Справа № 300/3600/21
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" липня 2022 р. справа № 300/3600/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Яремчанської державної податкової інспекції ГУ ДПС в Івано-Франківській області, Головного управління ДПС України в Івано-Франківській області, Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківської області про стягнення безпідставно сплачених коштів,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.07.2021 відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними в справі матеріалами та залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Коломийське управління Державної казначейської служби України Івано-Франківської області.
Від Головного управління ДПС України в Івано-Франківській області, надійшов відзив на позовну заяву. Згідно вказаного відзиву представник відповідача зазначив, що позивач не надав будь-яких доказів, які б підтверджували факт відсутності визнання договору недійсним чи розірвання договору купівлі-продажу, а тому відсутні підстави для повернення надміру сплаченні кошти.
Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківської області правом на подання відзиву на позов у встановлений строк не скористалося.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено таке.
Головне управління ДПС України в Івано-Франківській області відмовило позивачу в поверненні помилково сплачених податків з тих підстав, що у неї відсутні заперечення щодо кожної з умов договору купівлі-продажу від 19.02.2021.
Вважаючи такі дії відповідача щодо відмови позивачу в поверненні помилково сплачених коштів, звернулася з цим позовом до суду.
Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.
Згідно із правових приписів, що містяться у статті 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Статтею 331 ЦК України врегульовано набуття права власності на новостворене майно та об`єкти незавершеного будівництва.
Абзацом частиною 2 статті 331 ЦК України, зокрема зазначено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Відповідно до ст. 21 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у разі поділу об`єкта нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, реєстраційний номер цього об`єкта скасовується. Водночас для кожного з новостворених об`єктів нерухомого майна відкривається новий розділ Державного реєстру прав і нова реєстраційна справа, кожному з таких об`єктів присвоюється новий реєстраційний номер.
Записи про речові права та їх обтяження щодо об`єкта який поділяється, або при виділі частки з цього об`єкта переносяться до розділів Державного реєстру прав, що відкриті на кожний новостворений об`єкт. Якщо правочином або актом відповідного органу встановлено, що речові права та їх обтяження не поширюються на всі новостворені об`єкти нерухомого майна, записи про такі права та обтяження переносяться лише до розділів, відкритих для новостворених об`єктів, яких вони стосуються.
Відповідно до п. 57 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868 державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна, що утворився у результаті поділу, виділу частки з об`єкта нерухомого майна або об`єднання об`єктів нерухомого майна, проводиться державним реєстратором органу державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на кожний новостворений об`єкт нерухомого майна.
На підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав щодо об`єкта нерухомого майна, який поділяється, частка з якого виділяється, або щодо об`єктів нерухомого майна, які об`єднуються, державний реєстратор на кожний новостворений об`єкт відкриває відповідний розділ у Державному реєстрі прав, присвоює реєстраційний номер такому об`єкту та формує реєстраційну справу відповідно до законодавства.
Тобто, саме з моменту реєстрації закон пов`язує виникнення права власності на зазначені об`єкти.
Відповідно до п.172.1 ст.172 ПК України дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) не частіше одного разу протягом звітного податкового року житлового будинку, квартири або їх частини, кімнати, садового (дачного) будинку (включаючи земельну ділянку, на якій розташовані такі об`єкти, а також господарсько-побутові споруди та будівлі, розташовані на такій земельній ділянці), а також земельної ділянки, що не перевищує норми безоплатної передачі, визначеної статтею 121 Земельного кодексу України залежно від її призначення, та за умови перебування такого майна у власності платника податку понад три роки, не оподатковується.
Згідно п.172.2 ст.172 ПК України дохід, отриманий платником податку від продажу протягом звітного податкового року більш як одного з об`єктів нерухомості, зазначених у пункті 172.1 цієї статті, або від продажу об`єкта нерухомості, не зазначеного в пункті 172.1 цієї статті, підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу.
Положеннями п.167.2 ст.167 ПК України передбачено, що ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування щодо доходу.
Крім того, отримання свідоцтв на право власності, які видані позивачу у зв`язку із поділом належної їй земельної ділянки не свідчать про набуття права власності на новостворене майно, оскільки право власності на відповідну земельну ділянку у неї і не припинялося.
Отже, твердження позивача проте, що відчужена нею земельна ділянка на момент відчуження 19.02.2020 належала їй понад три роки є обґрунтованими.
Згідно п.43.1 ст.43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Пунктом 43.3 ст.43 цього Кодексу встановлено, що обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Відповідно до пп. 43.4, пп.43.5 ст.43 Податкового кодексу України платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.
Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.
Пунктом 3 розділу 1 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787, передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.
За змістом пункту 1 розділу 2 названого Порядку органи казначейства здійснюють повернення помилково сплаченого до місцевого бюджету податку з доходу фізичних осіб за наявності відповідної заяви платника та подання органу податкової служби.
В силу пунктів 5, 10 розділу 1 цього ж Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання в довільній формі подається платником до органу казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.
Заява та/або подання подається до відповідного органу казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету. Органи казначейства приймають подання від органів, які контролюють справляння надходжень бюджету або які здійснюють облік заборгованості в розрізі позичальників, у строки, визначені нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів.
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що питання формування податковим органом подання та направлення його до органу казначейства є виключним повноваженням такого органу, а суд, в свою чергу, не може підміняти державний орган та вирішувати питання про стягнення таких платежів.
Так, передумовою повернення грошових коштів, що обліковуються за платником податку як переплата з обов`язкових платежів, є лише подання заяви про повернення коштів на рахунок платника податків у визначений законом строк.
За вказаних обставин суд вважає, що бездіяльність податкового органу, яка полягає у не підготовці висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та, відповідно, не подані відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, є порушенням вимог ст. 43 ПК України та Порядку, як наслідок, відповідач допустив протиправну бездіяльність та порушив право позивача на повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з військового збору.
В силу приписів абзацу першого пункту 43.5 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Отже, чинним законодавством на відповідача покладений обов`язок не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку із дня подання позивачем заяви підготувати висновок про повернення надміру сплаченої суми грошового зобов`язання з податку на прибуток та подати його для виконання відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Проте, як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не спростовано сторонами, відповідач таких дій не вчинив.
Таким чином, відповідач не виконав покладених на нього чинним законодавством обов`язків щодо надання органу казначейства висновку про повернення відповідних сум коштів із відповідного бюджету, чим допустив протиправну бездіяльність та порушив право позивача на повернення надміру сплачених грошових зобов`язань.
Відповідно до положень ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з приписів ст.ст. 71, 86 КАС України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
У зв`язку із обранням позивачем невірного способу захисту порушених прав, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання відповідача до виконання покладеного на нього Законом обов`язку щодо надання органу казначейської служби висновку про повернення надміру сплачених коштів із відповідного бюджету.
Відповідно до частини першої статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Також, суд відмічає, що відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
З обставин адміністративної справи вбачається, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних дій, однак при прийнятті рішення у цій справі судом враховано алгоритм дій державних органів у процесі повернення платникам податків помилково сплачених сум грошового зобов`язання. З урахуванням викладеного, суд прийшов до переконання, що адміністративний позов належить задовольнити частково.
Відповідно до положень частини 3 статті 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів підлягає стягненню сплачений судовий збір в 454 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
позов задовольнити частково.
У задоволені решти вимог відмовити.
Cтягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області судові витрати в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ;

відповідачі: Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, , вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018;

Яремчанська державна податкова інспекція ГУ ДПС в Івано-Франківській області, вул. Курортна, 4/2, м. Яремча, Івано-Франківська область, 78500;

Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, , вул. Дністровська, 14, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя Шумей М.В.