Справа № 280/1854/21
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 червня 2022 року м. Дніпросправа № 280/1854/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

секретар судового засідання Новошицька О.О.

за участю представника відповідача Смикової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Дніпрі апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя» та Головного управління ДПС у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.08.2021 року (головуючий суддя Лазаренко М.С.)

в адміністративній справі №280/1854/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя» до відповідачів: Головного управління ДПС у Запорізькій області (відповідач-1), Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (відповідач-2) про стягнення пені, та нарахувань на суму бюджетної заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватного акціонерного товариства «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя», звернувся 10.03.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідачів: Головного управління ДПС у Запорізькій області (відповідач-1), Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (відповідач-2), в якому просив стягнути з Державного бюджету України на користь ПрАТ «ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ УКРСТАЛЬ ЗАПОРІЖЖЯ»:

- пеню, нараховану за період з 21.12.2019 по 23.02.2021 на заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за лютий 2015 року в розмірі 978 945,34 гривень;

- три відсотки річних, нарахованих на заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за лютий 2015 року в розмірі 785160,95 грн.;

- інфляційні нарахування на заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за лютий 2015 року в розмірі 1652518,06 грн.

Позов обґрунтовано тим, що Головне управління ДФС у Запорізькій області порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме право на мирне володіння майном (грошовими коштами). Зазначає, що ПрАТ «ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ УКРСТАЛЬ ЗАПОРІЖЖЯ» вже на протязі декілька років не має можливості мирно володіти та користуватися грошовими коштами, які повинні були бути перераховані на рахунок ПрАТ «ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ УКРСТАЛЬ ЗАПОРІЖЖЯ», як бюджету заборгованість суми податку на додану вартість, згідно з вимогами Податкового кодексу України. У зв`язку з неотриманням позивачем суми відшкодування, просить стягнути з Державного бюджету України пеню за несвоєчасне повернення бюджетного відшкодування, три відсотки річних та інфляційні нарахування, нарахованих на заборгованість бюджету.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.08.2021 року позов задоволено частково:

- стягнуто з Державного бюджету України на користь платника податків - Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ УКРСТАЛЬ ЗАПОРІЖЖЯ» пеню, нараховану за період з 21.12.2019 по 23.02.2021 на заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за лютий 2015 року в розмірі 959642,39 грн.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог мотивовано тим, що строк нарахування пені обмежується датою погашення заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість, адже саме з цієї дати припиняється протиправна бездіяльність контролюючого органу, яка полягає у невиконанні державою взятих на себе зобов`язань з відшкодування податку на додану вартість, що свідчить про безпідставність тверджень контролюючого органу стосовно необхідності застосування до даних правовідносин строку 1095 днів від моменту виникнення права на бюджетне відшкодування, оскільки в даному випадку порушення є триваючим, і може перевищувати такий строк не з вини платника. Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення пені за період з 21.12.2019 по 23.02.2021, оскільки зазначений період не перевищує 1095 днів від дня погашення заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість, то позовні вимоги про стягнення пені на підставі пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України за період з 21.12.2019 по 23.02.2021 є обґрунтованими.

Разом з тим, сума нарахованої пені по декларації з ПДВ за лютий 2015 року є меншою, ніж зазначена у позові, на 19 302,95 грн., та складає суму 959 642,39 грн.

В частині відмови у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що вимоги про стягнення 3-х відсотків річних та інфляційних нарахувань на заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за лютий 2015 року не підлягають задоволенню виходячи з того, що передбачене нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, як спосіб захисту майнового права та інтересу у цивільно-правових відносинах, а тому дія частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання, не поширюється на правовідносини, які є предметом спору у даній справі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач та відповідач-1 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та прийняти нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Вказує, що позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення пені, розрахованої виходячи з суми, яка була стягнута рішенням суду. Таким чином, сума заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість 8 836 995грн. вже була предметом судового розгляду, і саме по даній справі відповідач надав усі наявні в нього докази для огляду суду. Надані суду докази, які вказують на можливе зменшення суми, вже стягнутої рішенням суду, не можуть бути розглянуті по даній справі про стягнення пені, оскільки фактично це є переглядом обставин, які встановлені рішенням по справі №280/1068/19, є порушенням КАС України. Також вказує, що стаття 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, відтак у разі прострочення виконання зобов`язання нараховуються інфляційні нарахування та 3% річних від простроченої суми відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

Головним управлінням ДПС у Запорізькій області (відповідачем-1) подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача. Посилається на те, що в силу ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленню, майновій самостійності їх учасників. Однак до майнових відносин, що засновані на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Тому норми, передбачені ст. 625 ЦКУ не застосовуються до податкових правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством, зокрема Податковим кодексом України. Водночас зазначає, що сплинули строки (як загальний так і спеціальний) звернення до суду з вимогами про стягнення пені в розмірі 978945,34грн. Вказує, що позивач звернувся до суду 10.03.2021, право на бюджетне відшкодування та стягнення пені за несвоєчасне повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість згідно деклароації з ПДЖВ за лютий 2015 року в нього виникло в лютому 2015 року. Тому вважає, що враховуючи положення ст. 122 КАС України (6 місяців) та ст. 102 ПК України (1095 днів), на момент звернення до суду у позивача сплинув строк звернення.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в цій частині.

Вказує, що строк на стягнення пені на суму несвоєчасно відшкодованого податку на додану вартість з державного бюджету України не може перевищувати 1095 днів. Зазначає, що позивачем не обґрунтовується поважність причин пропуску звернення до суду з позовними вимогами про стягнення пені за прострочення бюджетного відшкодування, період стягнення пені з 21.12.2019 також не обґрунтовується ні датою подачі позивачем заяви про бюджетне відшкодування ні датою набрання законної сили судовим рішенням по справі №280/1068/19.

Відзив на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області (відповідача-1) до суду не надходив.

Головним управлінням Державної казначейської служби України у Запорізькій області (відповідачем-2) надійшло клопотання про розгляд апеляційних скарг за відсутності представника Головного управління.

В судовому засіданні представник відповідача-1 (Головного управління ДПС у Запорізькій області) підтримав доводи апеляційної скарги відповідача. Проти апеляційної скарги позивача заперечив. Просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених вимог та в цій частині відмовити в задоволенні позову.

Інші учасники справи до суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.03.2015 позивачем була подана ДПІ податкова декларація з податку на додану вартість за лютий 2015 року, що підтверджується квитанцією №02 з «Єдиного вікна подання електронних документів» ДФС України.

У розділі IV Погашення залишків сум від`ємного значення звітних (податкових) періодів до 01 лютого 2015 року податкової декларації, а саме у рядку 30 (код рядку Д2, Д4) Сума залишку від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (рядок 3 таблиці 2 Д 2) була заявлена Позивачем сума податку на додану вартість у розмір 8 836 995 грн.

Сума залишку від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, яка підлягає бюджетному відшкодуванню у розмір 8 836 995 грн. виникла в результаті здійснення зовнішньоекономічної діяльності Позивачем за попередні податкові періоди.

Водночас з Податковою декларацією була подана Заява про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додатну вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету (Д4) Додаток 4 до податку декларації з податку на додану вартість у якій позивач просив перерахувати Суму відшкодування на поточний рахунок.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.08.2019 у справі №280/1068/19:

- визнано неправомірною бездіяльність Головного управління ДФС у Запорізькій області, яка полягає у не наданні до Головного управління державної казначейської служби України у Запорізькій області висновку про суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника податку - Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ УКРСТАЛЬ ЗАПОРІЖЖЯ» за лютий 2015 року в розмірі 8 836 995 грн.

- стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління державної казначейської служби України у Запорізькій області на користь платника податків - Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ УКРСТАЛЬ ЗАПОРІЖЖЯ» заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за лютий 2015 року в розмірі 8 836 995грн.;

- визнано неправомірною бездіяльність Головного управління ДФС у Запорізькій області, яка полягає у не наданні у довільній формі письмового документ щодо стану розрахунків по податку на додатну вартість на звернення Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ УКРСТАЛЬ ЗАПОРІЖЖЯ» №33 від 31.01.2019, та зобов`язано Головне управління ДФС у Запорізькій області надати у довільній формі письмовий документ щодо стану розрахунків по податку на додатну вартість Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ УКРСТАЛЬ ЗАПОРІЖЖЯ»;

- визнано неправомірною бездіяльність Головного управління ДФС у Запорізькій області, яка полягає у нездійснені коригування (виправлення) записів Інтегрованій картки платника - Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ УКРСТАЛЬ ЗАПОРІЖЖЯ» шляхом відображення суми бюджетної заборгованості за сумою податку на додану вартість у розмірі 8 836 995грн., яка була заявлена платником податків до відшкодування податковою декларацією з податку на додану вартість за лютий 2015 р., та зобов`язати Головне управління ДФС у Запорізькій області провести коригування (виправлення) записів Інтегрованій картки платника - Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ УКРСТАЛЬ ЗАПОРІЖЖЯ» шляхом відображення суми бюджетної заборгованості за сумою податку на додану вартість у розмірі 8 836 995 грн, яка була заявлена платником податків до відшкодування податковою декларацією з податку на додану вартість за лютий 2015 р.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.08.2019 року у справі №280/1068/19 набрало законної сили 03.02.2020.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, достовірність нарахування суми ПДВ, заявленої до бюджетного відшкодування згідно з податковою декларацією за лютий 2015 року, підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Зважаючи, що сума бюджетного відшкодування по декларації за лютий 2015 року в розмірі 8 836 995 грн. не була внесена до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та, відповідно, не відшкодована, позивач звернувся до суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.12.2020 по справі №280/6365/19 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ УКРСТАЛЬ ЗАПОРІЖЖЯ» до Головного управління ДФС у Запорізькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Головного управління ДПС у Запорізькій області про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь платника податків Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ УКРСТАЛЬ ЗАПОРІЖЖЯ» пеню, нараховану на заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за лютий 2015 року в розмірі 4 917 952,27 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Станом на час розряду справи №280/1854/21 рішення у справі №280/6365/19 - не набрало законної сили.

23.02.2021 Державна казначейська служба України перерахувала позивачу кошти в сумі 8 836 905грн. на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.08.2019 по справі №280/1068/19, та висновку щодо відшкодування сум ПДВ.

Позивач вважає, що має право на нарахування пені на підставі пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України у зв`язку з несвоєчасною виплатою бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за лютий 2015 року за період з 21.12.2019 по дату фактичного відшкодування - 23.02.2021 в розмірі 978 945,34 гривень, а також 3% річних, нарахованих на заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за лютий 2015 року в розмірі 785 160,95 грн. та інфляційні нарахування в розмірі 1 652 518,06 грн. Суд першої інстанції позов задовольнив частково.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Податкового кодексу України.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 200.15 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що факт несвоєчасного перерахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість не є спірним у даній справі, зміст спірних правовідносин становить строк, протягом якого платник податку має право на стягнення пені, нарахованої на заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість, та сума такої пені.

Відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120% облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Таким чином, нормами Податкового кодексу України визначено право платника податків на нарахування пені на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість з моменту її виникнення до дня погашення включно.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що строк нарахування пені обмежується датою погашення заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість, адже саме з цієї дати припиняється протиправна бездіяльність контролюючого органу, яка полягає у невиконанні державою взятих на себе зобов`язань з відшкодування податку на додану вартість.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції зазначене спростовує твердження контролюючого органу стосовно необхідності застосування до даних правовідносин строку 1095 днів від моменту виникнення права на бюджетне відшкодування, оскільки в даному випадку порушення є триваючим, і може перевищувати такий строк не з вини платника.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що контролюючий орган, посилаючись на судову практику Верховного Суду у справах №818/3843/17 та №820/1750/18 допустив хибне трактування правових висновків Верховного Суду.

Так, у справах №818/3843/17 та №820/1750/18 предметом оцінки Верховного Суду був не строк, протягом якого нараховується пеня на заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість, а строк, протягом якого платник податків може звернутись до суду за захистом порушеного права шляхом стягнення такої пені.

Так, Верховний Суд дійшов правового висновку, що позовна вимога про стягнення пені на суму несвоєчасно відшкодованого податку на додану вартість з Державного бюджету України може бути заявлена в межах строку, встановленого пунктом 102.5 статті 102 Податкового кодексу України для подання заяви про відшкодування надміру сплачених грошових зобов`язань, тобто протягом 1095 днів.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем було ініційоване судове провадження, у тому числі щодо стягнення пені на суму простроченої бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, і даний спір був вирішений в межах справи №280/6365/19, де суд стягнув з відповідача пеню нараховану на заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за лютий 2015 року в розмірі 4 917 952,27 грн. за період з 20.12.2016 по 20.12.2019.

При цьому, станом на час розгляду даної справи (№280/1854/21) рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.12.2020 по справі №280/6365/19 не набрало законної сили (у зв`язку із переглядом рішення в апеляційному порядку).

Водночас, Позивач звернувся до суду 10.03.2021 з вимогами про стягнення пені за період з 21.12.2019 по 23.02.2021, та зазначає, що зазначений період не перевищує 1095 днів від дня погашення заборгованості (23.02.2021) бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги про стягнення пені на підставі пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України за період з 21.12.2019 по 23.02.2021 є обґрунтованими.

Так, матеріалами справи підтверджується, що лише 23.02.2021 Державна казначейська служба України перерахувала позивачу кошти в сумі 8 836 905грн. (за лютий 2015 року) на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.08.2019 по справі №280/1068/19.

Водночас, відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120% облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Отже, нормами Податкового кодексу України визначено право платника податків на нарахування пені на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість з моменту її виникнення до дня погашення включно.

Оскільки строк нарахування пені обмежується датою погашення заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість, то саме з дати погашення заборгованості припиняється протиправна бездіяльність контролюючого органу, яка полягає у невиконанні державою взятих на себе зобов`язань з відшкодування податку на додану вартість.

Таким чином, вимоги Позивача про нарахування пені на підставі пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України у зв`язку з несвоєчасною виплатою бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за лютий 2015 року за період з 21.12.2019 по дату фактичного відшкодування - 23.02.2021 є обґрунтованими.

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що при нарахуванні суми пені позивачем не враховано, що декларація за лютий 2015 року була перевірена відповідно до акту перевірки від 02.07.2016, на підставі якого податковим повідомленням-рішенням від 20.07.2016 року № зменшено суму бюджетного відшкодування за лютий 2015 року на суму 234 644грн.

При цьому, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.03.2017 року у справі №808/2323/16 визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 20.07.2016 року:

- № в частині збільшення позивачу зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем на 346 010грн. та за штрафними санкціями на 173 005 грн.;

- № в частині зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 60 395грн.;

- № в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість у сумі 1 030 692грн.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2017 у справі №808/2323/16 постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21.03.2017 року у справі №808/2323/16 залишено без змін.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновкам суду першої інстанції, що враховуючи, неузгодження суми бюджетного відшкодування по податковій декларації № за лютий 2015 року на суму 174 249 грн. та зменшення цієї суми податковим повідомленням-рішенням від 20.07.2016 №, а також враховуючи, що відповідно до ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2017 по справі №808/2323/16, якою залишено без змін постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21.03.2017 у справі №808/2323/16 про часткову відмову у задоволенні позову ПАТ «ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ УКРСТАЛЬ ЗАПОРІЖЖЯ» про скасування податкового повідомлення-рішення від 20.07.2016 № на завищення суми бюджетного відшкодування ПАТ «ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ УКРСТАЛЬ ЗАПОРІЖЖЯ» по податковій декларації № за лютий 2015 року на суму 174 249 грн., тому сума нарахованої пені по декларації з ПДВ за лютий 2015 року є меншою, ніж зазначена у позові на 19 302,95 грн., та складає суму 959 642,39 грн. а саме:

Пеня = сума боргу х облікова ставка НБУ на момент виникнення пені х 120% : 365 днів х кількість днів прострочення;

Згідно акту перевірки від 02.07.2016 та податкового повідомлення-рішення від 20.07.2016 № зменшено бюджетне відшкодування 234644грн. по декларації за лютий 2015 року.

При цьому, судовим рішенням у справі №808/2323/16 скасовано податкове повідомлення-рішення від 20.07.2016 № в частині зменшення бюджетного відшкодування 60 395грн. (отримано 31.07.2017);

Сума боргу з 21.12.2019 до 23.02.2021 становить 8 836 995грн. - (податкове повідомлення-рішення 234 644грн. 60 395грн.) = 8 662 746грн.

Таким чином, розмір пені, яка нарахована за період з 21.12.2019 по 23.02.2021 на заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за лютий 2015 року складає 959 642,39 грн. (а не 978 945,34 грн., як просить позивач в позові):

8 662 746грн. х 13,5% х 120% : 365 х 41 (період з 21.12.2019 по 30.01.2020) = 157 638,24 грн.;

8 662 746грн. х 11% х 120% : 365 х 42 (період з 31.01.2020 по 12.03.2020) = 131 578,80 грн.;

8 662 746грн. х 10% х 120% : 365 х 42 (період з 13.03.2020 по 23.04.2020) = 119 617,10 грн.;

8 662 746грн. х 8% х 120% : 365 х 49 (період з 24.04.2020 по 11.06.2020) = 111 642,62 грн.;

8 662 746грн. х 6% х 120%: 365 х 257 (період з 12.06.2020 по 23.02.2021) = 439 165,62 грн.

Всього: 157 638,24 грн. + 131 578,80 грн. + 119 617,10 грн. + 111 642,62 грн. +439 165,62 грн. = 959 642,39 грн.

За таких обставин розмір пені, нарахованої за період з 21.12.2019 по 23.02.2021 на заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за лютий 2015 року складає 959 642,39 грн.

Що стосується вимог про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань на заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за лютий 2015 року, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наведене свідчить, що передбачене нею нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, як спосіб захисту майнового права та інтересу у цивільно-правових відносинах, а тому дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання, не поширюється на правовідносини, які є предметом спору у даній справі.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права неодноразово висловлювався Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду, зокрема, у постановах від 12.11.2018 у справі №826/22868/15 та від 08.11.2019 у справі №826/22865/15.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги щодо стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань -задоволенню не підлягають.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову Приватного акціонерного товариства «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя».

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційних скаргах.

Доводи апеляційних скарг не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на результат апеляційного перегляду, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя» та Головного управління ДПС у Запорізькій області- залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.08.2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 29.06.2022 та в силу ст. 328 КАС України може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 29.06.2022.

В повному обсязі постанова виготовлена 06.07.2022.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова