Справа № 758/8192/21
Суддя: Рибалка Ю. В.
Дата ухвалення: 2022-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 758/8192/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2022 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Рибалки Ю. В.,

за участю секретаря судового засідання -Кужелєвій Ю.В.,

за участю: представника позивача - Китаєва І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду м. Києва в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Сакуна Олександра Анатолійовича, Управління патрульної поліції у м. Києві, третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м. Києва із адміністративним позовом до інспектора роти № 4 батальйону № 2 УПП у м. Києві Департаменту патрульної поліції Сакуна О.А., Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

У позовній заяві ОСОБА_1 просив суд скасувати рішення суб`єкта владних повноважень - постанову від 27.04.2021 року серії ЕАН № 4128440 інспектора роти № 4 батальйону № 2 УПП у м. Києві Департаменту патрульної поліції Сакуна О.А. про накладення адміністративного стягнення (штрафу 3400 грн.) по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом).

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.04.2021 року поліцейським УПП у м. Києві Сакуном О.А. по вул. Данченка, 34 в м. Києві зупинений транспортний засіб - автомобіль Форд «Фієста», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . На передньому сидінні пасажира даного автомобіля знаходився ОСОБА_1 .

Постановою від 27.04.2021 року серії ЕАН № 4128440 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП. Також складено протокол про адміністративне правопорушення відносно нього.

Позивач не згоден з постановою поліцейського, оскільки не керував транспортним засобом, а був його пасажиром.

Також зазначає, що у постанові не наведено жодних доказів на підтвердження його вини у вчиненні даного правопорушення. Таким чином відсутній склад відповідного адміністративного правопорушення. При розгляді справи поліцейський не повідомив про причини зупинки ТЗ, не з`ясував всіх обставин, зокрема, хто саме був водієм, порушив процедуру розгляду справи.

За таких обставин вважає застосування до нього адміністративного штрафу за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом - безпідставним, а постанову від 27.04.2021 року серії ЕАН № 4128440 про накладення адміністративного - незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 04.10.2021 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

22.11.2021 року на адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, відповідно до яких представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю.

Представник позивача у судовому засіданні поданий позов підтримав та просив суд його задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України не прибуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 27.04.2021 року поліцейським УПП у м. Києві Сакуном О.А. зупинений транспортний засіб - автомобіль Форд «Фієста», д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою від 27.04.2021 року серії ЕАН № 4128440, винесеною поліцейським УПП у м. Києві Сакуном О.А., позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом Форд «Фієста», д.н.з. НОМЕР_1 , 27.04.2021 року о 12 год. 15 хв., по вул. Замковецька, 92 в м. Києві, як особою, яка не має права керування транспортним засобом, та накладено штраф 3400 грн.

Також відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 07.07.2021 року, яка набрала законної сили 10.09.2021 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф 17 000 грн., а саме за відмову ОСОБА_1 , який керує транспортним засобом Форд «Фієста», д.н.з. НОМЕР_1 , 27.04.2021 року о 12 год. 15 хв., по вул. Замковецька, 92 в м. Києві, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Цим же судовим рішенням встановлено, що 27.04.2021 року о 12 год.15 хв. в м. Києві, по вул. Замковецька, 92 водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Форд», д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду в установленому порядку законом на визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння).

Отже суд встановив вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у тому числі й факт керування ним транспортним засобом у наведені дату та час.

Таким чином, суд відхиляє доводи сторони позивача про те, що він не керував відповідним транспортним засобом.

Суд також критично ставиться до показань допитаного у ході судового засідання свідка ОСОБА_2 , який повідомив, що саме він керував даним автомобілем, так як вони спростовуються доказам, наявними в матеріалах справи, зокрема, судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає обсяг прав та обов`язків водія, є також Правила дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).

Згідно з п. 1.1 Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР, згідно із п. 1.3 ПДР.

Разом з тим, п. 1.9 ПДР встановлює, що особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пп. «а» п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з п. 1 статті 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями статей 245, 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з приписами ч.1 ст. 72 та ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 07.07.2021 року, яка набрала законної сили 10.09.2021 року, з урахуванням дослідженого відеозапису з нагрудної камери поліцейського (який не зберігся, як повідомив відповідач на цей час, оскільки має строк зберігання - 1 місяць), встановлено факт керування ОСОБА_1 відповідним транспортним засобом у вищезазначені дату та час.

Оскільки позивач не має посвідчення водія, суд вважає доведеним факт того, що він керував автомобілем, як особа, яка не мала права керування транспортним засобом.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення ним порушення ПДР відповідними доказами.

Згідно з частиною першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Одночасно з цим, кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Представником Департаменту патрульної поліції доведено, що позивач вчинив порушення ПДР.

Ураховуючи, що обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд вважає, що ним доведено належними та допустимими доказами факт дотримання ним процедури притягнення до адміністративної відповідальності та факт скоєння правопорушення позивачем, що спростовують пояснення його представника.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів наданих сторонами, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд уважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки доводи позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Ураховуючи викладене та керуючись ст. 19, 55 Конституції України, ст. 2, 5, 6, 9, 10-12, 19, 20, 71, 72, 73, 77, 78, 90, 94, 242-245, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Сакуна Олександра Анатолійовича, Управління патрульної поліції у м. Києві, третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю. В. Рибалка