Справа № 808/3059/16
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 липня 2022 року

м. Київ

справа № 808/3059/16

адміністративне провадження № К/990/17855/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.11.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11.05.2022 у справі №808/3059/16 за позовом Приватного акціонерного товариства «Запорізьке кар`єроуправління» до Головного управління ДПС у Запорізькій області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, про скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

12.07.2022 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга, надіслана засобами поштового зв`язку 08.07.2022, на вищезазначені судові рішення, в якій Головне управління ДПС у Запорізькій області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, як на підставу для касаційного оскарження, посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ще однією підставою для оскарження судових рішень відповідач визначає пункт 2 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

При вирішенні питання про наявність підстав до відкриття касаційного провадження за означеною скаргою, Верховний Суд виходить з такого.

Статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право на касаційне оскарження.

Частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Стаття 330 Кодексу адміністративного судочинства України містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.

Так, відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

При цьому згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Отже зміст наведених положень процесуального закону свідчить про те, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, в касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Водночас частина третя статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Згідно з приписами статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Наведені положення процесуального закону дають підстави вважати, що суд касаційної інстанції може відкрити касаційне провадження виключно у випадках, передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначених скаржником у касаційній скарзі. При цьому мотиви особи, що подає касаційну скаргу, щодо незгоди з судовим рішенням мають бути викладені з урахуванням передбачених Кодексу адміністративного судочинства України підстав для його скасування або зміни з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при формуванні відповідного висновку. Скаржнику слід чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанції було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Отже у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України скаржником має бути зазначено висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду, який не враховано судом апеляційної інстанції.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що скаржник посилається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 23.06.2018 у справі №803/552/17, від 21.06.2018 у справі №813/448/17, які не є подібними із даною справою, оскільки у зазначених справах досліджувалось питання наявності у контролюючого органу правових підстав для проведення камеральної перевірки, натомість у цій справі такі питання не були предметом розгляду.

Також відповідач посилався на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 21.06.2022 у справі №816/686/16, предметом якої є застосування ставки збору за користування надрами для видобування природного газу. Разом з тим, у цій справі спірним питанням є застосування коефіцієнта рентабельності гірничодобувного підприємства.

Крім того, Суд вважає неприйнятним посилання відповідача на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 31.01.2020 у справі №825/623/16 та від 25.03.2020 у справі №825/673/16, оскільки предметом спору у таких справах було використання лісових ресурсів, а в даній справі розглядалось питання щодо користування надрами для видобування корисних копалин, що вказує на неподібність правовідносин.

Отже, посилання скаржника на вищезазначені висновки Верховного Суду не можуть бути підставою для касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції у даній справі.

Щодо посилання відповідача як на підставу подання касаційної скарги на пункт 2 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Зі змісту касаційної скарги Головного управління ДПС у Запорізькій області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, слідує, що посилаючись як на підставу подання касаційної скарги, на пункт 2 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України скаржник не зазначив постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, від якого, на думку відповідача, необхідно відступити.

Отже, у касаційній скарзі скаржник лише зазначає норми права, які, на думку податкового органу, застосовані неправильно, та про необхідність переоцінки доказів, досліджених судами без належного обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Відтак касаційна скарга Головного управління ДПС у Запорізькій області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

До того ж як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень та комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", заявник раніше вже реалізовував своє право на касаційне оскарження у цій справі, однак ухвалою Верховного Суду від 30.06.2022 касаційну скаргу повернуто скаржнику як таку, що не містила підстав касаційного оскарження.

За результатами проведеного аналізу змісту вдруге поданої касаційної скарги, судом з`ясовано, що вона не усуває недоліків, на які було вказано Верховним Судом, скаржником не приведено касаційну скаргу у відповідність із нормами процесуального закону, зокрема, в частині належного обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.11.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11.05.2022 у справі №808/3059/16 за позовом Приватного акціонерного товариства «Запорізьке кар`єроуправління» до Головного управління ДПС у Запорізькій області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, про скасування податкового повідомлення-рішення повернути скаржнику.

2. Надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги учасникам справи, а касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами - скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

СуддяС.С. Пасічник