Справа № 420/14929/21
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2022-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/14929/21
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року (суддя Юхтенко Л.Р., м. Одеса, повний текст рішення складений 28.12.2021) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які діють в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи на стороні позивача - Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

19 серпня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , діючи в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , звернулися до адміністративного суду з позовом до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просили:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача щодо відмови у реєстрації народження та визнання батьківства щодо неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , викладене у листі від 05.07.2021 року №54/56-102;

- зобов`язати відповідача зареєструвати народження неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жіночої статі, уродженки міста Одеса, України, у порядку статті 126 СК України;

- зобов`язати Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) при реєстрації народження неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внести до актового запису про народження інформацію: про народження: кількість народжених дітей від одних пологів - 1, живонароджена чи мертонароджена - живонароджена, яка за рахунком дитина народилась у матері, включаючи новонародженого - 1, відомості про документи, що підтверджують факт народження - медичне свідоцтво про народження №40 від 25.05.2021 року; про мати П.І.Б. - ОСОБА_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянство - громадянка Ісламської Республіки Афганістан, місце проживання - АДРЕСА_1 , підстава запису відомостей про мати - спільна заява батьків від 17.06.2021 року; про батька дитини П.І.Б. - ОСОБА_2 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_4 громадянство - громадянин Ісламської Республіки Афганістан, місце проживання - АДРЕСА_1 , підстава запису відомостей про мати - спільна заява батьків від 17.06.2021 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року цей адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо відмови у реєстрації народження та визнання батьківства щодо малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язано Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснити реєстрацію народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жіночої статті у порядку статті 126 СК України на підставі спільної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 17.06.2021 року, зазначивши відомості про документи, що підтверджують факт народження на підставі медичного свідоцтва про народження №40 від 25.05.2021 року, прізвище ім`я по-батькові мати: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка: Ісламської Республіки Афганістан; прізвище ім`я по-батькові батька: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин: Ісламської Республіки Афганістан.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подано апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування усіх обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

При цьому в обґрунтування скарги зазначається, що відповідно до пункту 4.4 Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2011 року №649, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 5 жовтня 2011 року за №1146/19984, рішення про оформлення та про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту оформлюються наказом територіального органу ДМС. Проте позивачами накази про вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до Відділу при наданні заяви про реєстрацію народження дитини не надавались, що унеможливило зазначення відомостей про батька на підставі статті 126 СК України.

Також апелянт звернув увагу, що позовна заява не містить нормативного обґрунтування факту порушення чи обмеження прав та інтересів позивачів з боку відповідача, як суб`єкта владних повноважень. Зокрема не вказано, які негативні наслідки спричинені рішенням, діями чи бездіяльністю відповідача та яким чином може бути відновлено ймовірно порушене право, у разі задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим, в межах спірних правовідносин не вбачається наявності порушеного права, як необхідної умови для задоволення позову.

Позивачі надіслали до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначили про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі, в тому числі, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у серпні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції Головного управління ДМС в Одеській області із заявами про надання статусу біженця або особи, що потребує додаткового захисту.

Відповідно до анкети особи, яка звернулася із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка Афганістан, країна постійного проживання: Афганістан, м. Кабул. Крім копії паспорта заявниця надала копію свого свідоцтва про народження та копії свідоцтва про народження дітей. Паспорт позивачки та чоловіка забрали та знищили посередники, які допомагали добиратися з м. Краснодар (Росія) до м. Києва (Україна). Заміжня за гр. ОСОБА_5 (т. І а.с. 76-77).

Відповідно до наказу Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції Головного управління ДМС в Одеській області від 07.09.2020 року №170 "Про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту", наказано здійснити оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту громадянці Афганістану ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 видана довідка про звернення за захистом в Україні.

Відповідно до анкети особи, яка звернулася із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин Афганістану, надав копію паспорта та копію свідоцтва про народження та повідомив, що його паспорт та паспорт дружини знищили посередники, коли перетинали кордон, які допомагали добратися з Росії.

Відповідно до наказу Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції Головного управління ДМС в Одеській області від 07.09.2020 року №170 "Про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту", наказано здійснити оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту громадянину Афганістану ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 видана довідка про звернення за захистом в Україні.

ІНФОРМАЦІЯ_5 у громадянки Омарі ОСОБА_6 у пологовому будинку АДРЕСА_1 народилася дитина, що підтверджено медичним свідоцтвом про народження №40 від 25.05.2021 року (т. І а.с. 27).

17 червня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зі спільною заявою про реєстрацію народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із визначенням її походження у відповідності до статті 126 СК України.

До заяви було додано наступні документи:

медичне свідоцтво про народження №40 від 25.05.2021 року, видане Комунальним некомерційним підприємством "Пологовий будинок №7" Одеської міської ради;

довідку батька дитини про звернення за захистом в Україні від 17.08.2020 року №011465, видану Управлінням з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУДМС України в Одеській області;

довідку матері дитини про звернення за захистом в Україні від 17.08.2020 року №011466, видану Управлінням з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУДМС України в Одеській області;

відповідь ГУДМС України в Одеській області від 08.06.2020 року №5100.5.2-6525/51.1-21 про відсутність паспортного документа батька дитини в територіальному підрозділі ДМС;

відповідь ГУДМС України в Одеській області від 15.06.2020 року №5100.5.2-6921/51.3-21 про відсутність паспортного документа матері дитини в територіальному підрозділі ДМС.

Листом від 05.07.2021 №54/56-102 заявників повідомлено, що з метою державної реєстрації визнання батьківства до Відділу необхідно надати паспортні документи обох батьків, які будуть дійсні на момент реєстрації, а також документ, що підтверджує законність перебування батьків дитини на території України, або вирішувати це питання у судовому порядку (т. І а.с. 27).

Вважаючи зазначений лист протиправним рішенням про відмову у реєстрації народження дитини, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до суду з даним адміністративним позовом про визнання відмови протиправною та зобов`язання Відділ зареєструвати народження дитини.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) протиправно відмолено в реєстрації народження дитини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 3 Конституції України гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Стаття 26 Конституції України зазначає, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Питання реєстрації народження та визначення походження дитини регулюються Цивільним та Сімейним кодексами України, Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", Правилами реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р. №52/5.

Так, статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" визначено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Згідно статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус". Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Статтею 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" передбачено, що державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження.

Відповідно до статті 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. При здійсненні окремих цивільних прав фізична особа відповідно до закону може використовувати псевдонім (вигадане ім`я) або діяти без зазначення імені. Ім`я фізичній особі надається відповідно до закону.

Частинами першої, третьої статті 126 СК України унормовано, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Якщо заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою, за умови її нотаріального засвідчення. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені.

Державна реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові і засвідчується свідоцтвом про народження (стаття 144 СК України). Обов`язок проведення реєстрації покладено на батьків дитини, а у разі смерті батьків або неможливості для них з інших причин зареєструвати народження дитини реєстрація провадиться за заявою родичів, інших осіб, уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилася дитина або в якому на час звернення вона перебуває.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (абзац перший пункту 1 розділу І Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р. №52/5 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу III "Державна реєстрація окремих актів цивільного стану" підставами для проведення державної реєстрації народження є один із документів:

а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року №2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за №953/35236.

Електронний примірник медичного висновку про народження та відомості, необхідні для проведення державної реєстрації народження, отримуються органом державної реєстрації актів цивільного стану за допомогою Єдиного державного вебпорталу електронних послуг або шляхом автоматизованого обміну відомостями між інформаційними ресурсами Національної служби здоров`я України та Міністерства юстиції України через систему електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів за сформованим запитом, що містить відомості про унікальний номер медичного висновку, унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності) та/або реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності) та реквізити паспорта або паспортного документа, що посвідчує особу матері.

У разі народження дитини жінкою, яка є громадянкою іноземної держави або особою без громадянства, яка проживає на території України, замість реквізитів паспорта або паспортного документа, що посвідчує особу матері, зазначаються відомості про реквізити посвідки на постійне проживання такої жінки. При цьому в графі "Для відміток" актового запису про народження робиться відмітка: "Мати дитини ідентифікована електронною системою охорони здоров`я за даними посвідки на постійне проживання" та зазначаються номер відповідної посвідки та код територіального органу/територіального підрозділу ДМС, що оформив посвідку;

б) медичне свідоцтво про народження (форма №103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024;

в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма №103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024;

г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма №106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024;

ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже підставами для проведення державної реєстрації народження є один із документів, зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма №103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи.

Державна реєстрація народження проводиться за заявою про державну реєстрацію народження батьків дитини чи одного з них, а в разі смерті батьків або в разі, якщо вони з інших причин не можуть зареєструвати народження,- за заявою родичів, інших осіб, уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилась дитина або в якому наразі перебуває.

