Справа № 480/202/22
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2022-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 липня 2022 року Справа № 480/202/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу №480/202/22 за позовом ОСОБА_1 до Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області в якому просить :
- скасувати рішення дев`ятої сесії восьмого скликання Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області від 27.07.2021 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності на території Анастасівського старостинського округу Андріяшівської сілської ради Роменського району»;
- скасувати рішення одинадцятої сесії восьмого скликання Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області від 27.08.2021 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності на території Анастасівського старостинського округу Андріяшівської сілської ради Роменського району»;
Відповідно до ухвали суду від 14.01.2022р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
При цьому, вирішуючи питання щодо складу учасників процесу, суд не вбачав правових підстав для залучення в якості третіх осіб гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 (які позивачем у позовній заяві визначено, як треті особи на боці відповідача), оскільки сторонами не було надано будь-яких доказів того, що рішення у даній справі може вплинути на їх права та обов"язки.
22.06.2022р. відповідачем було надано до суду відзив на позовну заяву в якому відповідач зазначив, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі. Так, відповідач вказує на те, що рішенням 7 сесії 8 скликання Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області від 18.05.2021року Позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га. На підставі зазначеного рішення Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області приватним підприємством «ЗЕМЛЕВПОРЯДНА ФІРМА було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель комунальної власності (запасу) у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_1 за межами населених пунктів на території Анастасівського старостинського округу Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області.
При цьому, як стверджує відповідач, положення проекту не в повній мірі відповідали вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації, що відповідно до ч. 8 ст. 186 земельного кодексу України стало підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою.
Відповідач звертає увагу суду на те, що на сторінці 7 поданого позивачем на затвердження проекту знаходилося рішення 7 сесії 8 скликання від 18.05. 2 0 1 8 р о к у (копія рішення сільської ради, яке датовано саме 18.05.2018р. додано відповідачем до відзиву).
З урахуванням вказаної обставини, в п. 2 оскаржуваного рішення 9 сесії 8 скликання від 27.07.2021р. (а.с.19) зазначено таку підставу для відмови у затвердженні проекту землеустрою як - невідповідність рішення про надання дозволу на розробку проекту нормативно-правовим актам з питань землеустрою. Тобто, яку вказує відповідач - зазначена територія, за рахунок якої відбулося відведення станом на 18.05.2018 року була державною власністю і відповідно до ст. 122 земельного кодексу України розпорядження покладалося на органи Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.
Тобто, зважаючи на те, що позивачем до проекту землеустрою було надано рішення сільської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою саме від 18.05.2018 року (а не від 18.05.2021р., як мало бути), саме дана обставина дала підстави відповідачу вважати, що "форма власності зазначеної ділянки не визначена, тому і відповідачем було п о с т а в л е н о п ід с у м н ів і рішення про надання д о з в о л у і матеріали проекту землеустрою в частині розпорядника земель за межами населеного пункту, як невідповідність ст. 122 земельного кодексу України".
З урахуванням вищезазначених обставин, як вказує відповідач у відзиві, позивачу було рекомендовано звернутися до розробника документації із землеустрою, а саме - до ПП «ЗЕМЛЕВПОРЯДНА ФІРМА» для виправлення п о м и л о к .
Крім цього, відповідач у відзиві зазначає, що позивачу нібито було у с н о було зазначено, щоб документація називалася а б о проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок (якщо залишаться Замовниками 2 особи) а б о залишити назву і переробить на одного позивача - гр. ОСОБА_1 .
Відповідач також зазначає у відзиві , що позивачу у с н о зазначалося, щоб проект землеустрою розроблявся на підставі затвердженого завдання, а до Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області було подано проект, де завдання взагалі не затверджено Замовником. Тоді як відповідно до п. 1.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 4 березня 2004 року №266 завдання є невід`ємною частиною договору про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Якщо відсутнє затверджене завдання - відсутні підстави розроблення проекту землеустрою.
Але, як вказує відповідач, позивач взагалі не звернув уваги на ці у с н і зауваження та надав д о с у д у проект, виготовлений на підставі незатвердженого завдання, тобто без відповідних юридичних підстав.
Крім цього, представник відповідача - Грицик Г.О. у відзиві звертає увагу суду на те, що на сторінці 14 проекту зазначена особа, яка складала схему поділу - ОСОБА_5 , яка взагалі ні то що не сертифікована, так і не є працівником Розробника ПП «Землевпорядна фірма», а договори про співпрацю, чи на часткове виготовлення матеріалів проекту іншими Розробниками до проекту не додано.
Як вказує представник відповідача Грицик Г.О. позивача в усному порядку просили привести зазначені питання у відповідність до земельного законодавства та законодавства про землеустрій. Проте, позивачем не вжито відповідних заходів. Таким чином, на переконання представника відповідача, рішення 9 сесії 8 скликання Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області від 27.07.2021 року видане правильно, бо саме помилки позивача та розробника документації із землеустрою стали підставою стало підставою для прийняття саме такого рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою.
Щодо оскаржуваного рішення восьмого скликання одинадцятої сесії від 27.08.2021р. відповідач звертає увагу суду на те, що отримавши відмову у затвердженні проекту землеустрою (напевно мається на увазі відмову у затвердженні проекту землеустрою викладену у попередньому рішенні сільської ради від 27.07.2021р.), позивач в д р у г е звертається до Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області з клопотанням про затвердження проекту землеустрою.
Як доказ цього повторного звернення - заява від 19.08.2021року з вимогою повторно розглянути проект землеустрою в зв`язку з помилково невірно вказаною датою (а.с.20).
Тобто, відповідач просить суд взяти до уваги, що цією заявою Позивач фактично визнає законність дій Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області і визнає, що відмова в затвердженні проекту землеустрою пов`язана саме з тими підставами, що зазначені в цьому рішенні.
При цьому, подаючи проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Позивач подав той же самий невиправлений проект .
Відповідно, рішенням 11 сесії 8 скликання від 27.08.2021року позивачу було повторно відмовлено в затвердженні проекту землеустрою з тих підстав, що Положення проекту не в повній мірі відповідали вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації, що відповідно до ч. 8 ст. 186 земельного кодексу України (редакція 24.07.2021р.) стало підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою.
При цьому, відповідно до положень Земельного кодексу України повторна відмова у затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому рішенні, а також якщо підстава для відмови виникла після надання попереднього рішення. Повторна відмова у погодженні або затвердженні не позбавляє розробника документації із землеустрою права усунути недоліки такої документації та подати її на погодження або затвердження.
Тобто, відповідач наголошує, що позивач знехтував цією нормою закону і просто подав той же невиправлений проект, в якому не усунуті зауваження, зазначені у попередньому рішенні сесії. Як доказ цього, що поданий той же проект, відповідач посилається на докази, надані Позивачем, а саме - заяву від 08.09.2021року про видачу рішення Андріяшівської сільської ради саме від 18.05.2021року (замість рішення від 18.05.2018р. копію якого було надано до матеріалів проекту землеустрою на затвердження).
На переконання відповідача вищезазначені обставини свідчать про те, що рішення одинадцятої сесії восьмого скликання Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області від 27.08.2021 року, яким повторно відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 є правомірним, а позовні вимоги щодо його скасування є безпідставними.
Крім цього, відповідач просить суд взяти до уваги дикреційність повноважень сільських ради при прийнятті відповідних рішень,
При цьому, слід зазначити, що жодних заперечень проти стягнення на користь позивача з сільської ради витрат на послуги адвоката у розмірі 3000грн. а ні у відзиві а ні у додаткових поясненнях представником відповідача на зазначено.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Відповідно до рішення сьомої сесії восьмого скликання Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області від 18.05.2021р. позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 2,000 га, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності на території Анастасівського старостинського округу Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області.
В подальшому, позивач звернувся з письмовою заявою від 03.08.2021 до зазначеної сільської ради про затвердження вищезазначеного проекту землеустрою, надавши цей проект землеустрою та копію витягу з ДЗК про сформовану земельну ділянку з зазначенням кадастрового номеру, які були отримані сільською радою та зареєстровані 19.08.2021 за вхідним №1091.
