Справа № 460/16383/21
Суддя: У.М. Нор
Дата ухвалення: 2022-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2022 року м. Рівне №460/16383/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доУправління праці та соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області Державна установа "Городищенська виправна колонія (№ 96)"
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області, Державної установи «Городищенська виправна колоні (№96)», в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Городищенська виправна колонія (№960», що полягала у незабезпеченні ОСОБА_1 зустрічі із представником органу соціального захисту населення та несприянні належному оформленню і поданню відповідних документів до органів соціального захисту щодо призначення соціальної допомоги особам з інвалідністю;

зобов`язати Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 соціальну допомоги особам з інвалідністю за період з 20.07.2018 по 22.02.2019.

В обґрунтування заявленого позову зазначається про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 16.07.2013 до 16 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Городищенська виправна колонія (№96)». 23.07.2018 Рівненською міжрайонною спеціалізованою онкологічною МСЕК позивачу встановлена ІІ група інвалідності внаслідок загального захворювання на період з 20.07.2018 по 31.07.2019. Позивач вказує, що незважаючи на неодноразові заяви, в період з липня 2018 року по лютий 2019 року, адміністрація Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» не забезпечувала зустріч із представником органу соціального захисту населення та не сприяла належному оформленню і поданню відповідних документів для призначення соціальної допомоги як це встановлено Порядком №261. Із відповіді на адвокатський запит від 16.09.2021 позивачу стало відомо про те, що соціальна допомога ОСОБА_1 призначена лише 22.02.2019. Позивач переконаний, що у зв`язку із неправомірною бездіяльністю Державної установи «Городищенська виправна колонія (№960)» він недоотримав соціальну допомогу за вісім місяців, а саме: липень грудень 2018 року та січень 2019 року. З наведених підстав просив позовну заяву задовольнити.

Ухвалою суду від 08.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

12.01.2022 відповідачем-2 Державною установою «Городищенська виправна колонія (№960)» подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він з позовними вимогами не погоджується, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач-2 вказує про те, що в грудні 2018 року ОСОБА_1 усно звернувся до старшого інспектора з питань підготовки до звільнення відділу соціально-виховної та психологічної роботи Державної установи «Городищенська виправна колонія (№960)» майора внутрішньої служби ОСОБА_2 з питанням щодо призначення йому соціальної допомоги по інвалідності. Відповідач-2 звертає увагу, що до вказаного часу ні позивач, ні його представник не зверталися до нього для призначення відповідної соціальної допомоги. 21.02.2019 за вихідним номером 30/08/750 адміністрацією установи було направлено пакет документів щодо призначення засудженому ОСОБА_1 соціальної допомоги по інвалідності. В контексті цього, відповідач-2 вказує, що особа, яка під час відбування покарання набула права на соціальну допомогу, подає до адміністрації установи виконання покарань клопотання щодо забезпечення необхідних умов для призначення їй соціальної допомоги за місцезнаходженням такої установи, зокрема, щодо виклику представників органів соціального захисту населення і офіційного прийому ними в установленому порядку відповідних документів безпосередньо від особи, яка відбуває покарання, або від її представника за довіреністю. В свою чергу, адміністрація установи виконання покарань не більш як протягом 30 днів з дати реєстрації клопотання особи, яка набула права на призначення соціальної допомоги під час відбування покарання, забезпечує зустріч цієї особи із представником органу соціального захисту населення. Однак, позивачем вказані заходи вжиті не було, відповідно й відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.

28.01.2022 позивач подав до суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог. У поданій заяві позивач просив суд заявлений позов в частині визнання протиправною бездіяльності Державної установи «Городищенська виправна колонія (№960)» щодо незабезпечення зустрічі із представником органу соціального захисту залишити без розгляду.

08.02.2022 відповідачем-1 Управлінням соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області подано до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому просить відмовити в задоволенні його позовних вимог. Відповідач-1 вказує про те, що позивачу встановлено інвалідність ІІ групи з 23.07.2018 на підставі акта огляду медико-соціальної експертної комісії. Відповідач-1 зазначає, що заява позивача про призначення допомоги особам, які не мають права на пенсію та особам з інвалідністю, надійшла до Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області 22.02.2019, допомога позивачу призначена на період з 22.02.2019 по 31.07.2019 згідно Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю. За наведеного, відповідач просив відмовити у позові повністю.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до вимог ч.3 ст.263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 16.07.2013 до 16 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Городищенська виправна колонія (№96)».

23.07.2018 Рівненською міжрайонною спеціалізованою онкологічною МСЕК позивачу встановлена ІІ група інвалідності внаслідок загального захворювання на період з 20.07.2018 по 31.07.2019.

21.02.2019 адміністрацією Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» направлено матеріали для призначення соціальної допомоги по втраті працездатності засудженому ОСОБА_1 .

Управлінням соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області позивачу призначена допомога на період з 22.02.2019 по 31.02.2019.

Не погоджуючись з тим, що державна соціальна допомога призначена 22.02.2019, а не з 20.07.2018 позивач звернувся до суду з даним позовом.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 48 Конституції України кожному гарантується право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам» у редакції, чинній на час призначення позивачеві соціальної допомоги, державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю - щомісячна державна допомога, що надається відповідно до норм цього Закону у грошовій формі особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю

Згідно ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам» громадяни України, які є дітьми померлого годувальника або досягли віку, встановленого статтею 1 цього Закону, і не мають права на пенсію, або є особами з інвалідністю і не мають права на пенсію по інвалідності або державну допомогу у зв`язку з інвалідністю та постійно проживають на території України, мають право на державну соціальну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

П. 2 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам» державна соціальна допомога згідно із цим Законом призначається особі, яка: не одержує пенсію або соціальні виплати, що призначаються для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам» державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державна соціальна допомога на догляд призначаються з дня звернення за допомогою. Якщо звернення за допомогою відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення віку, встановленого статтею 1 цього Закону або встановлення інвалідності, допомога призначається з дня досягнення віку, встановленого статтею 1 цього Закону або визнання осіб особами з інвалідністю органами медико-соціальної експертизи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам» призначення і виплата державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 4 і 7 ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про затвердження порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд»(далі - Порядок № 261).

П. 1 Порядку № 261 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що цей Порядок визначає умови призначення, надання і виплати: державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам; державної соціальної допомоги на догляд.

Згідно п. 5 Порядку № 261 право на державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам мають особи, що одночасно відповідають таким умовам:

1) особи, які досягли віку 63 років і не мають права на пенсію відповідно до законодавства або визнані інвалідами в установленому порядку.

2) не одержують пенсію або соціальні виплати, що призначаються для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», та допомогу, що призначається відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам»;3) є малозабезпеченими особами (крім інвалідів I групи);

Відповідно до п. 10 Порядку № 261 для призначення соціальної допомоги подаються такі документи: заява за формою, затвердженою наказом Мінсоцполітики.

Під час подання заяви пред`являється паспорт громадянина України, трудова книжка та довідка про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті); декларація про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї) за останні шість календарних місяців або два квартали, що передують місяцю звернення за призначенням допомоги, за формою, затвердженою наказом Мінсоцполітики (у разі потреби); копія рішення суду про визнання особи недієздатною (для недієздатної особи); копія рішення про призначення опікуна (для недієздатної особи, якій призначено опікуна); копія документа, що підтверджує повноваження представника закладу, який виконує функції опікуна над особою (для недієздатної особи, опікуна якій не призначено); копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, посвідчення біженця або посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідки на постійне проживання або посвідки на тимчасове проживання (у разі потреби); копія довідки про реєстрацію місця проживання; довідка про склад сім`ї, видана уповноваженим органом за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування (у разі потреби).

Для призначення соціальної допомоги заява подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Соціальна допомога призначається з дня звернення за допомогою. У разі коли звернення за соціальною допомогою відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особами віку, встановленого статтею 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам» або встановлення інвалідності, допомога призначається відповідно з дня досягнення особами віку, встановленого статтею 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам» або встановлення МСЕК інвалідності особі.

Днем звернення за призначенням соціальної допомоги вважається день прийняття органом соціального захисту населення заяви з усіма необхідними документами. (п. 11 Порядку № 261).

У п. 36 Порядку № 261 визначено, що засуджені мають право на призначення соціальної допомоги, яка за наявності відповідного права призначається органами соціального захисту населення за місцем відбування особою покарання.

Особа, яка під час відбування покарання набула права на соціальну допомогу, подає до адміністрації установи виконання покарань клопотання щодо забезпечення необхідних умов для призначення їй соціальної допомоги за місцезнаходженням такої установи, зокрема, щодо виклику представників органів соціального захисту населення і офіційного прийому ними в установленому порядку відповідних документів, передбачених пунктом 10 цього Порядку, безпосередньо від особи, яка відбуває покарання, або від її представника за довіреністю.

Адміністрація установи виконання покарань не більш як протягом 30 днів з дати реєстрації клопотання особи, яка набула права на призначення соціальної допомоги під час відбування покарання, забезпечує зустріч цієї особи із представником органу соціального захисту населення та всебічно сприяє належному оформленню і поданню нею відповідних документів або забезпечує умови для оформлення і подання необхідних документів через її представника.

Системний аналіз наведених норм доводить, що право на державну соціальну допомогу мають, зокрема, особи з інвалідністю. Така допомога призначається у випадку, якщо особа не має права на пенсію по інвалідності або державну допомогу у зв`язку з інвалідністю та постійно проживає на території України. Для призначення допомоги така особа особисто або через свого представника повинна звернутися до уповноваженого суб`єкта з відповідною заявою, до якої додати необхідні для призначення допомоги документи. При цьому, державна соціальна допомога призначається з дня звернення за допомогою. Разом з тим, якщо звернення за соціальною допомогою відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності, то допомога призначається відповідно з дня встановлення МСЕК інвалідності особі. Засуджені мають право на призначення соціальної допомоги, яка призначається за місцем відбування особою покарання. Така особа подає до адміністрації установи виконання покарань клопотання щодо забезпечення необхідних умов для призначення їй соціальної допомоги за місцезнаходженням такої установи. Адміністрація установи виконання покарань протягом визначеного строку забезпечує зустріч цієї особи із представником органу соціального захисту населення, сприяє належному оформленню і поданню документів, забезпечує умови для оформлення і подання документів.

З матеріалів справи вбачається, що позивачеві інвалідність була встановлена згідно довідки до акту огляду МСЕК серії АВ №0956227 від 20.07.2018. Тобто, саме з цього часу позивач має право на призначення державної соціальної допомоги.

Разом з тим, позивач в цей період не звернувся з відповідною заявою та документами для призначення допомоги. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо наявності факту такого звернення.

Крім цього, як вже зазначалось, соціальна допомога призначається з дня звернення за допомогою. Днем звернення за призначенням соціальної допомоги вважається день прийняття органом соціального захисту населення заяви з усіма необхідними документами. Разом з тим, у разі коли звернення за соціальною допомогою відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності, допомога призначається відповідно з дня встановлення МСЕК інвалідності особі.

Таким чином, державна допомога може бути призначена: з дня встановлення інвалідності, у випадку звернення особи не пізніше трьох місяців з дня встановлення МСЕК інвалідності; з моменту звернення з відповідною заявою, у випадку звернення особи після спливу трьох місяців з дня встановлення МСЕК інвалідності.

З огляду на те, що позивач відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає за необхідне вказати, що у такому випадку, порядок призначення державної допомоги дещо інший, адже він обмежений у праві вільного пересування простором. За таких обставин, особа яка відбуває покарання повинна звернутися до адміністрації установи виконання покарань із клопотанням щодо забезпечення необхідних умов для призначення їй соціальної допомоги за місцезнаходженням такої установи, зокрема щодо виклику представників органів соціального захисту населення і офіційного прийому ними в установленому порядку відповідних документів. Адміністрація установи виконання покарань, в свою чергу, не більш як протягом 30 днів з дати реєстрації клопотання особи, яка набула права на призначення соціальної допомоги під час відбування покарання, забезпечує зустріч цієї особи із представником органу соціального захисту населення та всебічно сприяє належному оформленню і поданню нею відповідних документів або забезпечує умови для оформлення і подання необхідних документів через її представника.

Таким чином, суд вказує, що державна соціальна допомога не призначається за замовчуванням, лише внаслідок встановлення інвалідності особи, а й потребує певних активних дій зі сторони такої особи, зокрема, звернення з відповідною заявою та документами до уповноважених органів з метою призначення державної соціальної допомоги.

Суд зауважує, що право на державну соціальну допомогу не є абсолютним, адже для її призначення встановлений певний механізм, дотримання якого й дає можливість отримання такої допомоги. Кожна особа вільна у розпорядженні своїми права.

За таких обставин, суд вказує, що дії відповідача-2 відповідають вимогам чинного законодавства, адже ним було вжито всіх заходів та створено належні умови для оформлення і подання позивачем необхідних документів для отримання державної соціальної допомоги.

Державна соціальна допомога особам призначаються відповідними структурними підрозділами місцевих державних адміністрацій. Державна соціальна допомоги призначається з моменту звернення особи. Для призначення державної соціальної допомоги особі необхідно звернутися з відповідною заявою та необхідними для цього документами.

Таким чином, підставою призначення державної соціальної допомоги є факт звернення особи з відповідною заявою. За відсутності ж звернення структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій не вправі на власний розсуд призначати державну соціальну допомогу.

Як вже встановлено судом, позивач звернувся з відповідною заявою та документами лише 22.02.2019 і саме з цього часу йому й була призначено соціальна допомога відповідачем-1. Такі дії відповідача-1 відповідають приписам чинного законодавства. Обставин, які б слугували підставою для призначення державної соціальної допомоги раніше, відсутні.

Суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах вимоги позивача не мають достатнього підґрунття у національному законодавстві, адже постановою Порядком №216 прямо передбачено порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги у такий спосіб, як це здійснено відповідачами у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області, Державної установи «Городищенська виправна колоні (№96)» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 (ДУ "Городищенська виправна колонія (№96)",с. Городище,Рівненський район, Рівненська область,35341,

Відповідач - Управління праці та соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області (вул. Соборна,366 А,м.Рівне,33000, ЄДРПОУ/РНОКПП 03195412) Відповідач - Державна установа "Городищенська виправна колонія (№ 96)" (с.Городище,Рівненський район, Рівненська область,35341, ЄДРПОУ/РНОКПП 08564386)

Повний текст рішення складений 14 липня 2022 року

Суддя У.М. Нор