Справа № 260/7646/21
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2022-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 260/7646/21 пров. № А/857/5884/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року (ухвалене у порядку спрощеного позовного провадження у м. Ужгороді суддею Плехановою З.Б.) в адміністративній справі № 260/7646/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та якому просив:

- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління ДПС у Закарпатській області (далі - ГУ ДПС у Закарпатській області) № 313-о від 08.11.2021 «Про відсторонення від роботи працівників» в частині відсторонення його від роботи, головного державного інспектора відділу супроводження в судах податкових спорів за позовами органів ДПС управління супроводження судових справ ГУ ДПС в Закарпатській області та поновити його на займаній посаді;

- стягнути з ГУ ДПС в Закарпатській області середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що на підставі медичної довідки від 09.11.2021 він мав негативний показник РНК вірусу, проте його в цей день ознайомили з оскаржуваним наказом та відсторонили від роботи, оскільки він не зробив щеплення від COVID-19 та не надав роботодавцю документ, що підтверджує проходження такого щеплення, чим порушили його право на працю.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте без урахування фактичних обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» щеплення від СОVID-19 не встановлено, як обов`язкове, а тому відсторонення працівника з підстав, визначених абзацом другим статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» є незаконним та безпідставним.

Крім того зазначає, що був порушений порядок відсторонення його від роботи з підстав відсутності у нього щеплення від СОVID-19, а тому взагалі відсутні підстави для прийняття наказу про відсторонення працівників на підставі абзацу другого статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

На апеляційну скаргу відповідачем подано відзив, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що при прийнятті оскаржуваного наказу відповідач керувався статтею 46 КЗпП України, постановою КМУ від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CоV-2», наказом № 1306 /36928 Міністерства охорони здоров`я від 04.10.2021 № 2153 «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» та актом від 08.11.2021 щодо ухилення або відмови працівника від проходження обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19. Наявність у позивача довідки № 1735 від 09.11.21 про негативний результат показника РНК вірусу не є умовою для не відсторонення працівника від роботи відповідно до постанови КМУ № 1236. Призупинення трудових відносин у цьому випадку не тягне за собою їх припинення та відповідно працівник в подальшому підлягає поновленню.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Як встановлено судом 13 липня 2021 року начальником ГУ ДПС у Закарпатській області видано наказ № 248-о «Про призначення ОСОБА_1 », яким ОСОБА_1 , державного службовця 7 рангу з 14 липня 2021 року призначено на посаду головного державного інспектора відділу супроводження в судах податкових спорів за позовами органів ДПС управління супроводження судових справ ГУ ДПС в Закарпатській області тимчасово на період перебування основного працівника у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку як такого , що пройшов конкурсний відбір та є переможцем.

05 листопада 2021 року в.о. Голови Державної податкової служби України надіслав Доручення «Про організацію роботи працівників ДПС в умовах проведення обов`язкових профілактичних щеплень», яким доручив керівникам самостійних структурних підрозділів ДПС та керівникам територіальних органів ДПС повідомити всіх працівників та державних службовців про необхідність отримання обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19, правові наслідки у разі відмови або ухилення від проведення такого щеплення, ознайомити з наказом № 2153 та постановою № 1096. Термін - 08.11.2021.

Також було надіслано додатки до Доручення:

1 - Інформація щодо проходження щеплення проти COVID-19

2 - Акт щодо ухилення або відмови працівника від проходження обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19.

05 листопада 2021 року начальник ГУ ДПС у Закарпатській області видав Доручення «Про вжиття заходів», яким доручив керівникам структурних підрозділів ГУ ДПС у Закарпатській області: проінформувати підлеглих працівників під розпис про необхідність щеплення проти COVID-19, попередити про наявність необхідних документів, а також врахувати, що у разі невиконання вказаних вимог з 08 листопада 2021 року особи відстороняються від роботи до усунення причин, які їх зумовили.

Згідно Списку працівників управління супроводження судових справ ГУ ДПС в Закарпатській області ОСОБА_1 ознайомлений з необхідністю отримання обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19.

Відповідно до Списку працівників управління супроводження судових справ ГУ ДПС в Закарпатській області у ОСОБА_1 відсутні документи , які визначені у п. 1.2.

08 листопада 2021 року працівниками відповідача відносно ОСОБА_1 було складено Акт щодо ухилення або відмови працівника від проходження обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19.

08 листопада 2021 року начальником ГУ ДПС у Закарпатській області видано наказ № 313-о «Про відсторонення працівників», яким наказано:

1. Відсторонити від роботи з 09 листопада 2021 року до усунення причин, що призвели до відсторонення наступних працівників Головного управління ДПС в Закарпатській області, зокрема, ОСОБА_1 , головного державного інспектора відділу супроводження в судах податкових спорів за позовами органів ДПС управління супроводження судових справ.

2. Управлінню інфраструктури та бухгалтерського обліку ГУ ДПС в Закарпатській області здійснювати оплату праці вказаним працівникам з урахуванням частини першої статті 94 КЗпП України, частини 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу».

Підставами цього наказу зазначено:

- ст. 46 КЗпП України,

- ч. 3 ст. 5 Закону України «Про державну службу»,

- постанова КМУ від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CоV-2,

- наказ № 1306 /36928 Міністерства охорони здоров`я від 04.10.2021 № 2153 «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням»,

- акт від 08.11.2021 щодо ухилення або відмови працівника від проходження обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що відповідач діяв правомірно, оскільки позивач, всупереч нормам статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та наказу Міністерства охорони здоров`я від 04.10.2021 № 2153, не провів профілактичне щеплення (вакцинацію) від інфекційної гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Статтею 43 Конституції України гарантоване право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно із частинами другою, третьою статті 5 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Закон України «Про державну службу» регулює лише питання відсторонення від виконання посадових обов`язків у разі дисциплінарного провадження відносно державного службовця. Так, статтею 72 Закону України «Про державну службу» визначено, що відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків здійснюється лише одночасно з прийняттям рішення про порушення дисциплінарного провадження або під час його здійснення, тобто у зв`язку з вчинення дисциплінарного проступку. Отож у всіх інших випадках відсторонення від роботи регламентується положеннями КЗпП України.

Згідно зі статтею 46 КЗпП України допускається відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Отже, працівники відсторонюються від виконання роботи у разі ухилення чи відмови від обов`язкового щеплення та лише у порядку, встановленому законом.

У статті 30 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992 № 2801-XII закріплена можливість запровадження щодо окремих особливо небезпечних інфекційних захворювань проведення обов`язкових медичних оглядів, профілактичних щеплень, карантинних заходи в порядку, встановленому законами України.

Спеціальними законами у цій сфері є Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 № 1645-ІІІ (далі - Закон №1645-ІІІ).

Відповідно до частини першої статті 12 цього Закону профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

Частина друга статті 12 цього Закону № 1645-ІІІ визначає, що працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до: зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Згідно з частиною шостою статті 12 Закону № 1645-ІІІ профілактичні щеплення проводяться після медичного огляду особи в разі відсутності у неї відповідних медичних протипоказань. Повнолітнім дієздатним громадянам профілактичні щеплення проводяться за їх згодою після надання об`єктивної інформації про щеплення, наслідки відмови від них та можливі поствакцинальні ускладнення. Якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження - засвідчити це актом у присутності свідків.

Суспільні відносини, які виникають у сфері забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя, визначає Закон України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» від 24.02.1994 № 4004-ХІІ, стаття 27 якого щодо профілактичних щеплень, містить такі положення:

Профілактичні щеплення з метою запобігання захворюванням на туберкульоз, поліомієліт, дифтерію, кашлюк, правець та кір в Україні є обов`язковими.

Обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необгрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються.

Групи населення та категорії працівників, які підлягають профілактичним щепленням, у тому числі обов`язковим, а також порядок і терміни їх проведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

З наведеного видно, що до обов`язкових профілактичних щеплень віднесені ті, які включені до календаря щеплень, а також ті, що запроваджені проти поширення інфекційних хвороб. Перелік працівників, які підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, тобто Міністерством охорони здоров`я. Факт відмови чи ухилення від щеплення має бути належним чином задокументованим, відмова від обов`язкового профілактичного щеплення повинна бути засвідчена лікарем.

Календар профілактичних щеплень в Україні, затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України 16.09.2011 № 595 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України 11.08.2014 № 551) «Про порядок проведення профілактичних щеплень в Україні та контроль якості й обігу медичних імунобіологічних препаратів».

Календар включає обов`язкові профілактичні щеплення з метою запобігання захворюванням на дифтерію, кашлюк, кір, поліомієліт, правець, туберкульоз. Інші обов`язкові щеплення встановлюються відповідно до цього Календаря для груп населення: за віком; щеплення дітей з порушенням цього Календаря; щеплення ВІЛ-інфікованих осіб; за станом здоров`я; щеплення дітей після алло/ауто-ТСГК (трансплантація стовбурових гемопоетичних клітин); щеплення на ендемічних і ензоотичних територіях та за епідемічними показаннями.

У цьому календарі відсутнє обов`язкове щеплення від СОVID-19, проте зазначається, що обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи.

Для забезпечення своєчасного проведення профілактичних щеплень лікар, інший визначений медичний працівник, в усній або письмовій формі запрошують до закладу охорони здоров`я або до місця надання медичних послуг осіб, які підлягають щепленню у день, визначений для проведення щеплень. У разі виявлення медичних протипоказань до щеплень відповідно до Переліку медичних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 11.08.2014 N 551, особа направляється на комісію з питань щеплень, створену наказом по закладу охорони здоров`я. Факт відмови від щеплень з позначкою про те, що медичним працівником надані роз`яснення про наслідки такої відмови, оформлюється за формою N 063-2/о, підписується як громадянином, так і медичним працівником (пункти 7, 15,17 Положенням про організацію і проведення профілактичного щеплення, затверджений Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 № 595 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11.08.2014 № 551)).

Отже, законодавства визначає порядок фіксації відмови особи від щеплень.

Кабінетом Міністрів України прийнято 09.12.2020 постанову № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із подальшими змінами і доповненнями), пунктом 1 якої постановлено установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19.12.2020 до 31.03.2022 на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25.02.2020 № 521 до Переліку особливо небезпечних інфекційних хвороб, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.07.1995 № 133, включений «COVID-19».

Відповідно до статті 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», пункту 8 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2020 № 90), та з метою забезпечення епідемічного благополуччя населення України, попередження інфекцій, керованих засобами специфічної профілактики, Міністерством охорони здоров`я України прийнято наказ від 04.10.2021 № 2153, яким затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 07.10.2021 за № 1306/36928.

Згідно з цим наказом (зі змінами) обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники:

1. Центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів.

2. Місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів.

3. Закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

4. Підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади.

З огляду на дію карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники, зокрема, територіальних органів виконавчої влади, до яких належить, у тому числі ГУ ДПС у Закарпатській області.

Разом з тим, у пункті 4 цього наказу зазначено, що він набирає чинності через один місяць з дня його офіційного опублікування.

Офіційне опублікування здійснено у Офіційному віснику України від 08.10.2021; згідно відомостей із сайту Верховної Ради України, цей наказ набрав чинності 08.11.2021.

Також 08.11.2021 набрав чинності пункт 19 постанови Кабінету Міністрів України від 20.10.2021 № 1096 про доповнення постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 за № 1236 пунктом 41-6.

Цим пунктом 46-1 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зобов`язано керівників державних органів (державної служби), керівників підприємств, установ та організацій забезпечити:

1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.10.2021 № 2153 (далі - перелік);

2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я.

3) взяття до відома, що:

на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»;

відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються;

строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Тобто, наказ Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153, яким затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, та пункт 19 постанови Кабінету Міністрів України від 20.10.2021 № 1096 про доповнення постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 пунктом 41-6, відповідно до якого, зокрема, на керівників установ покладено обов`язок забезпечити контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена вказаним Переліком, почали діяти з 08.11.2021.

Саме з цього дня позивача, як державного службовця, який працює в територіальному органі виконавчої влади віднесено до категорії працівників, які підлягають обов`язковому профілактичному щепленню (за відсутності встановлених законом протипоказань) на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судом, підставою для прийняття наказу від 08.11.2021 є, зокрема, акт від 08.11.2021, яким зафіксовано ухилення або відмову працівника від проходження обов`язкового профілактичного щеплення проти CОVID-19.

Проте, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що такий акт складено відповідно до доручення в.о. Голови Державної податкової служби України № 31-д від 05.11.2021, яким повідомлялось всіх працівників та державних службовців про необхідність отримання обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19 у термін до 08.11.2021.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що доручення в.о. Голови Державної податкової служби України № 31-д від 05.11.2021 про необхідність обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19 винесено без жодних правових підстав, адже законодавством для позивача до 08.11.2021 не було передбаченого проходження обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19. Станом на 05.11.2021 не було чинних нормативно-правових актів, які б зобов`язували позивача бути вакцинованим для продовження проходження державної служби.

Також апеляційний суд звертає увагу на положення статті 27 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», які визначають порядок фіксації відмови від обов`язкових профілактичних щеплень. Будь-які інші закони іншого порядку не містять. Не містить цей закон і іншої підстави для встановлення юридичного факту відмови особи від обов`язкових профілактичних щеплень, аніж відібране лікарем письмове підтвердження особи від вакцинації або акт, складений лікарем у присутності свідків, про відмову скласти особою таке письмове підтвердження.

У спірному випадку підставою для видання оскаржуваного наказу про відсторонення від роботи був, зокрема, акт фіксації випадку ухилення або відмови працівника від проходження обов`язкового профілактичного щеплення проти CОVID-19.

Отже, при відстороненні позивача від роботи у зв`язку із відсутністю у нього щеплення проти COVID-19 не дотримано вимог частини шостої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», частини другої статті 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» в частині отримання письмового лікарського підтвердження про відмову від обов`язкового профілактичного щеплення чи акту, складеного у присутності свідків, в разі відмови дати таке підтвердження, а також вимог частини другої статті 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» щодо недопуску позивача від роботи саме на підставі подання відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби.

Натомість відповідач виніс оскаржуваний наказ про відсторонення на підставі лише власного акта, який сам по собі не створює жодних юридичних наслідків та не засвідчує юридичного факту відмови чи ухилення позивача від обов`язкового профілактичного щеплення.

Отже, лише після отримання визначеного законодавством документа у виді письмового лікарського підтвердження про відмову від обов`язкового профілактичного щеплення чи акта, складеного у присутності свідків, в разі відмови дати таке підтвердження, або ж форми № 028-1/о «Висновок лікаря щодо наявності протипоказань до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», що була затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 02.11.2021 № 2394, можна стверджувати про належну фіксацію відмови особи від профілактичного щеплення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ГУ ДПС у Закарпатській області, відсторонивши позивача від роботи з порушенням вимог законодавства, порушило його законне право на працю.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскаржений наказ відповідача про відсторонення позивача від роботи є протиправним та підлягає скасуванню.

Вирішуючи позовну вимогу про поновлення на посаді, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

За своїм змістом відсторонення позивача від роботи - це призупинення трудових відносин чи проходження публічної служби, яке не пов`язане із дисциплінарним проступком особи, а полягає у тимчасовому увільненні працівника від виконання трудових обов`язків з метою відвернення та/або попередження негативних наслідків.

Суд звертає увагу на те, що поновленню на посаді підлягають звільнені працівники, а оскільки позивач відсторонений від роботи, то належним способом захисту його трудових прав буде поновлення виконання посадових обов`язків на займаній посаді.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 № 13 зазначено, що якщо буде встановлено, що на порушення статті 46 КЗпП роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (ст. 235 КЗпП).

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що апелянтом подано заяву про часткову відмову від позовних вимог від 09.05.2022, в якій він просить прийняти його відмову від позовних вимог у частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та закрити провадження у цій частині позовних вимог, у зв`язку із скрутним фінансовим становищем у державі та тимчасовим поновленням його на роботі з оплатою заробітної плати відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 25.02.2022 № 380, яким зупинено дію наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153 «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» до завершення воєнного стану в Україні.

Перевіривши заяву позивача, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно частини першої статті 189 КАС України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до частини другої статті 314 КАС України визначено, що у разі відмови від позову або примирення сторін суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 189, 190 цього Кодексу, якою одночасно визнає нечинним судове рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Згідно частини п`ятої статті 189 КАС України суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини третьої статті 189 КАС України про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог.

Згідно пункту другого частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Підстав для не прийняття відмови від позову судом не встановлено.

Відповідно до частини першої статті 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

З огляду на положення частини другої статті 314 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про визнання нечинним рішення суду першої інстанції та закриття провадження по справі в цій частині позовних вимог.

Керуючись статтями 189, 229, 238, 308, 310, 314, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Прийняти заяву ОСОБА_1 про відмову від частини позовних вимог.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року в адміністративній справі № 260/7646/21 в частині позовних вимог щодо стягнення з ГУ ДПС в Закарпатській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу визнати нечинним та в цій частині позовних вимог закрити провадження у справі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року в адміністративній справі № 260/7646/21 скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДПС у Закарпатській області № 313-о від 08.11.2021 «Про відсторонення від роботи працівників» в частині відсторонення ОСОБА_1 від роботи, головного державного інспектора відділу супроводження в судах податкових спорів за позовами органів ДПС управління супроводження судових справ ГУ ДПС в Закарпатській області.

Поновити ОСОБА_1 у виконанні посадових обов`язків на посаді головного державного інспектора відділу супроводження в судах податкових спорів за позовами органів ДПС управління супроводження судових справ ГУ ДПС в Закарпатській області з 08.11.2021.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача щодо позовних вимог від яких позивач відмовився і судом в цій частині закрито провадження у справі не допускається.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин