Справа № 438/569/22
Суддя: Ткачова С. М.
Дата ухвалення: 2022-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 438/569/22
Провадження № 2-а/438/23/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області у складі судді Ткачової С.М., за участю секретаря Терлецької Ю.М., розглянув адміністративну справу

№438/569/22, провадження №2-а/438/23/2022

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції у Львівській області

третя особа: інспектор ВВПП Золочівського РВП ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції Шинкарчук Олександр Йосипович.

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

учасники справи :

позивач ОСОБА_1 - не з`явився

представник відповідача - Головного управління Національної поліції у Львівській області -

не з`явився

третя особа- інспектор ВВПП Золочівського РВП ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції Шинкарчук Олександр Йосипович - не з`явився.

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача:

24 червня 2022 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа: інспектор ВВПП Золочівського РВП ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції Шинкарчук Олександр Йосипович про скасування постанови серії БАВ №173042 від 14.06.2022 року про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що постановою інспектора ВВПП Золочівського РВП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Шинкарчука Олександра Йосиповича серії БАВ № 173042 від 14.06.2022 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Згідно оскаржуваної постанови, він здійснив обгін транспортного засобу ближче, ніж за 30 м до нерегульованого пішохідного переходу та не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1 «Вузька суцільна лінія», чим порушив п. п. 14.6.В, 8.5.1 ПДР України. Вважає, що постанова серії БАВ №173042 від 14.06.2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків працівника Національної поліції фактичним обставинам справи та порушенням ним норм матеріального та процесуального права. Відповідно до фактичних обставин справи він 14.06.2022 року о 10 год15 хв рухався автомобільною дорогою Тернопіль-Львів-Рава Руська на транспортному засобі Ford Focus НОМЕР_1 та біля блокпосту вчинив об`їзд фургону, який повільно рухався (менше, ніж 30 км/год). На блокпості здійснювали чергування п`ятеро військових та двоє працівників поліції, що зупинили його та запитали, чому він здійснює обгін на суцільній лінії. На це відповів, що об`їхав фургон, який повільно рухався, і до пішохідного переходу була значна відстань, а також попросив поліцейського надати відеозапис. У відповідь на його пояснення та прохання, працівник поліції надав відео із особистого телефону, згідно якого неможливо встановити обставин події (не видно номерів мого авто, не зафіксовано порядку об`їзду). Також працівниками поліції не було здійснено замірів відстані від його автомобіля до пішохідного переходу. Тому твердження поліцейських, що до нерегульованого пішохідного переходу залишалося менше, ніж 30 метрів є лише припущенням, що не підтверджене жодними доказами та не відповідає фактичним обставинам справи. Просив постанову серії БАВ №173042 від 14.06.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та стягнення штрафу у сумі 510 грн визнати незаконною та скасувати.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав суду заяву від 18.07.2022 року, в якій просить розгляд справи провести без його участі, позов підтримав.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області та третя особа інспектор ВВПП Золочівського РВП ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції Шинкарчук Олександр Йосипович, двічі не прибули у судові засіданні, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили, правом на подання відзиву та заперечень на позовну заяву не скористалися. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 268 КАС України суд вважає за можливе розглядати справу у їхній відсутності на підставі наявних у справі матеріалів.

Згідно ч. 4 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

2. Заяви (клопотання ) учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 подав суду заяву від 18.07.2022 року, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Бориславського міського суду від 27.06.2022 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, залучено до участі в розгляді справи третю особу інспектора ВВПП Золочівського РВП ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 .

Протокольною ухвалою від 18.07.2022 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі.

Протокольною ухвалою від 18.07.2022 року визнано неявку представника відповідача та третьої особи неповажною.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

В судовому засіданні встановлено, що 14 червня 2022 року інспектором ВВПП Золочівського РВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Шинкарчуком Олександром Йосиповичем стосовно позивача ОСОБА_1 було винесено постанову серії БАВ №173042 від 14.06.2022, якою останнього визнано винним за частиною другою статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Копію постанови позивач отримав 14.06.2022 року, до суду звернувся 24.06. 2022 року, з дотриманням строку на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 289 КУпАП.

У постанові про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 14.06.2022 року о 10год 10хв на а/д Тернопіль-Львів-Рава-Руська керував транспортним засобом FORD FOCUS д.н.з. НОМЕР_2 здійснив обгін транспортного засобу ближче, ніж за, не чітко зазначено 30 м чи 50 м до нерегульованого пішохідного переходу та не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1 «Вузька суцільна лінія», чим порушив п. п. 14.6.в, 8.5.1 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог.

Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності (ст.7 КУпАП).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року наданого за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з приводу офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Основного Закону України).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 КУпАП).

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про національну поліцію» від 02 липня 2015 року визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Юридичний склад конкретного адміністративного правопорушення становлять суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторони правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає адміністративну відповідальність особи.

Диспозиція ч.2 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Тобто, для встановлення об`єктивної сторони, як обов`язкової ознаки складу даного адміністративного правопорушення, необхідно встановити, що водій винен у порушенні правил користування ременями безпеки, що підтверджується відповідними доказами.

Позивачу ОСОБА_1 інкриміновано у вину порушення вимог п.14.6 «в» ПДР України, та п. 8.5.1 ПДР України, проте, в постанові про накладення адміністративного стягнення по справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режиму серії БАВ №173042 від 14.06.2022 вказано лише вчинення адміністративного правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, а відповідальність за порушення п. 8.5.1 ПДР України не зазначено статтю КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення. Не вирішено питання про притягнення до адміністративної відповідальності в порядку ст.36 КУпАП. Також в постанові не чітко зазначено, що здійснив обгін транспортного засобу ближче, ніж за 30 чи за 50 метрів до нерегульованого пішохідного переходу, тобто не конкретозовано суть адміністративного правопорушення.

Статтею 14 Закону Закон України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 14.06.2022 року о 10 год 10 хв рухався автомобільною дорогою Тернопіль-Львів-Рава Руська на транспортному засобі Ford Focus НОМЕР_1 здійснив обгін транспортного засобу, та не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1 «Вузька суцільна лінія».

Відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

5. Позиція суду.

Відповідно до приписів статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем норм ПДР України, за що повинна бути передбачена відповідальність згідно КУпАП.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині скасування постанови серії БАВ №173042 від 14.06.2022, якою ОСОБА_1 визнано винним за частиною другою статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн, підлягають задоволенню.

6. Розподіл судових витрат між сторонами.

Приписами ст. 288 ч.3 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: 3) постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Відповідно вимог ст. 139 КАС України та постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 справа №543/775/17 ( провадження №11-1287апп18) судовий збір віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 19, 20,72,77,286 КАС України, ст.ст. 9, 122, 251, 254, 258, 283, 288,289 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа: інспектор ВВПП Золочівського РВП ГУНП у Львівській області старшого лейтенант поліції Шинкарчук Олександр Йосипович про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову серії БАВ №173042 від 14.06.2022 року складену інспектором ВВПП Золочівського РВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Шинкарчуком Олександром Йосиповичем стосовно ОСОБА_1 про визнання винним за частиною другою статті 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Повернути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 витрати зі сплати судового збору за подачу позову до суду в сумі 496,20 гривень згідно квитанції № 0.0..1 від 24.06.2022 року, сплачено у АТ КБ «ПриватБанк».

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ,А, НОМЕР_4 ;

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області місцезнаходження: 79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3, ідентифікаційний код юридичної особи 40108833;

Третя особа : інспектор ВВПП Золочівського РВП ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції Шинкарчук Олександр Йосипович , адреса : Львівська область, Золочівський район, вул.Шашкевича, 43.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Бориславський міський суд Львівської області.

Суддя Бориславського міського суду С. М. Ткачова