За результатами розгляду вищевказаної заяви позивачу з доданими проектом землеустрою та копією витягу з ДЗК про земельну ділянку, Андріяшівською сільською радою Роменського району Сумської області було надано Рішення дев`ятої сесії восьмого скликання Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області від 27.07.2021, яким ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки у власність, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності на території Анастасівського старостинського округу Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області, та зазначені наступні підстави:
«1. У підшитій документації із землеустрою у рішенні 8 сесії 7 скликання не вірно вказано дату. Беручи до уваги дану дату повідомляємо, що у 2018 році дана земельна ділянка перебувала у власності держави, повноважень на розпорядження даною земельною ділянкою не було.
2. Рекомендуємо звернутися до розробника документації, а саме: ПП «ЗЕМЛЕВПОРЯДНА ФІРМА» для виправлення помилки та повторно надати до сесії Андріяшівської сільської ради документацію із землеустрою на затвердження».
В подальшому, Андріяшівською сільською радою Роменського району Сумської області, за результатами розгляду тієї ж моєї заяви від 03.08.2021 року, позивачу було надано рішення одинадцятої сесії восьмого скликання Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області вже від 27.08.2021, яким позивачу - гр. ОСОБА_1 було знову відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки у власність, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності на території Анастасівського старостинського округу Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області з аналогічних попереднім підстав.
Позивач вважає вищезазначені рішення сільської ради безпідставними та неправомірними, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Земельні відносини в Україні відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини 1 статті 35 ЗК України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.
Згідно з ч. 2 ст. 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.
За приписами статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
Частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
Відповідно до ч. 8 ст. 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленою ст. 186-1 цього Кодексу.
Частиною 9 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
За приписами ч. 10 ст. 118 Земельного кодексу України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Системний аналіз положень ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України та п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" свідчить про те, що рішення щодо затвердження технічної документації для передачі земельної ділянки у власність повинно бути прийняте саме на пленарному засіданні ради.
У ході судового розгляду справи судом встановлено, що позивач, маючи право безоплатно набути у власність земельну ділянку за рахунок земель комунальної власності, отримав відповідний дозвіл та дотримався визначеної законодавством процедури виготовлення та погодження проекту землеустрою.
Так, позивач отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки на підставі рішення сьомої сесії восьмого скликання Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області від 18.05.2021р. Зазначене рішення сільської ради є єдиним рішенням яке було прийнято стосовно даного питання.
В подальшому позивач замовив проектну документацію, яка була розроблена в установленому порядку.
Зокрема до проектної документації надано "завдання на виконання робіт" (а.с.32) та у пояснювальній записці (а.с.28 на звороті) згідно яких також свідчить, що підставою для виконання робіт є рішення Андріяшівської сільської ради від 18.05.2021р. (8 скликання 7 сесія).
Відповідач не надав до суду доказів наявності обмежень, установлених містобудівною чи землевпорядною документацією, зокрема схемами землеустрою і техніко-економічними обґрунтуваннями використання та охорони земель територіальної громади, комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади, або заборон, які б не узгоджувались із цільовим призначенням, визначеним у проекті землеустрою, щодо відведення відповідної ділянки для надання її у власність позивачу, а також наявності прав інших громадян чи юридичних осіб на відповідну земельну ділянку.
Єдиною підставою для прийняття оскаржуваних рішень сільської ради від 27.07.2021р. та від 27.08.2021р. було посилання на те, що у підшитій документації із землеустрою у рішенні 8 сесії 7 скликання невірно вказано дату.
Щодо "невірно вказаної дати" - до відзиву відповідачем було надано копію рішення сільської ради про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою від 18.05.2018р. При цьому, як стверджує відповідач, саме цю копію рішення позивачем було додано до проектної документації і вказане рішення сільської ради датовано 18.05.2018р. Натомість, фактично, дозвіл на розробку проекту землеустрою було надано згідно рішення сільської ради від 18.05.2021р.
Дослідивши обставини, які стали підставою для прийняття відповідних спірних рішень Андріяшівською сільською радою, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання їх протиправними та , відповідно, про їх скасування, виходячи з наступного:
Щодо рішення Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області від 27.07.2021, суд погоджується з посиланнями позивача на те, що указане оскаржуване рішення органом місцевого самоврядування не могло бути прийнято 27.07.2021 на черговій пленарній сесії ради, оскільки заява від 03.08.2021 про затвердження проекту з доданими документами, були отримані Андріяшівською сільською радою 19.08.2021.
Іншої заяви позивача про затвердження проекту землеустрою яка б була датована датою до 27.07.2021р. позивачем не надано. Напис позивача на заяві від 03.08.2021р. про те, що дана заява є повторною жодним чином не підтверджує факт існування попередньої заяви, оскільки відповідач такої заяви до суду не надає, а позивач заперечує ту обставину, що він звертався з будь-якою іншою заявою про затвердження проекту землеустрою до відповідача, окрім як з заявою від 03.08.2021р. , яка була зареєстрована 19.08.2021р. (а.с.20).
Крім цього, така підстава для відмови у затвердженні проекту землеустрою у вказаному рішенні , як те, що "у підшитій документації із землеустрою у рішенні 8 сесії 7 скликання невірно вказано дату", взагалі є недоречною та неправомірною підставою для відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою. Суд допускає, що позивач надав до проекту землеустрою копію рішення сільської ради від 18.05.2018р. (яка до речі містила печатку сільської ради). Однак, за даних обставин, ця помилка у рішенні сільської ради щодо дати рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою (невірно вказаний рік прийняття рішення) була допущена не позивачем, а саме відповідачем - сільською радою при оформленні відповідного рішення, яке помилково датовано саме 18.05.2018р. замість 18.05.2021р. При цьому, сам відповідач не був позбавлений можливості з"ясувати фактичну дату прийняття відповідного рішення сільською радою. Більш того, дана інформація щодо надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою саме згідно рішення сільської ради від 18.05.2021р. є загальнодоступною. Крім цього, у пояснювальній записці (а.с.28 на звороті) та у "завданнях на виконання робіт" (а.с.32) йдеться чітке посилання саме на вірну дату рішення Андріяшівської сільської ради - а саме - на рішення від 18.05.2021р. (8 скликання 7 сесія).
В подальшому, Андріяшівською сільською радою Роменського району Сумської області, позивачу було надано рішення одинадцятої сесії восьмого скликання Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області в ж е іншою датою від 27.08.2021, яке було прийнято вже за результатами розгляду заяви позивача від 03.08.2021р. і зареєстровано 19.08.2021р., яким позивачу повторно відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки у власність, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності на території Анастасівського старостинського округу Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області з а н а л о г і ч н и х попереднім підстав.
Зазначене рішення Андріяшівської сільської ради від 27.08.2021 є також неправомірне, оскільки воно, як і попереднє рішення, є незаконними з підстав, що на момент його прийняття є наявне і не скасоване до цього часу рішення сьомої сесії Андріяшівської сільської ради восьмого скликання від 18.05.2021 року.
Отже, позивач належним чином отримавши дозвіл на розроблення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки, правомірно замовив проектну документацію, яка була розроблена та погоджена в установленому порядку.
Натомість відповідач не надав до суду доказів наявності обмежень, установлених містобудівною чи землевпорядною документацією, зокрема схемами землеустрою і техніко-економічними обґрунтуваннями використання та охорони земель територіальної громади, комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади, або заборон, які б не узгоджувались із цільовим призначенням, визначеним у проекті землеустрою, щодо відведення відповідної ділянки для надання її у власність позивачу, а також наявності прав інших громадян чи юридичних осіб на відповідну земельну ділянку.
Посилання відповідача у відзиві на у с н і зауваження до проекту та інші недоліки проектної документації про які нібито зазначалось позивачу в усній формі вважаються судом необґрунтованими та безпідставними, оскільки про наявність відповідних недоліків стверджує лише представника відповідача - Грицика Г.О. у відзиві. Тоді, як у оскаржуваних рішеннях будь-яких правомірних, передбачених чинним законодавством, обґрунтувань щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою немає.
Відповідно до пункту 3 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
За таких обставин, прийняття оскаржуваних рішень про відмову у затвердженні проекту землеустрою (рішення Андріяшівської сільської ради від 27.07.2021р. - а.с.19 та рішення Андріяшівської сільської ради від 27.08.2021р. - а.с.21) з аналогічними підставами для відмови, порушують права та інтереси позивача, які підлягають судовому захисту у спосіб, що заявлений у вимогах пред`явленого позову.
З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вищезазначені рішення дев`ятої сесії восьмого скликання Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області від 27.07.2021 року та рішення одинадцятої сесії восьмого скликання Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області від 27.08.2021 року є протиправними та підлягають скасуванню.
На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.
Іншими словами, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.
Надаючи оцінку вимозі зобов`язального характеру, суд враховує, що підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою слугувало перебування у користуванні громадян бажаної позивачем земельної ділянки.
З матеріалів справи не можливо встановити, що бажана позивачем земельна ділянка перебуває у користуванні громадян.
При цьому, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх визначених Законом підстав у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки.
Таким чином, не можливо констатувати виконання, дослідження усіх умов для затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.
В даному випадку, на переконання суду прийняття рішення про зобов`язання відповідача зареєструвати проект землеустрою, без дослідження усіх умов необхідних для його надання, може призвести до втручання в дискреційні повноваження.
За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у спосіб зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача від 03.08.2021р. (зареєстровано сільською радою 19.08.2021р.), з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Згідно частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Пунктом 8 частини 2 статті 2 КАС України вказано, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Принцип пропорційності вимагає щоб використані засоби були належними для досягнення легітимної мети; засіб, який застосовується для обмеження, має бути найменш обтяжливим для права особи; використані засоби мають бути пропорційними очікуваним наслідкам, тобто тягар, який несе особа не може бути надмірним по відношенню до вигоди, яку отримує протилежний інтерес.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивачкою за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати в розмірі 1816 грн. по сплаті судового збору.
Крім цього, позивач у позовній заяві зазначив, що у зв`язку з порушенням відповідачем його прав він змушений був звернутись за професійною правовою допомогою до адвоката, з яким 12.10.2021 уклав відповідний договір та сплатив гонорар в розмірі 3000 грн., що підтверджується квитанцією №55 від 03.12.2021.
Зі змісту цих документів вбачається, що вартість 1 год. роботи адвоката становить - 500грн. Ознайомлення адвоката з документами , узгодження правової позиції потребувало 1 год., Вартість даних послуг - 500грн. підготовка та виготовлення адвокатських запитів, складання позовної заяви 5 год. = 2500грн.
Загальний розмір вартості наданих послуг 6 годин = 3000 грн.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У додатковій постанові від 05.09.2019 у справі №826/841/17 (адміністративне провадження №К/9901/5157/19) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що до правової (правничої) допомоги належать, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта, а обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Відповідач не заперечував ні самого факту надання правничої допомоги позивачу адвокатом, ні факту сплати коштів позивачем за надані послуги. Дослідженими судом доказами підтверджується факт укладення ОСОБА_1 договору з адвокатом Цимбал В.І., надання правничої допомоги та сплата коштів у розмірі 3000 грн. Сума гонорару визначена у договорі, що підписаний сторонами, розрахунок суми до сплати наведено у квитанції (а.с.47). При визначенні розміру відшкодування суд враховує обсяг наданих послуг, те, що справа стосується прав позивача та має для нього важливе значення. Також суд враховує обсяг наданих послуг, тривалість розгляду справи, а також не подання відповідачем ніяких доказів для доведення неспівмірності витрат. Виходячи з викладеного, суд вважає, що заявлена до відшкодування сума у 3000 грн. є обґрунтованою та підлягає стягненню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправним і скасувати рішення дев`ятої сесії восьмого скликання Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області від 27.07.2021 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності на території Анастасівського старостинського округу Андріяшівської сілської ради Роменського району».
Визнати протиправним і скасувати рішення одинадцятої сесії восьмого скликання Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області від 27.08.2021 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності на території Анастасівського старостинського округу Андріяшівської сілської ради Роменського району».
У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець