Справа № 600/5994/21-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2022-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/5994/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк О. П.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

14 липня 2022 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 березня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області у зарахуванні пільгової вислуги років ОСОБА_1 до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції (від 30 вересня 2021 №4413/123/05/12-2021);

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області здійснити перерахунок та зарахувати майору поліції ОСОБА_1 , інспектору Відділу організації діяльності груп реагування управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди: з 26 червня 2004 року по 07 листопада 2015 року - розрахунку 1,5 року за кожен рік служби в органах КМСН та ДІМ;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області здійснити перерахунок та зарахувати майору поліції ОСОБА_1 , інспектору Відділу організації діяльності груп реагування управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років, сформовану за період з 26 червня 2004 року по 07 листопада 2015 року - розрахунку 1,5 року за кожен рік служби в органах КМСН та ДІМ, та встановити надбавки, надання додаткової оплачуваної відпустки за вислугу років з урахуванням періоду пільгової вислуги років, відповідно до статті 78 Закону України "Про Національну поліцію".

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 березня 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, оформлене листом від 30 вересня 2021 року №4413/123/05/12-2021, щодо ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 14 вересня 2021 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Cтягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1362,00 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п.3 ч.1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 проходить службу в поліції на посаді інспектора Відділу організації діяльності груп реагування управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області.

14 вересня 2021 року позивач подав до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області рапорт, у якому просив:

1) зарахувати в календарну вислугу років наявну у нього пільгову вислугу, передбачену Наказом МВС України №366 від 01.10.2007, Наказом МВС України №250 від 29.05.2008 та постановою КМУ №393 від 17.07.1992, сформовану за період з 26.06.2004 по 04.05.2006, з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби в підрозділах кримінальної міліції у справах дітей; сформовану за період з 04.05.2006 по 07.11.2015 з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби на посадах ДІМ; період навчання з 01.09.1998 по 01.09.2001 - з розрахунку 1 рік навчання за 6 місяців служби;

2) зарахувати до стажу служби в поліції, який дає права на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років, сформовану за періоди з 01.09.1998 по 01.09.2001 - з розрахунку 1,5 року за 1 рік служби, та встановити надбавки, надання додаткової оплачуваної відпустки за вислугу років з урахуванням періоду пільгової вислуги років, відповідно до статті 78 Закону України "Про Національну поліцію".

Листом від 30 вересня 2021 року №4413/123/05/12-2021 Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області за результатом розгляду рапорту позивача повідомило його про те, що станом на 30.09.2021 його вислуга років становить 20 років 00 місяців 29 днів та відповідно до пункту «а» абзацу першого статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підстави для призначення йому пенсії за вислугу років відсутні. Вказано, що вирішити позитивно питання щодо зарахування до календарної вислуги років, яка дає право на призначення позивачу пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, до стажу служби в поліції та здійснення відповідного перерахунку наразі неможливо.

Крім цього, у названому листі зазначено, що у разі незгоди з прийняттям рішення, позивач має право оскаржити його відповідно до статей 15, 16, 17 Закону України «Про звернення громадян».

За таких обставин позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби».

Відповідно до п.«а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Водночас частиною 1 статті 17 Закону № 2262-ХІІ визначено вичерпний перелік видів служби та періодів часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині 2 статті 17 цього Закону.

Частиною другою статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Відповідно до ст.17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається зі встановлених судом обставин справи, у рапорті (по суті - заяві) від 14 вересня 2021 року позивач ставив перед відповідачем два питання та просив його: 1) зарахувати в календарну вислугу років наявну у нього пільгову вислугу, сформовану за період з 26.06.2004 по 04.05.2006, з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби в підрозділах кримінальної міліції у справах дітей; сформовану за період з 04.05.2006 по 07.11.2015 з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби на посадах ДІМ; період навчання з 01.09.1998 по 01.09.2001 - з розрахунку 1 рік навчання за 6 місяців служби; 2) зарахувати до стажу служби в поліції, який дає права на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років, сформовану за періоди з 01.09.1998 по 01.09.2001 - з розрахунку 1,5 року за 1 рік служби, та встановити надбавки, надання додаткової оплачуваної відпустки за вислугу років з урахуванням періоду пільгової вислуги років, відповідно до статті 78 Закону України "Про Національну поліцію".

У листі від 30 вересня 2021 року №4413/123/05/12-2021 Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області, розглянувши рапорт, повідомило позивача про відсутність підстав для призначення йому пенсії за вислугу років з огляду на його вислугу років - 20 років 00 місяців 29 днів.

При цьому у названому листі не наведено жодних мотивів (з посиланням на норми права) неможливості зарахувати в календарну вислугу років позивача пільгову вислугу, сформовану за період з 26.06.2004 по 04.05.2006, з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби позивача в підрозділах кримінальної міліції у справах дітей та сформовану за період з 04.05.2006 по 07.11.2015 з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби позивача на посадах ДІМ, а також період навчання позивача з 01.09.1998 по 01.09.2001 - з розрахунку 1 рік навчання за 6 місяців служби.

Не наведено у листі від 30 вересня 2021 року №4413/123/05/12-2021 і жодних мотивів (з посиланням на норми права) неможливості зарахувати до стажу служби позивача в поліції, який дає права на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років, сформовану за періоди з 01.09.1998 по 01.09.2001 - з розрахунку 1,5 року за 1 рік служби, та неможливості встановити надбавки, надання додаткової оплачуваної відпустки за вислугу років з урахуванням періоду пільгової вислуги років, відповідно до статті 78 Закону України "Про Національну поліцію".

У вказаному листі взагалі не надано оцінки твердженням позивача щодо можливості зарахування пільгової вислуги для встановлення йому надбавки за стаж в поліції та для надання йому додаткової оплачуваної відпустки.

Вказане питання, поставлене позивачем у рапорті, відповідачем у листі від 30 вересня 2021 року № 4413/123/05/12-2021 не вирішено.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем фактично не було надано об`єктивну та всебічну відповідь на поставлені позивачем питання та надано невмотивовану відповідь, оформлену листом від 30 вересня 2021 року №4413/123/05/12-2021.

При цьому колегія суддів вказує, що позивачем передчасно кваліфіковано відповідь, оформлену листом від 30 вересня 2021 року № 4413/123/05/12-2021, як відмову у задоволенні вимог рапорту від 14 вересня 2021 року, оскільки, як уже вказувалось вище, у цьому листі не надано вмотивованої відповіді на всі поставлені позивачем питання.

З огляду на суть та характер спірних відносин, зважаючи на необґрунтованість і незаконність прийнятого відповідачем та оскаржуваного позивачем рішення, суд першої інстанції вірно вказав, що належним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути його рапорт від 14 вересня 2021 року та надати мотивовану відповідь по кожному періоду, який позивач просить зарахувати у пільговий стаж.

Лише після розгляду зазначених питань відповідачем, позивач може із ними погодитись чи не погодитись, а тому на даний момент вирішення питання про зарахування чи не зарахування позивачу пільгового стажу у судовому порядку є передчасним, оскільки спору з даного приводу ще не існує.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) Суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування» в контексті мотивації органами місцевого самоврядування своїх рішень. Цей принцип зокрема «…передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб… Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси...».

Таким чином, колегія суддів приходить до неспростованого висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи позовні вимоги, з метою ефективного відновлення порушених прав позивача, прийняв законне та обґрунтоване рішення у наведений вище спосіб, що спростовує доводи апеляційної скарги про те, що вирішений судом спір не є ефективним.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду від 24.03.2022 року винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги висновку суду не спростовують, у чому саме полягає неправильне застосування (порушення) судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 березня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.