Справа № 420/25164/21
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/25164/21

Категорія:111030000

Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С. О.

Місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

при секретарі Піть І. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській областіу якому просить суд:

1) визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області:

- №0-1518 від 22.03.2021 року, яким ОСОБА_1 визначено до сплати суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (будівля Ангар площею 500 кв.м.), податковий період - 2020 рік, - у розмірі 2164 грн. 71 коп.;

- №0-1518 від 22.03.2021 року, яким мені визначено до сплати суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (будівля Склад площею 234.5 кв.м.), податковий період - 2020 рік, - у розмірі 996 грн. 63 коп.;

2) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС в Одеській області на мою користь витрати зі сплати судового збору в сумі 908 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що належні йому складські приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 площею 500 кв.м. та Склад площею 234.5 кв.м. (код 127.3 згідно Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , у 2020 році використовувались позивачем як сільськогосподарським товаровиробником під час сільськогосподарського виробництва, не здаються в оренду, а тому, на переконання позивача, в силу положень пункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України це нерухоме майно не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та як наслідок, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.03.2021 року №0-1518 та №0-1518 задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №0-1518 від 22.03.2021 року, яким ОСОБА_1 визначено до сплати суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (будівля Ангар площею 500 кв.м.), податковий період - 2020 рік, - у розмірі 2164 грн. 71 коп.

Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №0-1518 від 22.03.2021 року, яким ОСОБА_1 визначено до сплати суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (будівля Склад площею 234.5 кв.м.), податковий період - 2020 рік, - у розмірі 996 грн. 63 коп.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги, що нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік проведено в автоматичному режимі за об`єкти нежитлової нерухомості, які належать позивачу на праві власності. В свою чергу вказує, що позивачем не доведено факт використання об`єктів нежитлової нерухомості у сільськогосподарській діяльності.

Як вбачається з апеляційної скарги, апелянт просить розгляд справи проводити за обов`язковою участю представників контролюючого органу.

Відповідно до ст.ст. 10, 12-2, 26 Закону України Про правовий режим воєнного стану, Указу Президента України № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, враховуючи рішення Ради суддів України від 24.02.2022 року № 09, наказом голови П`ятого апеляційного адміністративного суду № 9-до/с від 28.02.2022 року, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів та працівників суду у П`ятому апеляційному адміністративному суді в умовах воєнного стану встановлено особливий режим роботи.

З метою дотримання процесуального права учасників справи брати участь у судових засіданнях, яке визначене п. 4 ч. 1 ст. 44 КАС України, та реалізація якого неможлива внаслідок введення на території України воєнного стану, а тому колегією суддів вирішено питання про участь сторін у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем (РНОКПП НОМЕР_1 ), видами діяльності якого є: 01.61 допоміжна діяльність у рослинництві, у т.ч.: передпосівна підготовка полів, сівба та садіння сільськогосподарських культур, оброблення сільськогосподарських культур, боротьба зі шкідниками на полях, збирання врожаю, підтримка угідь у належному сільськогосподарському стані; 01.24 вирощування фруктів; 49.41 вантажний автомобільний транспорт; 52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

При здійсненні зазначених видів сільськогосподарської діяльності ОСОБА_1 використовує належні на праві приватної власності земельні ділянки, а саме:

- для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :01:002:0167 площею 2.51 га., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №47583391 від 13.11.2015 року;

- для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :01:001:0182 площею 2.1579 га., що підтверджується інформаційною довідкою №69621136 від 04.10.2016 року;

- для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :01:001:0331 площею 2.0837 га., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №155805851 від 11.02.2019 року;

- для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :01:002:0721 площею 2.0 га., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №226647901 від 02.10.2020 року.

ОСОБА_1 на праві власності належать транспортні засоби, які ним використовуються у власній господарській діяльності, зокрема: трактор колісний марки ХТЗ-17221-21, державний номерний знак НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_3 від 23.10.2014 року), трактор колісний марки МТЗ-892, державний номерний знак НОМЕР_4 (свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_5 від 24.10.2013 року), причіп тракторний марки 2ПТС-4 державний номерний знак НОМЕР_6 (свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_7 від 19.03.2007 року), комбайн зернозбиральний марки CLAAS LEXION 480 державний номерний знак НОМЕР_8 (свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_9 від 15.09.2016 року), комбайн зернозбиральний марки CLAAS LEXION 460 державний номерний знак НОМЕР_10 (свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_11 від 24.06.2014 року).

Також, позивачу, як фізичній особі, на праві приватної власності належать об`єкти нежитлового нерухомого майна, зокрема:

- складське приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 , загальною площею 500 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою №61970702 від 22.06.2016 року, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 25, номер запису про право власності 15081658 від 16.06.2016 року;

- складське приміщення Склад, загальною площею 234,5 кв.м. (у 2020 році площа становила 230,2 кв.м. та була збільшена до 234,5 кв.м. внаслідок демонтажу внутрішніх перегородок), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №258869098 від 28.05.2021 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №25, номер запису про право власності №19533324 від 20.03.2017 року.

10 липня 2021 року, позивачем отримані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області, а саме:

- №0-1518 від 22.03.2021 року, яким ОСОБА_1 визначено до сплати суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (будівля ОСОБА_3 ), податковий період - 2020 рік, - у розмірі 2164 грн 71 коп.;

- №0-1518 від 22.03.2021 року, яким ОСОБА_1 визначено до сплати суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (будівля Склад), податковий період - 2020 рік, - у розмірі 996 грн 63 коп.

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до Державної податкової служби України.

Листом за №8181/4/99-00-06-02-02-09 від 17.09.2021 року ДПС України повідомила позивача про продовження строку розгляду поданої скарги.

Рішенням за №10832/4/99-00-06-01-04-09 від 30.11.2021 року ДПС України відмовила у задоволенні скарги на податкові повідомлення-рішення від 22.03.2021 року №0-1518 та №0-1518, вказавши про відсутність доказів віднесення належних позивачем складських приміщень Ангар і Склад до будівель сільськогосподарського призначення, а відтак і підстав для застосування п/п ж п/п.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України.

Позивач, не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанціївиходив з того, щоналежні позивачу складські приміщення Ангар та Склад, які він використовує для зберігання вирощеного врожаю і щодо яких відповідачем винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення не є об`єктом оподаткування на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а тому прийшов до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-УІ (далі - ПК України).

Відповідно до ст. 3 Податкового кодексу України, окрім іншого, Податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; рішень органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Обов`язковими елементами, які визначаються під час встановлення податку, згідно п. 7.1. ст. 7 Податкового кодексу України є: платники податку; об`єкт оподаткування; ставка податку: база оподаткування; порядок обчислення податку: податковий період; строки та порядок сплати податку.

При цьому, згідно п. 7.4 ст. 7 Податкового кодексу України елементи податку, підстави для надання податкових пільг та порядок їх застосування визначаються виключно цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 16.1.4. п. 16.1. ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний: сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Підпунктом 54.3.3 п. 54.3 ст.54 Податкового кодексу України визначено, що згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

За приписами Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", від 28.12.2014 року № 71-VIII, який набув чинності з 01 січня 2015 року, статтю 265 ПК України викладено у новій редакції, якою передбачено сплату податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, як різновид податку на майно.

Згідно з підпунктом 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 01.01.2015 року) податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є складовим елементом податку на майно, який в силу приписів підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 цього Кодексу належить до місцевих податків.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1. п. 266.2. ст. 266 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Положеннями п.ж) ст.266.2.2 ПК України у редакції Закону України чинній у базовому податковому періоді - 2020 року передбачено, що не є об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Підпунктом 266.6.1. статті 266 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно підпункту 266.3.1. пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Нормою підпункту 266.4.1. пункту 266.4 статті 266 ПК України закріплено пільги зі сплати податку.

Сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями) (пп. 266.4.2. п. 266.4 ст. 266 ПК України).

Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є одним із видів податку на майно, особливістю якого, є встановлення його ставок та пільг на місцевостях відповідними повноважними органами місцевого самоврядування.

На підставі приписів пп.266.4.2п.266.4 ст. 266 ПК України до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належить встановлення пільг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

За приписами п. 30.1 ста. 30 ПК України, податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Тобто, податковою пільгою є часткове або повне звільнення осіб від сплати певного податку за наявності передбачених та закріплених юридичних фактів. Це означає, що податкова пільга поширюється виключно на певну категорію осіб, у той час, як для інших платників податків обов`язок щодо його сплати є незмінним.

При цьому, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб) у розрізі податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не є податковою пільгою, яка встановлюється органом місцевого самоврядування.

Такі будівлі, споруди є прямо визначеними Податковим кодексом України об`єктами нерухомості, які не підлягають оподаткуванню взагалі, тобто наявність яких, податкове законодавство не пов`язує з виникненням у платника податкового обов`язку.

Відтак, для правильного вирішення даних правовідносин, є встановлення обставини, чи є нерухоме майно, що належить позивачу, об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

В розумінні п. п."ж" п. п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України право на пільгу зі сплати податку мають особи (як юридичні, так і фізичні), які безпосередньо займаються сільськогосподарською діяльністю, тобто, зайняті у процесі виробництва, переробки власно виробленої сільськогосподарської продукції та її подальшої реалізації.

Зазначений висновок також відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.09.2021 року у справі №140/2700/19.

При цьому, судом першої інстанції правомірно зазначено, що законодавцем використано правову конструкцію, яка передбачає одночасно три умови для звільнення об`єкта нерухомості від оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, а саме: віднесення будівлі до класу будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства; власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником; вказані будівлі не здаються в оренду, лізинг, позичку.

За приписами підпункту 14.1.129-1. пункту 14.1 статті 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, зокрема пункт «ґ» будівлі промислові та склади.

Відповідно до статті 5 ПК України поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу.

У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Відповідно до визначення, яке міститься в пп. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України, сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо стимулювання утворення та діяльності сімейних фермерських господарств" від 10.07.2018 року № 2497-УІІІ підпункт 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 доповнено словами "або фізична особа - підприємець".

Тобто, з моменту набрання чинності цим Законом, законодавець надає статус сільськогосподарського товаровиробника і фізичним особам-підприємцям, які займаються виробництвом сільськогосподарської продукції та здійснюють операції з її постачання.

Крім того, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", що включає підкласи: 1271.1 - "Будівлі для тваринництва", 1271.2 - "Будівлі для птахівництва", 1271.3 - "Будівлі для зберігання зерна", 1271.4 - "Будівлі силосні та сінажні", 1271.5 - "Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства"; 1271.6 - "Будівлі тепличного господарства", 1271.7 - "Будівлі рибного господарства", 1271.8 - "Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва", 1271.9 - "Будівлі сільськогосподарського призначення інші".

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 127) "Будівлі нежитлові" належить клас (код 1271) "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо.

Так, як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем (РНОКПП НОМЕР_1 ), видами діяльності якого є: 01.61 допоміжна діяльність у рослинництві, у т.ч.: передпосівна підготовка полів, сівба та садіння сільськогосподарських культур, оброблення сільськогосподарських культур, боротьба зі шкідниками на полях, збирання врожаю, підтримка угідь у належному сільськогосподарському стані; 01.24 вирощування фруктів; 49.41 вантажний автомобільний транспорт; 52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, а отже види діяльності (КВЕД) позивача, безпосередньо пов`язані із виробництвом сільськогосподарської продукції.

При цьому як судом першої інстанції так і судом апеляційної інстанції не встановлено, що спірні об`єкти нерухомості здавалися позивачем у 2020 році в оренду, лізинг, позичку, а відповідачем доказів протилежного суду не надано.

Позивач на підтвердження того, що він, як фізична особа - підприємець, відноситься до категорії сільськогосподарський товаровиробник, та фактично у 2020 році здійснював таку діяльність із використанням вищевказаних об`єктів нерухомості, надав докази на підтвердження того, що у користуванні позивача знаходяться землі сільськогосподарського призначення та транспортні засоби, які ним використовуються у власній господарській діяльності, отже доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновкам суду першої інстанції, що не спростував апелянт, що складське приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 , загальною площею 500 кв.м. та складське приміщення Склад, загальною площею 234,5 кв.м. (у 2020 році площа становила 230,2 кв.м. та була збільшена до 234,5 кв.м. внаслідок демонтажу внутрішніх перегородок), власником яких є позивач - відносяться до будівель сільськогосподарського призначення, а тому не є об`єктом оподаткування відповідно до п.п. «ж» п.п. 266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

Оцінюючи викладене в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України, що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 19 липня 2022року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова