свердловини на всі види корисних копалин, а також вертикальні й інші гірничо-пошукові та експлуатаційні гірничі виробки і покинуті криниці повинні бути затампоновані чи ліквідовані. Ліквідацію пошукових виробок та ліквідаційний тампонаж пошукових свердловин будь-якого призначення здійснюють організації, які виконують пошукові роботи, а непридатних і покинутих експлуатаційних та спостережних свердловин і виробок - організації, на балансі яких вони знаходяться.

Отже, відповідно до частини 1 статті 105 Водного кодексу України підприємства, установи і організації, діяльність яких може негативно впливати на стан підземних вод, особливо ті, які експлуатують накопичувачі промислових, побутових і сільськогосподарських стоків чи відходів, повинні здійснювати заходи щодо попередження забруднення підземних вод, а також обладнувати локальні мережі спостережувальних свердловин для контролю за якісним станом цих вод.

Також варто зазначити, що відповідно до п. 4.1. "Методика розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів", затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 20.07.2009 № 389 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2009 р. за № 767/16783, факт забруднення підземних вод встановлюється державними інспекторами за результатами перевірки фізичних осіб, візуальних спостережень чи встановлених розслідуваннями або оцінених у результаті еколого-гідрологічних вишукувань.

Пунктом 4.2. Методики визначено, що припущення про можливість забруднення підземних вод можуть бути зроблені: при виявленні забруднення поверхні землі на ділянках господарської діяльності; при виявленні втрат нафтопродуктів та інших забруднюючих речовин з ємностей для зберігання, із продуктопроводів та інших об`єктів; шляхом аналізу документації, що стосується поводження із забруднюючими речовинами (сировиною, продукцією, відходами), та на основі показань свідків.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів негативного впливу позивачем на стан підземних вод від господарської діяльності позивача, відповідні інструментально-лабораторні вимірювання не здійснювались, результати не фіксувались. Протилежне не спростовано.

Таким чином, у відповідача були відсутні будь-які підстави для твердження про можливе забруднення підземних вод.

Крім того, судом встановлено та не заперечується відповідачем, що КП "Житомирводоканал" засноване на власності територіальної громади м. Житомира, метою діяльності якого є експлуатація діючих споруд водопроводу і каналізації, що знаходяться на балансі підприємства.

Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що підприємство є збитковим, коштів на виконання зазначених робіт у підприємства відсутні.

Сторонами не заперечується, що Колективним підприємство "Житомирводпроект" у 2017 р., за замовлення КП "Житомирводоканал" був виготовлений робочий проект будівництва спостережних свердловин по периметру мулових майданчиків на території ОСК-1. 31.10.2017 р. Підприємство листом №42/1730 звернулося до управління екології та природних ресурсів Житомирської облдержадміністрації із запитом про фінансування з обласного фонду охорони навколишнього природного середовища в розмірі - 273,048 тис. грн. вищезазначеного будівництва. У фінансуванні даного проекту КП "Житомирводоканал" було відмовлено.

Рішенням № 1405 від 23.04.2019 Житомирської міської ради було затверджено Комплексну програму охорони навколишнього природного середовища Житомирської міської об`єднаної територіальної громади на 2019-2021 роки. Відповідно до додатку № 1, а саме п. 9 Заходів спрямованих на збереження та раціональне використання водних ресурсів передбачалося фінансування у 2019 році будівництва спостережних свердловин по периметру мулових майданчиків на території ОСК з фонду охорони навколишнього природного середовища (ФОНПС). Кошти на фінансування даних робіт підприємство не отримало.

Зазначені обставини сторонами визнаються тому доказуванню у відповідності до ст.78 КАСУ не підлягають.

Окрім того, представник позивача, з яким суд погоджується, звернув увагу на те, що КП "Житомирводоканал" є учасником "Другого проекту розвитку міської інфраструктури" по реконструкції очисних споруд каналізації за кредитні кошти Міжнародного банку реконструкції та розвитку. В рамках даного проекту в м. Житомирі будуть реконструйовано очисні споруди каналізації №2, а старі ОСК-1 буде закрито. Роботи по будівництву нових очисних споруд вже розпочаті, закінчення будівництва та прийняття їх в експлуатацію заплановано в 2022 році. В зв`язку із викладеним КП "Житомирводоканал" вважає, що будівництво нових спостережуваних свердловин за рахунок бюджетних коштів для контролю за якісним станом підземних вод на ОСК-1 є недоцільним .

Отже, суд відмічає, що позивачем вживаються заходи щодо обладнання мережі спостережувальних свердловин для контролю за якісним станом підземних, як цього вимагає відповідач уп.2 припису.

При цьому, суд відмічає, що Житомирводоканал є комунальним підприємством та засноване на власності територіальної громади м. Житомира .

Суд зазначає, що Комунальним підприємством в Україні є самостійний господарюючий статутний суб`єкт, що може здійснювати виробничу, науково-дослідну та комерційну діяльність із метою одержання відповідного прибутку (доходу).

Органи місцевого самоврядування можуть утворювати, реорганізовувати та ліквідовувати комунальні підприємства (заклади, установи). Відносини цих органів з комунальними підприємствами будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування. До відання виконкомів органів сільських, селищних і міських рад згідно з їх повноваженнями по управлінню комунальною власністю належить встановлення порядку та здійснення контролю за використанням прибутків комунальних підприємств, а також заслуховування звітів про роботу їхніх керівників.

Правовий статус комунального підприємства, особливості його створення і джерел формування його майна дають підстави для висновку, що комунальні підприємства створені органом місцевого самоврядування на основі комунального майна та здійснюють свою діяльність від імені територіальної громади, а тому кошти виділяються за рахунок бюджетних коштів.

Отже, оскільки підприємством вживаються заходи для обладнання мережі спостережувальних свердловин для контролю за якісним станом підземних вод, проте кошти на виконання зазначених робіт у підприємства відсутні та не виділяються органом місцевого самоврядування з незалежним від позивача причин, суд вважає, що п.2 припису винесений протиправно.

Що стосується п.3 припису розробити заходи щодо невідкладних робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварій, які можуть спричинити погіршення якості води у порядку, передбаченому законодавством .

Так, у п.3 акту перевірки зазначено "Не розроблені заходи щодо локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій на ГКНС та КНС, чим порушено ст.44 Водного кодексу України".

При винесенні припису в цій частині відповідач вказав, що не розроблені заходи щодо локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій на ГКНС та КГС, чим порушено вимоги ст.44 Водного кодексу.

Суд звертає увагу, що відповідачем не вказано пункт ст.44 Водного кодексу України, який порушено позивачем.

В той же час, внаслідок аналізу положень ст.44 Водного кодексу України, яка передбачає обов`язки водокористувачів, суд звертає увагу на п.13 цієї статті, яка містить обов`язок здійснювати невідкладні роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварій, які можуть спричинити погіршення якості води, та надавати необхідні технічні засоби для ліквідації аварій на об`єктах інших водокористувачів у порядку, встановленому законодавством.

В контексті наведеного суд відмічає, що у вказаній нормі не міститься обов"язку саме розробити заходи щодо невідкладних робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварій, які можуть спричинити погіршення якості води.

Крім того, "Правила охорони поверхневих вод від забруднення зворотними водами", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 1999 р. за №465, в п.14 містить виключний перелік об`єктів та споруд, які є аварійно-небезпечними.

Зокрема, "....14.Для об`єктів і споруд, які є аварійно небезпечними (нафто- та продуктопроводи, нафто- та продуктосховища, накопичувані стічних вод, каналізаційні колектори та очисні споруди, судна та інші плавучі засоби, нафтові свердловини, бурові платформи), повинні бути розроблені і впроваджені протиаварійні заходи, у тому числі плани ліквідації наслідків можливих аварій, перелік споруд і територій, які підлягають особливому захисту від забруднення (водозбори, пляжі тощо), порядок дій у разі виникнення аварійних ситуацій, перелік необхідних технічних засобів, способів збирання та видаляння забруднюючих речовин, а також режим водокористування у разі аварійного забруднення водного об`єкта. Плани ліквідації наслідків можливих аварій погоджуються із спеціально уповноваженими центральними органами виконавчої влади у галузі використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів...".

Разом з тим, головна каналізаційна насосна станція (ГКНС) та каналізаційні насосні станції (КНС) в даному переліку не передбачені, тому , суд вважає, що пункт 3 припису не відповідає вимогам законодавства.

Щодо п.4 припису обладнати засобами вимірювальної апаратури (лічильниками) аварійні скиди ГКНС та КНС до 31.12.2021 .

Так, у п.4 акту опису виявлених порушень зазначено, що аварійні скиди на ГКС не обладнані засобами вимірювальної апаратури (лічильниками).

В обґрунтування вказаної вимоги в приписі зазначено посилання на положення ст.44, 98 Водного кодексу України.

Відповідно до п.1. ч.1 ст.98 Водного кодексу України, забороняється введення в дію нових і реконструйованих підприємств, цехів, агрегатів, комунальних та інших об`єктів, не забезпечених пристроями і очисними спорудами необхідної потужності, що запобігають забрудненню і засміченню вод або їх шкідливій дії, та необхідною вимірювальною апаратурою, що здійснює облік об`ємів забору і скидання води.

Головна каналізаційна насосна станція (ГКНС) в м.Житомир була введена в експлуатацію в другій половині 1970 років, аналогічний період введення в експлуатацію і інших КНС.

Тобто ГКНС та КНС були введені в експлуатацію ще до прийняття Водного кодексу України, тобто до 06.06.1995.

Суд відмічає, що вказана норма стосується введення нових та реконструйованих підприємств або об`єктів, тому, в даному випадку, відповідачем безпідставно застосовані норми Водного кодексу України.

Відтак, вимоги п.4 припису також є протиправними.

Щодо п.5 припису про вжиття заходів щодо ліквідації наслідків скиду неочищених стічних вод (до водних об`єктів та рельєфу місцевості) від ГКНС та КНС з метою усунення негативних антропогенних наслідків на стан водних об`єктів до 15.02.2022 .

У п.5 опису виявлених порушень акту перевірки зазначено: "Не вживаються заходи щодо ліквідації наслідків скиду неочищених стічних вод (до водних об`єктів та рельєфу місцевості) від ГКНС та КНС з метою усунення негативних антропогенних наслідків на стан водних об`єктів, чим порушено ст.44 Водного кодексу України."

З даного приводу суд зазначає, що відповідачем на підтвердження встановленого порушення не надано доказів виявлення факту скиду неочищених стічних вод та не вказано конкретних дій, які необхідно вчинити, відтак суд визнає вимоги п.5 припису протиправними, оскільки такі обставини не підтверджені.

Також, суд вважає за необхідне відмітити наступне.

Судом встановлено, що складена за результатами державного нагляду форма акта затверджена наказом Мінекоресурсів України від 26.11.2019 за №450.

Згідно форми акта у Додатку 2 до акт міститься таблиця , яка має назву "Перелік питань щодо проведення планового (позапланового) заходу державного нагляді за дотриманням вимог законодавства про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів.

Зазначена форма передбачає, що на кожне з питань, які розглядалися при перевірці передбачені три варіанти відповідей "Так", "Ні", "Не розглядалося", також необхідно вказати ступінь ризику суб"єкта господарювання", позицію суб"єкта господарювання щодо негативного впливу від 1 до 4 балів.

Разом з тим, при дослідженні зазначеного додатку суд вбачає суперечливі дані, зокрема: пункт 1.2. "умов дозволу та правил спеціального водокористування дотримується" зазначено одразу дві відповіді і "ТАК" і "НІ" пункт 1.9. "лімітів скидання забруднюючих речовин дотримується" зазначено одразу дві відповіді і "ТАК" і "НІ".

Крім того, абзацами 2, 4, 5, 6, 9, 11 частини другої статті 5 Закону № 877-V передбачено, що методика розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), має передбачати, у тому числі, оцінку ступеня небезпеки, масштабу, виду та сфери діяльності, наявність порушень у попередній діяльності суб`єктів господарювання (крім новостворених). Орган державного нагляду (контролю) визначає у віднесеній до його відання сфері критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності.

Залежно від ступеня ризику органом державного нагляду (контролю) визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю).

Критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), затверджуються Кабінетом Міністрів України за поданням органу державного нагляду (контролю).

З урахуванням значення прийнятного ризику всі суб`єкти господарювання, що підлягають нагляду (контролю), належать до одного з трьох ступенів ризику: високий, середній або незначний.

В той же час, в графі "Ступінь ризику суб`єкта господарювання" відсутнє віднесення до жодної з трьох наявних категорії "Високий", "Середній" та "Незначний" . У вказаній графі зазначено всі три ступеня.

Також не заповнено графу "Позиція суб`єкта господарювання щодо негативного впливу вимоги законодавства (від 1 до 4 балів)".

Підсумовуючи встановлені судом обставини та вирішуючи питання про наявність підстав для скасування спірного припису, суд зазначає наступне.

Частиною 9 ст. 7 Закону №877-V9 встановлені вимоги до розпорядчого документі, в тому числі і припису, який повинен містити такі відомості:

дату складення;

тип заходу (плановий чи позаплановий);

форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо);

термін усунення порушень;

посилання на акт, у якому були зазначені виявлені під час заходу державного нагляду (конролю) порушення;

найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід;

найменування та місцезнаходження суб`єкта господарювання, а також прізвище, ім`я та по батькові його керівника чи уповноваженої ним особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід;

прізвище, ім`я та по батькові інших осіб, які взяли участь у здійсненні заходу.

З аналізу наведених норм вбачається, що припис Інспекції повинен містити вказівки на конкретні порушення норм чинного законодавства, які виявлені в процесі перевірки, із зазначенням вимоги про вчинення дій, направлених на усунення цих порушення, та терміну їх усунення.

При цьому, припис не може бути декларативним, тобто посилатися на загальні норми, яки суб`єкт господарювання повинен дотримуватися повсякчасно відповідно до діючого законодавства на протязі всієї своєї діяльності і без наявності такої вимоги контролюючого органу.

Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19 частин першої статті 4 КАС України).

З огляду на правову природу припису, такий породжує правові наслідки (зокрема обов`язки) для свого адресата, а відтак, наділений рисами правового акта індивідуальної дії (з урахуванням її змістовної складової, незалежно від форми документу, в якому вона міститься) і як такий акт може бути предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства у разі звернення із відповідним позовом. При цьому "законність" припису передбачає його обґрунтованість.

У даній справі зміст спірного припису, який є індивідуально-правовим актом, а відтак породжує права і обов`язки для позивача, полягає в тому, щоб "усунути порушення вимог законодавства", встановлені уповноваженою особою. Додатково про обов`язковий характер даного припису свідчить застереження в ньому про те, що його невиконання є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, суд відмічає, що оскаржуваним приписом повинно бути передбачено чіткі та конкретні обов`язки та посилання на норми закону.

Разом з тим, такі, в даному випадку, в оскаржуваному приписі відсутні.

Отже, враховуючи вищевикладене, оскаржуваний припис не містить конкретних вказівок щодо усунення порушень вимог законодавства, а містить лише вимогу/рекомендацію про вжиття та розроблення певних заходів, у зв`язку з чим такий припис суд вважає протиправним.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п.29).

Відтак, суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки такі не вплинуть на суть прийнятого рішення.

Згідно із частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Проаналізувавши встановлені в ході розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення контролюючого органу не відповідають критеріям, які встановлені частиною другою статті 2 КАС України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, тому задовольняє його у повному обсязі.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради ( вул. Чуднівська, 120,Житомир,10005, ) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати припис Державної екологічної інспекції Поліського округу (вул.Леха Качинського, 12а, м.Житомир, 10014, ) №100/2.2 від 17.11.2021.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції Поліського округу на користь Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради судовий збір у розмірі 2270 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос