Справа № 400/7124/21
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 р. справа № 400/7124/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , , АДРЕСА_1

до відповідачаПівденного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, , вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056

провизнання протиправною та скасування постанови від 22.04.2021 № 232614

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивачка або ФОП ОСОБА_1 ) звернулась з позовом до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (надалі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову № 232614 від 22.04.2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 8 500,0 грн.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що до неї застосовано штраф як до суб`єкта господарювання, яким вона не є. Перевізником у спірних правовідносинах була інша особа. Відтак, позивачка вважає оскаржувану постанову протиправною, оскільки вона прийнята на підставі матеріалів, які складені без встановлення належного суб`єкта відповідальності. Окрім того, позивачка наголошує, що при перевищенні вагових параметрів транспортних засобів із подільними вантажами, застосування адміністративно-господарських штрафів законодавством взагалі не передбачена, а може бути застосована лише відповідальність у вигляді плати за проїзд. Повiдомлення про розгляд справи про порушення відповідач не направляв, про результати розгляду справи також не повідомив. Водія транспортного засобу не ознайомлено з направленням на проведення рейдової перевірки та документами на зважувальне обладнання.

Відповідач подав відзив на позов, в якому проти позову заперечує та зазначає, що згідно акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідки про зважування, позивачем допущено перевищення вагових обмежень. Дозвіл на проїзд великовагового транспорту автомобільними дорогами загального користування був відсутній. Відповідач наголошує на обов`язку власника транспортного засобу, у разі його передачі в тимчасове користування, здійснити перереєстрацію, а водій під час перевезення вантажів зобов`язаний надавати до перевірки документи, на підставі яких на законних підставах використовується транспортний засіб.

Судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Суд розглянув справу відповідно до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) без проведення судового засідання, в порядку письмового провадження, на підставі матеріалів справи.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Позивачка є власницею транспортного засобу марки DAF, модель XF 95.430, сідловий тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепу KOGEL, модель S 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

24.03.2021 року посадовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, про що складено акт № 271868. В акті зафіксовано, що 24.03.2021 року на автодорозі Київ - Одеса 452 км + 811 м проведено перевірку транспортного засобу позивачки марки DAF, модель XF 95.430, сідловий тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепу KOGEL, модель S 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 .

Перевіркою виявлено порушення вимог ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

24.03.2021 року складено довідку № 036990 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт № 0057148 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунок плати за проїзд великовагового транспорту автомобільними дорогами загального користування до акту № 0057148 від 24.03.2021 року.

За результатами перевірки 22.04.2021 року відповідачем винесено постанову № 232614 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу за порушення абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Вказаною постановою вирішено стягнути з позивачки 8 500,0 грн. штрафу.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 8 вказаного Положення).

Відповідно п. 15 Порядку здійснення контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (надалі - Порядок № 1567), під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 48 Закону "Про автомобільний транспорт", автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

З оскаржуваної постанови № 232614 від 22.04.2021 року вбачається, що адміністративно-господарська санкція застосована до позивачки в зв`язку з порушенням Закону України "Про автомобільний транспорт" (у редакції від 16.10.2020 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідальність за яке передбачена абзацом 14 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

У відповідності до ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", адміністративно-господарські штрафи за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовуються до автомобільних перевізників.

Отже, відповідно до Закону України "Про автомобільний транспорт", суб`єктом порушення законодавства про автомобільний транспорт виступає саме автомобільний перевізник.

За визначенням ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

При цьому, відповідно до ст. 1 "Правил дорожнього руху України", власником транспортного засобу є фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб та має на це відповідні документи.

Отже, законом чітко визначено відмінність між особою яка володіє майновими правами на транспортний засіб та особою, яка використовує його або безпосередньо, або через водія (іншу юридичну особу) для здійснення перевезень.

Таким чином, власник транспортного засобу та перевізник можуть бути як однією особою, так і різними.

При цьому, суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, в тому числі за перевезення вантажу без відповідного дозволу, є автомобільний перевізник.

Судом встановлено, що під час вчинення порушення водієм ОСОБА_2 на транспортному засобі марки DAF, модель XF 95.430, сідловий тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепу KOGEL, модель S 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснювалось транспортування вантажу згідно товарно-транспортної накладної № 000424 від 23.03.2021 року.

Вказана товарно-транспортна накладна є документом, який у розумінні ст. 50 Закону України "Про автомобільний транспорт" підтверджує факт укладення договору перевезення вантажу між перевізником та відправником (вантажовідправником).

Згідно товарно-транспортної накладної № 000424 від 23.03.2021 року автомобільним перевізником є товариство з обмеженою відповідальністю "Континіум транс" (надалі - ТОВ "Континіум транс").

Позивачкою на підтвердження того, що її помилково зазначено перевізником і вона такою не являється, до суду надано договір оренди транспортних засобів № 7/2021 від 01.01.2021 року. Цим договором позивачка передала у строкове платне користування ТОВ "Континіум транс" транспортні засоби за переліком згідно п. 1.1. договору, у тому числі марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепу KOGEL, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Строк оренди за договором згідно п. 5.2. закінчується 31.12.2021 року.

Також позивачкою надано акти здачі-прийняття робіт від 31.03.2021 року та 30.04.2021 року, згідно яких за оренду транспортних засобів ТОВ "Континіум транс" сплатило позивачці вартість послуг.

Із наведеного слідує, що ФОП ОСОБА_1 у спірних правовідносинах не є перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки її транспортний засіб фактично використовувався іншою особою, у той час як за ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт покладено виключно на автомобільного перевізника.

Таким чином, відповідачем не доведено, що саме позивачка була перевізником вантажу, що виключає її відповідальність за перевищення транспортним засобом вагових параметрів.

Твердження відповідача щодо необхідності здійснення перереєстрації транспортного засобу на особу, яка фактично ним користується, у даній справі не є предметом доказування, оскільки штраф на позивачку накладено саме за перевезення вантажу з перевищенням встановлених габаритно-вагових норм без відповідного дозволу. Докази притягнення позивачки або водія транспортного засобу до відповідальності за нереєстрацію транспортного засобу в матеріалах справи відсутні та не є предметом розгляду в даній справі.

З огляду на положення ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", якою відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт покладено виключно на автомобільного перевізника та за вищенаведених обставин, підстави для застосування до позивачки адміністративно-господарського штрафу, відсутні.

Встановлені судом обставини є самостійною підставою для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови.

Судом не надається правова оцінка суті порушення, зазначеного в оскаржуваній постанові, оскільки позивачка не має обов`язку доводити чи спростовувати суть господарського порушення, яке вона не вчиняла.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати в даній справі складаються з судового збору, який позивачка сплатила в розмірі 2 270,0 грн.

Щодо розміру судового збору сплаченого позивачкою, суд зазначає наступне.

Позивачкою заявлено одну вимогу майнового характеру - скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Згідно Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2021 року становить 2 270,0 грн.

Відтак, розмір судового збору за подачу даного позову становить 908,0 грн.

За таких обставин, позивачка зайво сплатила 1 362,0 грн. судового збору.

За приписами ст. 7 ч. 1 п. 1 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Суд роз`яснює позивачці її право подати клопотання про повернення сплаченого судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом в сумі 1 362,0 грн.

З урахуванням приписів ст. 139 КАС України, суд присуджує позивачці судові витрати у виді судового збору в сумі 908,0 грн., які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись ст. 9, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056, ), задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 232614 від 22.04.2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (пр-т Перемоги, 14, м. Київ, 03135, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 908,0 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

4. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз