Справа № 200/2893/22
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 року Справа№200/2893/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язати вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі ГУНП в Донецькій області, відповідач), в якому просить: - визнати протиправною бездіяльність щодо відмови в оформленні і направленні необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України для призначення пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 12 Закону України № 2262-ХІІ; - зобов`язати оформити і направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення пенсії за вислугою років, відповідно до ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, із зарахуванням до вислуги років для призначення пенсії пільговий період проходження служби 6 років 8 місяців 17 днів, визнавши загальну вислугу років для призначення пенсії 26 років 06 місяців 05 днів.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 посилається на протиправну бездіяльність відповідача, яка полягає у нездійсненні підготовки та направленні до органів ПФУ документів для призначення йому пенсії за вислугу років.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов. Зазначає, що ОСОБА_1 у позовній заяві посилається на постанову Верховного Суду від 03 березня 2021 року по справі 805/3923/18-а, який відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27березня 2018 року у справі № 295/6301/17 та зазначив, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку. Вважає, що правові висновки Верховного Суду наведені у постанові від 03.03.2021 по справі № 805/3923/18-а не підлягають застосуванню у цій справі, оскільки, вони винесені не в зразкові справі і, законодавець вносячи зміни до статті 12 Закону № 2262-ХІІ відокремлює календарну вислугу років та пільгову вислугу. Крім того, ГУНП в Донецькій області не погоджується із відшкодуванням витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн, оскільки такі витрати вважає необґрунтованими і недоведеними.

Ухвалою суду від 21 лютого 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, витребувані докази.

Суд, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи адміністративного позову, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_1 , виданого 26.03.2008.

Позивач має право на пільги, установлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 , виданого 30.07.2018.

З витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 31.07.2020 № 322 о/с випливає, що відповідно до розділу VІІ Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0125082) - поліцейського ізолятору тимчасового тримання № 1 Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 5 серпня 2020 року. Зазначено, що вислуга років на 5 серпня 2020 року в календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги складає: 19 років 09 місяців 18 днів, у пільговому обчисленні - 27 років 05 місяців 19 днів.

Згідно з наказом ГУНП в Донецькій області від 21.01.2022 № 30 о/с по особовому складу внесено зміни та доповнення до наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 31.07.2020 № 322 о/с в частині звільнення старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0125082), поліцейського ізолятору тимчасового тримання № 7 Головного управління Національної поліції в Донецькій області, а саме зазначено вислугу років на 5 серпня 2020 року в пільговому обчисленні - 26 років 06 місяців 05 днів.

Також до суду надана копія довідки ГУНП в Донецькій області про вислугу років старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського Ізолятору тимчасового тримання № 7 Головного управління Національної поліції в Донецькій області в якій зазначено, що вислуга років на 5 серпня 2020 року становить: - час служби в календарному обчисленні 19 років 9 місяців 18 днів; - час служби в пільговому обчисленні (без урахування вислуги в календарному обчисленні) 06 років 8 місяців 17 днів; - час служби в пільговому обчисленні 26 років 6 місяців 5 днів.

Адвокат позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом від 05.01.2022, і якому, зокрема, просив доручити відповідним працівникам відповідача підготувати і направити до ДУ «ТМО МВС України в Донецькій області» всі документи, необхідні для призначення пенсії за вислугу років позивачеві..

Листом ГУ НП від 18.01.2022 № 03аз/26/02-2022 адвокату позивача повідомлено про відсутність підстав для оформлення матеріалів пенсії відповідно до умов п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення складає у календарному обчисленні - 19 років 09 місяців 18 днів, у пільговому обчислені 27 років 05 місяців 19 днів. області здійснюється перевірка вислуги років для вивчення питання, щодо можливості призначення пенсії ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, виготовити довідку про розрахунок вислуги років ОСОБА_1 є неможливим.

Відповідно до копії листа відповідача від 01.02.2022 № 6аз/12/02-2022 адвокату позивача повідомлено про те, що під час перевірки вислуги років з метою вивчення питання щодо можливості призначення пенсії ОСОБА_1 , було встановлено технічну помилку при оголошенні пільгової вислуги років останньому під час його звільнення зі служби в Національній поліції, у зв`язку з чим, наказом ГУНП в Донецькій області від 21.01.2022 № 30 о/с було внесено зміни до наказу ГУНП в Донецькій області від 31.07.2020 № 322 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 та оголошено нову пільгову вислугу років, яка склала 26 років 06 місяців 05 днів.

Спірні правовідносини виникли з приводу наявності у позивача вислуги років для призначенні пенсії за Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до п. «а» статті 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - № 2262-ХІІ) установлено, що пенсія за вислугу років призначається: Пенсія за вислугу років призначається, зокрема: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Згідно з частиною 4 статті 17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до статті 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (далі Постанова № 393).

Пунктом 3 зазначеної Постанови передбачені випадки зарахування на пільгових умовах певних періодів до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї Постанови (особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 такого Закону).

Вирішуючи справу №805/3923/18-а Верховний Суд у постанові від 03.03.2021 дійшов наступного висновку: «……основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку…».

При цьому, Верховний Суд відступив від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17.

Таке правове регулювання та наведені вище висновки Верховного Суду у справі №805/3923/18-а дозволяють зробити висновок те, що передбачена Порядком №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

Статтею 1 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Отже, Закон № 2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення в Законі № 2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Передбачена Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

У свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.

Зазначене відповідає висновкам Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, які наведені в постанові від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18.

Верховний Суд у вказаній справі зазначив, що: 1. У цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). 2. Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

Суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18 відступив від висновків щодо застосування норм права у постановах Верховного Суду від 22.11.2018 у справі №161/4876/17, від 15.08.2019 у справі №281/459/17, від 27.03.2020 у справі №569/727/17 та інших, у яких Верховний Суд дійшов висновку про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідності в цій частині Порядку №393 Закону №2262-ХІІ.

Як було встановлено судом, позивач, який був звільнений зі служби в поліції 05.08.2020, мав вислугу років у пільговому обчисленні 26 років 06 місяців 05 днів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки в пільговому обчисленні позивач має достатню вислугу років для призначення пенсії на підставі п. «а» ст. 12 Закону № 2262-ХІІ.

До суду наданий ордер серія ДН № 161937 від 15.02.2022 і копія свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю № 4137 від 30.11.2011, які видані адвокату Овчаренку Олегу Олексійовичу.

До суду також надана копія договору про надання юридичних (адвокатських) послуг від 04.01.2022, який укладено між ОСОБА_2 і адвокатом Овчаренком О.О. У цьому договорі не визначено певний розмір гонорару адвоката або вартості окремих адвокатських послуг

В акті надання юридичних (адвокатських) послуг від 16 лютого 2022 року зазначено, що:

1) на ознайомлення та аналіз документів позивача щодо його звільнення зі служби в НП, судового рішення та іншим матеріалами для звернення до суду за захистом порушених прав, попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин, оцінка правової позицій судів України, підготування та направлення адвокатського запиту та інших документів - витрачено 1 годину, вартість 750,00 грн;

2) складання позовної заяви, роздруківка позовної заяви у двох примірниках, підготування копій матеріалів для сторін, складання акта надання юридичних послуг та акта здійснення розрахунку, направлення позову до Донецького окружного адміністративного суду витрачено 3 години, вартість 2250,00 грн;

3) участь в Донецькому адміністративному суді при розгляді справи у кількості 2 годин на загальну суму 1500,00 грн.

Також до суду наданий акт здійснення розрахунку за надані юридичні (адвокатські) послуги за договором про надання юридичних (адвокатських) послуг від 4 січня 2022 року в якому зазначений опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом: - ознайомлення та аналіз документів ОСОБА_1 стосовно її звільнення зі служби в НП, судового рішення та іншими матеріалами для звернення до суду за захистом порушених прав, попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин, оцінка правової позиції судів України, підготування та направлення адвокатського запиту та інших документів у кількості 1 години на загальну суму 750,00 грн; - складання позовної заяви, роздруківка позовної заяви в 2 примірниках, підготування копій матеріалів для сторін (копіювання матеріалів на 56 сторінках, засвідчення належним чином копій на 56 сторінках), складання акту надання юридичних послуг, та акту здійснення розрахунку, направлення позову до Донецького окружного адміністративного суду у кількості 3 годин на загальну суму 2250,00 грн. Всього на момент звернення до суду із позовною заявою у кількості 4 годин на загальну суму 3000,00 грн; участь в Донецькому адміністративному суді при розгляді справи у кількості 2 годин на загальну суму 1500,00 грн.

Також у вказаному акті зазначено, що позивач сплатив адвокату гонорару сумі 3000,00 грн готівкою.

Частиною 1 і п. 3 ч. 3 ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Частинами 2-7 ст. 134 КАС України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розподілу між сторонами разом підлягає витрати на правничу допомогу, що сплачені або підлягають сплаті. Тому ці витрати підлягають розподілу незалежно від надання позивачем доказів їх фактичної сплати.

У відповідності до ч. 1 і ч. 9 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію (зокрема, постанови від 20 травня 2020 року у справі № 240/3888/19, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19, від 11 грудня 2019 року у справі №2040/6747/18), що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката застосуванню підлягає частина п`ята статті 134 КАС України.

Верховний Суд у постанові від 3 листопада 2020 року у справі № 810/3213/16 зазначив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З огляду на викладене, суд ураховує, що справа не є складною, а судова практика в спірних питаннях є сталою, зокрема наявні правові висновки Верховного Суду.

У суду відсутні підстави вважати, що надані адвокатом роботи були складними та/або на їх надання потрібно було витратити багато часу.

Суд критично ставиться до включення до розрахунку витраченого адвокатом часу безпосередньо складання самого акта здійснення розрахунку та акта надання юридичних послуг. Справа розглядається в порядку письмового провадження, тобто без проведення судового засідання за участю адвоката.

Тому, ураховуючи наведені висновки Верховного Суду, перевіривши надані позивачем докази витрат на професійну правничу допомогу згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України, суд дійшов висновку про не співмірність заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Суд, з урахуванням критерію реальності адвокатських витрат і критерію розумності їхнього розміру, вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 1500,00 грн.

Отже, стягненню на користь позивача підлягає 1500,00 грн витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 255, 263, 295, 297, 371, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (ідентифікаційний код 40109058; 87517, Донецька область, м. Маріуполь, пр.-т Нахімова, буд.86) про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язати вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Донецькій області в оформленні і направленні необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області оформити і направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, відповідно до ст. 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», визнавши загальну вислугу років для призначення пенсії 26 років 06 місяців 05 днів.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області суму судових витрат у розмірі 1 500 (одну тисячу п`ятсот) гривень 00 копійок

Повне рішення суду складене 19 липня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.О. Куденков