Відповідно до пункту 12 глави 1 розділу III Правил одночасно із заявою про державну реєстрацію народження пред`являються та в актовому записі про народження зазначаються:

а) паспорти або паспортні документи, що посвідчують особи батьків (одного з них). Якщо документ, що посвідчує особу одного з батьків, з поважних причин не може бути пред`явлений, то орган державної реєстрації актів цивільного стану не вправі відмовити в державній реєстрації народження дитини. Відомості про другого з батьків у цьому разі зазначаються на підставі свідоцтва про шлюб. Дані про громадянство в актовому записі про народження та свідоцтві не заповнюються, про що робиться відповідний запис у графі "Для відміток" актового запису про народження. Надалі ці дані можуть бути доповнені відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

б) паспорт або паспортний документ, що посвідчує особу заявника, у разі якщо державна реєстрація народження проводиться не батьками, а іншою особою;

в) документ про шлюб батьків у разі реєстрації шлюбу компетентним органом іноземної держави.

У графі "Підстава запису відомостей про батька" вказується одна з підстав: місце та дата державної реєстрації шлюбу, номер актового запису про шлюб; дата подачі спільної заяви батьків про визнання батьківства та проставляються підписи батьків; заява матері дитини та проставляється її підпис.

Згідно з пунктом 15 глави 1 розділу ІІІ Правил, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі одного із документів, передбачених у пункті 2 цієї глави, а походження дитини від батька визначається за спільною заявою батьків про державну реєстрацію народження.

У разі подання заяви про державну реєстрацію народження одним із батьків або іншою особою походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини про визнання батьківства (додаток 2), поданою через представника, повноваження якого мають бути засвідчені нотаріально, або надісланою поштою за умови її нотаріального посвідчення.

В актовому записі про народження у графі "Для відміток" робиться відмітка про подання батьком (матір`ю) дитини заяви про визнання батьківства через представника або шляхом надіслання її поштою та зазначаються дані нотаріуса (прізвище, ініціали, нотаріальний округ чи державна нотаріальна контора), дата й за яким реєстровим номером засвідчено справжність підпису батька (матері) дитини на заяві та посвідчено довіреність, дані представника (прізвище, власне ім`я, по батькові, реквізити паспорта або паспортного документа, що посвідчує особу представника).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після народження дитини звернулися до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зі спільною заявою про реєстрацію її народження.

До заяви було надано вичерпний перелік документів, серед яких відповіді ГУДМС України в Одеській області про відсутність паспортного документа батьків дитини в територіальному підрозділі ДМС, та довідки батьків дитини про звернення за захистом в Україні, видані Управлінням з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС України в Одеській області, та відповіді ГУДМС України в Одеській області.

Порядок правового регулювання суспільних відносин у сфері визнання особи біженцем, особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, втрати та позбавлення цього статусу, а також встановлення правового статусу біженців та осіб, які потребують додаткового захисту і яким надано тимчасовий захист в Україні врегульовано Законом України від 08.07.2011 року №3671-VI "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" (далі - Закон №3671-VI).

Відповідно до частини першої статті 13 цього Закону, особа, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, має право на тимчасове працевлаштування, навчання, медичну допомогу в порядку, встановленому законодавством України; проживання у родичів, у готелі, піднаймання житлового приміщення або користування житлом, наданим у пункті тимчасового розміщення біженців; безоплатну правову допомогу в установленому порядку; конфіденційне листування з УВКБ ООН та право на відвідання співробітниками УВКБ ООН; інші права, передбачені Конституцією та законами України для іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України.

Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є особами, які перебувають на території України на законних підставах.

За визначенням статті 1 Закону №3671-VI біженець - особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

Як зазначено у статті 7 Конвенції дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Відповідно до статті 16 Конвенції жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність.

Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання.

Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом (частина третя статті 27 Конвенції).

Враховуючи, що позивачі (батьки дитини) документовані довідками про звернення за захистом в Україні та не можуть скористатися захистом країни походження, посилання відповідача на недійсність паспортних документів, як на підставу для відмови у державній реєстрації народження дитини є таким, що суперечать вимогам Конвенції про права дитини.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними дії Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо відмови у реєстрації народження та визнання батьківства дитини, та зобов`язання Відділ здійснити реєстрацію народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апелянта про те, що позивачі перебувають у шлюбі, оскільки зазначене не підтверджено відповідними доказами, зокрема свідоцтвом про шлюб.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача також не є обґрунтованими чи такими, що спростовували вірні висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів зазначає, що докази і доказування - один із найважливіших інститутів адміністративного права. Адже саме за допомогою доказів суд з`ясовує дійсні правовідносини сторін, обставини, що мають значення для справи.

Доказом є не факт, не обставина, а фактичні дані.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, та інших обставин, які мають значення, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Як визначено частиною четвертою статті 74 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Враховуючи положення вищенаведених норм, колегія суддів вважає, що в ході розгляду даної справи відповідач не довів суду правомірності своїх дій у спірних правовідносинах та ті обставини, на які він посилався, заперечуючи проти позовних вимог.

При цьому колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на процедурні порушення під час перевірки, оскільки порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правомірність такого рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов