Справа № 689/117/22
Суддя: Кульбаба А. В.
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/117/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Кульбаби А.В.,

за участю: секретаря судового засідання Лебеденко О.М.,

представника позивача адвоката Прокопчук В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці в спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. В позові зазначив, що постановою інспектора Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Лівецького Дмитра Анатолійовича від 6 січня 2022 року його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн., за те, що він ніби то 06.01.2022р. о 21 год. 34 хв. керував транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме: без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1. ПДР. України. Зазначив, що у працівника поліції не було законних підстав зупиняти транспортний засіб у відповідності до вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію». Відповідно до частини 3 статті 35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті. З огляду на викладене, вимогу поліцейського до водія про пред`явлення документів, зазначених у пункті 2.1. ПДР, не можна вважати правомірною. Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17. Також зазначає, що поліцейським не були йому роз`яснені його права, передбачені статтею 268 КУпАП. Звернув увагу суду на те, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Ствердив, що він керував автомобілем Івеко, який обладнаний менш ніж 16 місцями для сидіння пасажирів, а саме: в даному автомобілі наявні лише три місця для пасажирів. Також представник позивача подала до суду заяву про поновлення строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. В заяві зазначила, що про існування постанови серії ЕАО № 5210647 від 06.01.2022р. позивач дізнався 10 січня 2022 року. Постанову отримав листом 11.01.2022р. 20 січня 2022 року позивач звернувся до Хмельницького МЦ БВПД. 21 січня 2022 року хмельницьким МЦ БВПД призначено адвоката Прокопчук Віту Михайлівну, тому останній просить суд поновити строк на оскарження постанови відповідно до ст. 289 КУпАП.

Представник відповідача подав відзив на позов, в якому зазначив, що позовну заяву не визнає. Вказав, що працівник поліції діяв у відповідності до вимог ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух»; п.п. 1.3., 2.1., 2.4. «а» ПДР України, а також згідно ст. ст. 23, 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію». Зазначив, що повноваження працівника поліції не є обмеженими для зупинки транспортного засобу виключно у разі порушення водієм ПДР України, оскільки поліцейський з метою запобігання вчинення адміністративного правопорушення має право зупиняти транспортний засіб й у інших випадках. 6 січня 2022 року поліцейським проводилась відео фіксація руху ТЗ під керуванням позивача на місці вчинення адміністративного правопорушення, у відповідності до якої зафіксовано рух ТЗ з водієм та пасажиром. Підставою для зупинки ТЗ була технічна несправність, а саме: не працювала ліва фара в режимі ближнього світла. Після зупинки водій сунув технічну несправність. Після перевірки документів поліцейські наголосили водію, що згідно його посвідчення водія він не має права керувати даним ТЗ, оскільки у нього відсутня відповідна категорія. В подальшому, інспектором поліції було розпочато розгляд справи, повідомлено ким розглядається справа, роз`яснено вимоги ст. 268 КУпАП та статті 63 Конституції України. Вказані факти повністю відображені на відео файлах з автомобільного та нагрудних відео реєстраторів. Крім цього, представником відповідача до суду подане клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку із пропущенням позивачем 10-го строку для звернення до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Пояснив суду, що представником відповідача не надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили, що позивач керував транспортним засобом із технічними несправностями. Також працівниками поліції порушено вимоги ст. 268 КУпАП, оскільки не роз`яснено позивачу його права.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Подав до суду відзив на позовну заяву та клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що адміністративний позов слід задоволити.

Із ксерокопії оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення, що винесена інспектором 1-го батальйону 4-ї роти Управління патрульної поліції в Хмельницькій області сержантом поліції Лівецьким Дмитром Анатолійовичем від 6 січня 2022 року серія ЕАО № 5210647, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн., за те, що він ніби то 06.01.2022р. о 21 год. 34 хв. 48 сек. в смт. Ярмолинці по вулиці Хмельницькій керував транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1. а ПДР, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП. Ця обставина підтверджується копією постанови (а.с. 56).

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно припису ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Так, згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 3 статті 35 ЗУ «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Судом встановлено, що вимогу працівників поліції до ОСОБА_1 6 січня 2022 року приблизно о 21 годині 35 хвилин про пред`явлення документів, зазначених у пункті 2.1. ПДР, не можна вважати правомірною, оскільки представником відповідача не надано суду жодного доказу, який би свідчив, що водієм вказаного транспортного засобу ОСОБА_1 було порушено Правила дорожнього руху України (не працювала ліва фара в режимі ближнього світла). Крім цього, не надано суду і доказів того, що позивач після зупинки транспортного засобу усунув зазначене порушення.

Також працівником поліції грубо порушено вимоги припису ч. 3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», а саме: 6 січня 2022 року безпідставно зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , тобто без відповідної підстави для зупинки ТЗ, зазначеної в ст. 35 Закону України «Про національну поліцію»

У відповідності до вимог п. 2.1. «а», «б» та ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій механічного транспортного засобу зобов`язаний мати при собі посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, а згідно п. 2.4. «а» на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.

Про відсутність належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, свідчить також фотознімки (а.с. 62-65), з яких вбачається, що вказаний транспортний засіб автомобіль Івеко, д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаний лише трьома місцями для перевезення пасажирів. Тобто, в даному випадку водію ОСОБА_1 при керуванні вказаним ТЗ не потрібно було мати посвідчення водія категорії D1 або D.

Водночас, як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17 вимога про зупинку транспортного засобу працівником повинна бути правомірною, тобто відповідати приписам статті 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно, до матеріалів справи відповідачем та його представником не долучено належних і допустимих доказів того, що зупинка позивача була правомірною, а також те, що на останнього складався протокол про адміністративне правопорушення і ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ті порушення, які описані у відзиві (рух транспортного засобу під керуванням позивача із технічною несправністю, а саме: не працювала ліва фара в режимі ближнього світла).

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17 та від 29.04.2020 року по справі № 161/5372/17.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Відповідно да ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» 1. Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні тощо.

При цьому також повинні враховуватися вимоги п. 6 розділу 2, п. 2 розділу 3 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що затверджена Наказом МВС України 18 грудня 2018 року № 1026, де зазначено, що під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відео реєстратора та не допускає його розряджання.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відео реєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Водночас, до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 6 січня 2022 року серія ЕАО № 5210647, що винесена поліцейським патрульної поліції Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Лівецьким Дмитром Анатолійовичем, долучено: відео з нагрудного відеореєстратора 475923 та відео з реєстратора ТЗ 476109, з яких не можна встановити наявність винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення, роз`яснення позивачу прав, а також вручення вищевказаної постанови ОСОБА_1 , оскільки відеозапис є нечітким та розмитим (а.с. 41).

Таким чином, з огляду на зазначене, у відповідності до припису статті 74 КАС України, суд визнає недопустимими доказами: постанову по справі про адміністративне правопорушення, що винесена інспектором 1-го батальйону 4-ї роти Управління патрульної поліції в Хмельницькій області сержантом поліції Лівецьким Дмитром Анатолійовичем 6 січня 2022 року серія ЕАО № 5210647, а також відеозапис, зроблений на оптичний диск DVD-R (відео з нагрудного відеореєстратора 475923 та відео з реєстратора ТЗ 476109).

Так, доводи представника відповідача про те, що повноваження працівника поліції не є обмеженими для зупинки транспортних засобів, спростовуються приписами ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та вимогами частини 2 статті 19 Конституції України. Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А частина 3 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає, що поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті. А підстави зупинки, передбачені в частині 1 і частині 2 статті 35 вказаного Закону є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Водночас, з диспозиції статті 126 КУпАП випливає те, що відповідальність за цією статтею наступає саме за керування транспортним засобом, особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом.

Судом встановлено, що позивач мав відповідні документи на право керування зазначеним транспортним засобом, оскільки автомобіль Івеко, д.н.з. НОМЕР_1 обладнаний лише 3-ма місцями для сидіння пасажирів (а.с. 62-65).

Так, посилання представника відповідача про застосування ч. 1 ст. 77 КАС України, суд до уваги не бере, оскільки має місце конкуренція норм КАС України, а саме: ч. 2 ст. 77 КАС є спеціальною нормою по відношенню до ч. 1 ст. 77 КАС, і застосуванню в даному випадку має місце не загальна норма (ч. 1 ст. 77 КАС України), а спеціальна ч. 2 ст. 77 КАС України, яка стосується обов`язку суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення.

Крім цього, пунктом № 30 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 8 липня 2020 року (справа № 463/1352/16-а) передбачено: «Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень».

Інші доводи та твердження представника відповідача про правомірність своєї постанови не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, тому суд вважає їх безпідставними та відхиляє.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем не надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили, що вищевказана постанова Управління патрульної поліції в Хмельницькій області від 6 січня 2022 року серія ЕАО № 5210647 є правомірною, тому зазначену постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором 1-го батальйону 4-ї роти Управління патрульної поліції в Хмельницькій області сержантом поліції Лівецьким Дмитром Анатолійовичем, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн., необхідно скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Судом встановлено, що копію постанови позивач отримав 11 січня 2022 року простим листом. Ця обставина підтверджується поясненнями представника позивача та не спростована відповідачем. З ксерокопії оскаржуваної постанови вбачається (а.с. 13), що позивач відмовився від отримання її копії. Водночас, з відеозапису не вбачається, що останній отримав копію постанови, а також та обставина, що відносно ОСОБА_1 розглядалася справа про адміністративне правопорушення, а також виносилась постанова по справі про адміністративне правопорушення. Судом переглянуто зазначені відеозаписи, які є нечіткими та такими, що не підтверджують винесення постанови.

20 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, про що видано доручення № 33 від 21 січня 2022 року (а.с. 5).

У відповідності до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини 2 статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у статті 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини та громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що постанова серії ЕАО № 5210647 винесена 6 січня 2022 року, а отримана позивачем лише 11 січня 2021 року, представник позивача в інтересах позивача звернувся до суду із позовом 24 січня 2022 року.

Таким чином, позивачу необхідно поновити строк для звернення до суду, оскільки він пропущений ним з поважних причин.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання представника відповідача про застосування строку звернення до адміністративного суду (залишення адміністративного позову без розгляду).

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Судом встановлено, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважних причин, адже 6 січня 2022 року йому постанова про адміністративне правопорушення не вручалася і представник відповідача не надав суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про розгляд справи про адміністративне правопорушення, а також про відмову позивача від отримання копії постанови.

Позивач використав своє право на надання правової допомоги, гарантованої йому ст. 59 Конституції України та ст. 268 КУпАП, і звернувся за правовою допомогою до Хмельницького МЦ БВПД і представник позивача подала позов до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки позов задоволено, тому необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Хмельницькій області (29000, м. Хмельницький, провулок Коцюбинського, 35/2, ЄДРПОУ 1070008) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 9, 72-77, 132, 139, 241-246, 286 КАС України,

вирішив:

Адміністративний позов задоволити повністю.

Поновити процесуальний строк позивачу, ОСОБА_1 , щодо оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, що винесена інспектором 1-го батальйону 4-ї роти Управління патрульної поліції в Хмельницькій області сержантом поліції Лівецьким Дмитром Анатолійовичем 6 січня 2022 року серія ЕАО № 5210647, про накладення на позивача о адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 6 січня 2022 року серія ЕАО № 5210647, винесену інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Лівецьким Дмитром Анатолійовичем, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 126 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Хмельницькій області (29000, м. Хмельницький, провулок Коцюбинського, 35/2, ЄДРПОУ 1070008) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду виготовлений 20 липня 2022 року.

Суддя А.В. Кульбаба