Справа № 360/1049/22
Суддя: О.М. Качанок
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

19 липня 2022 року Справа № 360/1049/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Качанок О.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі - відповідач, ГУНП в Луганській області), в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2018 та 2021 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції, тобто 12.10.2021;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2018 та 2021 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції, тобто 12.10.2021.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 з 07.11.2015 по 12.10.2021 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Луганській області від 04.10.2021 № 367 о/с, з 12.10.2021 позивача звільнено зі служби в поліції.

В період проходження служби в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області позивач набув статусу учасника бойових дій.

У зв`язку з цим, на підставі п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач мав право на додаткову відпустку як учасник бойових дій, строком 14 календарних днів на рік.

Як вбачається з листа Головного управління Національної поліції в Луганській області від 26.01.2022 № 604/111/19/05-2022, а саме з додатків до нього: довідки відділу поліції № 1 Старобільського РУП ГУНП в Луганській області № 582/111/40-2022 від 20.01.2022 та довідки відділення поліції № 1 Старобільського РУП ГУНП в Луганській області № 518/111/38-2022 від 20.01.2022, позивач перебував у додатковій відпустці зі збереженням грошового забезпечення, як учасник бойових дій з 02.05.2016 по 15.05.2016, згідно наказу ГУНП в Луганській області від 28.04.2016 № 280 о/с, з 27.03.2017 по 09.04.2017 згідно наказу ГУНП в Луганській області від 30.03.2017 № 227 о/с, з 01.07.2019 по 14.07.2019 згідно наказу ГУНП в Луганській області від 20.06.2019 № 503 о/с, з 04.05.2020 по 17.05.2020 згідно наказу ГУНП в Луганській області від 27.04.2020 № 370 о/с.

Враховуючи викладене, позивач має невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як учасник бойових дій за 2018 та 2021 роки.

Проте, станом на день прийняття наказу про звільнення (04.10.2021), відповідач не здійснив з позивачем розрахунків щодо виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Позивач вважає вказану бездіяльність відповідача протиправною.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, про що 11.07.2022 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив таке.

Компенсація за невикористані дні додаткової відпустки, яка надається відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-ХІІ (далі Закон № 3551-ХІІ), законодавством не передбачена.

Положення Закону № 3551-XII визначають лише те, що учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них надаються пільги, а саме використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік (п. 12 ч. 1 ст. 12). В ньому відсутні норми, які б визначали виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки.

До того ж, належність до виплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018 та 2021 роки в наказі ГУНП в Луганській області від 04.10.2021 № 367 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції не визначена.

Наказом МВС України від 23.11.2016 № 1235, затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції. Абзацом 2 п. 10 розділу III вказаного Порядку визначено, що в наказі про звільнення зазначається інформація щодо необхідності виплати грошової компенсації за кількість діб невикористаних відпусток за фактично відпрацьований час у році звільнення або відрахування з грошового забезпечення коштів за кількість діб відпусток за час невідпрацьованої частини календарного року.

Згідно довідки відділу поліції № 1 Старобільського РУП ГУНП в Луганській області № 331/111/40-2022 від 29.06.2022, позивач з приводу виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за 2018 та 2021 роки не звертався.

Відповідно до наказу ГУНП в Луганській області № 367 о/с від 04.10.2021 позивача було звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) та з вказаним наказом позивача було ознайомлено. Позивач у встановленому порядку наказ ГУНП в Луганській області від 04.10.2021 № 367 о/с, який є актом індивідуальної дії та на підставі якого фінансовим підрозділом ГУНП в Луганській області проводиться виплата коштів, не оскаржував, а тому, на думку відповідача, позовні вимоги є передчасними.

До того ж, відповідач вважає, що єдиною підставою для виплати компенсації за невикористану відпустку є визначення в наказі про звільнення інформації щодо кількості днів відпустки, яка підлягає компенсації.

На підставі викладеного, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 14.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 24.06.2022 продовжено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву та повторно витребувано докази, необхідні для об`єктивного з`ясуванню всіх обставин у справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив такі обставини справи.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є учасником бойових дій, у період з 07.11.2015 по 12.10. 2021 проходив службу у Головному управлінні Національної поліції в Луганській області, про що свідчать копії паспорта громадянина України, картки платника податків, посвідчення учасника бойових дій від 04.04.2016 серії НОМЕР_2 , виданого Головним управлінням МВС України у Луганській області, трудової книжки серії НОМЕР_3 , довідки про проходження служби позивачем.

Згідно довідки про проходження служби капітана поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_4 ) та відомостей трудової книжки, позивача звільнено зі служби згідно ст. 77 ч. 1 п. 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) відповідно до наказу ГУНП в Луганській області від 04.10.2021 № 367 о/с.

У спірний період, у 2018 та у 2021 роках позивач проходив службу на посадах, зокрема, з 01.01.2018 по 11.01.2018 слідчий слідчого відділення Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області, з 11.01.18 по 30.11.2018 заступник начальника слідчого відділення Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області, з 30.11.2018 по 01.02.2021 заступник начальника начальник слідчого відділення Марківського ВП ГУНП в Луганській області, з 01.02.2021 по 01.07.2021 заступник начальника відділення поліції начальник слідчого відділення відділення поліції № 1 Старобільського районного управління поліції ГУНП в Луганській області, з 01.07.2021 по 12.10.2021 начальник відділу поліції № 1 Старобільського районного управління поліції ГУНП в Луганській області.

На звернення позивача від 11.01.2022 відповідачем листом від 26.01.2022 № 604/111/19/05-2022 повідомлено, що чинним законодавством здійснення компенсації за невикористану додаткові відпустку, як учаснику бойових дій, не передбачено. Разом з тим, до листа додано довідку відділу поліції № 1 Старобільського районного управління поліції ГУНП в Луганській області (смт. Новопсков) від 20.01.2022 № 582/111/10-2022 та довідку відділення поліції № 1 Старобільського районного управління поліції ГУНП в Луганській області (смт. Марківка) від 20.01.2022 № 518/111/38-2022.

Згідно довідки відділу поліції № 1 Старобільського районного управління поліції ГУНП в Луганській області від 20.01.2022 № 582/111/40-2022 ОСОБА_1 , начальник відділу поліції № 1 Старобільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області, згідно ст. 16-2 Закону України «Про відпустки», п. 19 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни», у додатковій відпустці із збереженням грошового забезпечення, як учасник бойових дій (щодо спірного періоду):

- у 2018 році у додатковій відпустці із збереженням грошового забезпечення, як учасник бойових дій з 01.01.2018 по 30.11.2018 року не перебував, з 30.11.2018 переведений для подальшого проходження служби до Марківського ВП ГУНП в Луганській області наказом ГУНП в Луганській області від 30.11.2018 № 636 о/с.

- у 2021 році у додатковій відпустці із збереженням грошового забезпечення, як учасник бойових дій з 01.07.2021 по 12.10.2021 року не перебував.

До відділу поліції № 1 Старобільського РУП ГУНП в Луганській області з приводу виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за період з 01.01.2018 по 30.11.2018, з 01.07.2021 по 12.10.2021, як учаснику бойових дій ОСОБА_1 не звертався.

Відповідно до довідки відділення поліції № 1 Старобільського районного управління поліції ГУНП в Луганській області від 20.01.2022 № 518/111/38-2022, ОСОБА_1 , згідно наказу ГУНП в Луганській області від 30.11.2018 № 636 о/с, 30.11.2018 призначений на посаду заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Марківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області.

Згідно ч. 2 ст. 92 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 16-2 Закону України «Про відпустки» додаткова відпустка зі збереженням грошового забезпечення (заробітної плати) як учаснику бойових дій за 2018 рік не надавалася, в період з 30.11.2018 по 31.12.2018, за 2019 рік надавалася з 01.07.2019 по 14.07.2019 (наказ ГУНП в Луганській області від 20.06.2019 № 503 о/с); за 2020 рік надавалася з 04.05.2020 по 17.05.2020 (наказ ГУНП в Луганській області від 27.04.2020 № 370 о/с); за 2021 рік не надавалася, в період з 01.01.2021 по 30.06.2021.

В листі Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Луганській області від 29.06.2022 № 95/111/22-2022, адресованому начальнику ВПЗ ГУНП в Луганській області Євгену Горбенку вказується про те, що інформація щодо виплат ОСОБА_2 грошової компенсації за невикористані відпустки як учасника бойових дій за 2018 та 2021 роки відсутня.

Згідно довідки відділу поліції № 1 Старобільського районного управління поліції ГУНП в Луганській області від 29.06.2022 № 331/111/40-2022, капітан поліції ОСОБА_1 , згідно ст. 16-2 Закону України «Про відпустки», п. 19 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни», у додатковій відпустці із збереженням грошового забезпечення, як учасник бойових дій у 2018 та 2021 році не перебував.

Судом встановлено, що спірним є право позивача на грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2018, 2021 роки.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовані вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (стаття 43 Конституції України). Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Закон України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР (далі - Закон № 504/96-ВР) встановлює державні гарантії права на відпустки працівників, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Статтею 4 Закону № 504/96-ВР передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до статті 16-2 Закону № 504/96-ВР, учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (частина перша статті 24 Закону № 504/96-ВР).

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Відповідно до статті п`ятої Закону № 3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

За приписами пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-XII, учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

З матеріалів справи встановлено, що позивач має статус учасника бойових дій з квітня 2016 року.

Згідно пункту 12 статті 12 Закону № 3551-XII, учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Положення Закону № 3551-ХІІ не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки.

Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі- Закон № 580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону № 580-VIII).

Приписами частини другої статті 92 Закону № 580-VIII встановлено, що поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Згідно частини дев`ятої та десятої статті 93 Закону № 580-VIII, поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799 (далі - Порядок № 260).

Абзацом 7 пункту 8 розділу III Порядку № 260 визначено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до абзацу 8 пункту 8 розділу III Порядку № 260, виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Слід зазначити, що в частині десятій статті 93 Закону № 580-VIII та абзаці 8 пункту 8 розділу III Порядку № 260 йдеться про невикористану в році звільнення відпустку без вказівки на її вид (основна чи додаткова).

Відтак, з аналізу наведених вище норм вбачається, що у випадку звільнення поліцейського, учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за всі невикористані ними дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР та статтею 12 Закону № 3551-ХІІ.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 620/1487/20, від 29.04.2021 у справі № 200/602/20-а, від 26.05.2021 у справі № 360/1362/20 та від 11.11.2021 у справі № 360/1874/20.

З огляду на зазначене, при звільненні позивача як учасника бойових дій, він мав право на отримання грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018, 2021 роки.

Відповідачем протиправно не проведено з позивачем розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ за вказані роки.

Посилання відповідача на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 31.03.2020 у справі № 808/2122/18, від 13.06.2018 у справі № 545/1881/16, від 07.08.2019 у справі № 820/5122/17 суд вважає неприйнятними, оскільки, як вказувалось вище, зокрема у постановах від 14.04.2021 у справі № 620/1487/20 і від 29.04.2021 у справі № 200/602/20-а Верховний Суд указав, що у випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» та статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 26.05.2021 у справі № 360/1362/20 та від 11.11.2021 у справі № 360/1874/20.

Отже, суд під час розгляду даної справи враховує саме останню правову позицію Верховного Суду.

Посилання відповідача, що не оскарження наказу про звільнення позивача (щодо відсутності вказівки про виплату спірних компенсацій за невикористані відпустки), суд вважає незмістовним, оскільки відповідач наділений повноваженнями на самостійне внесення змін до наказу позивача про звільнення, при цьому, розрахунок кількості днів та сум компенсації за невикористані дні відпусток також належить до повноважень відповідача.

Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2018, 2021 роки та зобов`язання Головного управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2018, 2021 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції - 12.10.2021.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судом не вирішується, оскільки позивач від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (ідентифікаційний код 40108845, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Вілєсова, 1) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018, 2021 роки.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2018, 2021 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції - 12.10.2021.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19.07.2022.

Суддя О.М. Качанок