Справа № 420/5370/22
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2022-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5370/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітніх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Ананьївської міської ради про визнання протиправною бездіяльності щодо не розгляду заяви про затвердження проекту землеустрою та зобов`язання прийняти рішення,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітніх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Ананьївської міської ради, в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Ананьївської міської ради щодо прийняття рішення про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 гектара у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення садівництва поза межами населеного пункту на території колишньої Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, згідно поданого клопотання з додатками від 01 вересня 2021 року;

визнати протиправною бездіяльність Ананьївської міської ради щодо прийняття рішення про надання дозволу ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 гектара у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення садівництва поза межами населеного пункту на території колишньої Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, згідно поданого клопотання з додатками від 01 вересня 2021 року;

визнати протиправною бездіяльність Ананьївської міської ради щодо прийняття рішення про надання дозволу ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 гектара у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення садівництва поза межами населеного пункту на території колишньої Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, згідно поданого клопотання з додатками від 01 вересня 2021 року;

зобов`язати Ананьївську міську раду розглянути на найближчій сесії клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою від 01 вересня 2021 року та надати ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 гектара у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення садівництва поза межами населених пунктів на території колишньої Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, згідно поданого клопотання з додатками від 01 вересня 2021 року;

зобов`язати Ананьївську міську раду розглянути на найближчій сесії клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою від 01 вересня 2021 року та надати ОСОБА_3 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 гектара у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення садівництва поза межами населених пунктів на території колишньої Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, згідно поданого клопотання з додатками від 01 вересня 2021 року;

зобов`язати Ананьївську міську раду розглянути на найближчій сесії клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою від 01 вересня 2021 року та надати ОСОБА_4 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 гектара у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення садівництва поза межами населених пунктів на території колишньої Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, згідно поданого клопотання з додатками від 01 вересня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 , як законний представник своїх малолітніх дітей, 01.09.2021 року звернувся до відповідача із клопотаннями про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

В порушення вимог ч.7 ст.118 ЗК України, відповідач в місячний строк не розглянув подані клопотання.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 07.04.2022 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст. 262 КАС України.

20.04.2022 р. за вхід.№ЕС/1130/22 надійшов відзив на позовну заяву, в якому, зокрема, наголошено на тому, що за дорученням Ананьївського міського голови відділом земельних відносин та охорони навколишнього середовища клопотання попередньо розглянуті, на підставі чого позивачу підготовлено та направлено 08.09.2021 року за №20, 21, 23 відповідь, в якій роз`яснено підстави, згідно яких питання не виносилось на засідання Ананьївської міської ради.

10.05.2022 року за вхід. №15958/22 надійшла відповідь на відзив.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 в інтересах малолітніх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 02.09.2021 року звернувся із клопотаннями про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, які зареєстровані відповідачем за №5391, 5392, 5393.

08.09.2021 року відділом земельних відносин та охорони навколишнього середовища Ананьївської міської ради клопотання попередньо розглянуті, на підставі чого позивачу підготовлено та направлено за №20, 21, 23.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України, статтями 26, 33, 59 Закону № 280/97-ВР.

Як передбачено п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 59 Закону № 280/97-ВР рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

За приписами частини десятої вказаної статті акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

За змістом ч. 1-3 ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Як передбачено ч. 3 ст. 123 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Отже, чинне законодавство чітко визначає, що обов`язковим наслідком розгляду питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою - є безумовне прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування вмотивованого рішення про надання такого дозволу або відмову у його наданні, із наведенням усіх підстав такої відмови.

Згідно з ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, є вичерпним, а саме:

невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, начальником відділу земельних відносин та охорони навколишнього середовища Ананьївської міської ради надано відповіді позивачу №20, 21, 23 від 08.09.2021 року, в яких зазначено, що при розгляді наданих вами документів виявлено, що до клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не надано повний перелік документів, а саме, відсутні свідоцтво про шлюб, довідка про місце проживання дитини, письмова згода матері на вчинення правочину батьком.

Разом з цим, доказів направлення/вручення вказаних відповідей представником Ананьївської міської ради не надано.

Відповідно до «Положення про відділ земельних відносин та охорони навколишнього середовища Ананьївської міської ради», затвердженого рішенням Ананьївської міської ради від 23.12.2020 року №75-VІІІ, відділ здійснює контроль за використанням і охороною земель та контроль за додержанням земельного законодавства,… розглядає у межах компетенції відділу звернення, заяви громадян, забезпечує вжиття відповідних заходів для вирішення порушених ними питань та інше.

Суд звертає увагу, що вказані приписи Положення не звільняють відповідача, який є органом місцевого самоврядування та, відповідно, суб`єктом розпорядження землями, - від визначеного ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України обов`язку розглянути клопотання (заяву) позивача та прийняти за наслідками розгляду порушеного питання - одне з рішень, обов`язковість прийняття яких чітко встановлена ч.3 ст. 123 ЗК України: надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні.

Вказане Положення передбачає лише перевірку проектів рішень, однак - не враховує особливості прийняття органом місцевого самоврядування рішень за заявами (клопотаннями), що розглядаються за процедурою надання адміністративних послуг.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Рисовський проти України" (№29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "належного урядування".

Принцип "належного урядування", зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 10 Закону України "Про адміністративні послуги" граничний строк надання адміністративної послуги визначається законом. У разі якщо законом не визначено граничний строк надання адміністративної послуги, цей строк не може перевищувати 30 календарних днів з дня подання суб`єктом звернення заяви та документів, необхідних для отримання послуги. У разі надання адміністративної послуги суб`єктом надання адміністративних послуг, який діє на засадах колегіальності, рішення про надання адміністративної послуги або про відмову в її наданні приймається у строк, визначений частиною першою або другою цієї статті, а в разі неможливості прийняття зазначеного рішення у такий строк - на першому засіданні (слуханні) після закінчення цього строку.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України результатом надання адміністративної послуги - є рішення міської ради про надання дозволу на розроблення (складання) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивована відмова. При цьому закон встановлює місячний строк розгляду клопотання про надання такого дозволу, який відповідачем не дотримано, адже жодне з вказаних рішень до цього часу - не прийнято, що стало підставою звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав.

З урахуванням дати реєстрації клопотань позивача - 02.09.2021 року (реєстраційні номери 5393, 5392, 5391), рішення за наслідками їх розгляду підлягало прийняттю до 03.10.2021 року.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідачем у встановлений частиною третьою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України місячний строк за результатами розгляду вказаного клопотання не було прийнято ані рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, ані рішення про відмову у наданні таких дозволів.

Суд звертає увагу, що такий варіант поведінки відповідача як бездіяльність, що полягає у неприйнятті рішення про надання дозволу або вмотивованої відмови, законом не передбачений, а тому є протиправним.

Протиправна бездіяльність Ананьївської міської ради, на думку суду, зумовлена помилковим розумінням змісту та меж дискреційних повноважень ради.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє.

У Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, зазначається, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

У справі, що розглядається адміністративним судом за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітніх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивованої відмови у його наданні, регламентовано ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом.

Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл.

Ці повноваження та порядок їх реалізації, в силу вимог чинного законодавства, - передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження - не є дискреційними.

Згідно ч.4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Фактично, необхідною передумовою застосування ч. 2 ст. 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Як встановлено ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 р. у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 р. у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно Рішення ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

За приписами ч.2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Ананьївської міської ради, що полягає у не прийнятті у встановлений законом строк рішення за результатами розгляду клопотань ОСОБА_1 в інтересах малолітніх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за №5391, 5392, 5393 від 02.09.2021 року.

В той же час, надаючи оцінку вимогам позивача зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу, що з 24 лютого 2022 року в країні діє воєнний стан. Так, 24 лютого 2022 року Президентом України прийнято Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (далі Указ). Відповідно до пункту 1 Указу воєнний стан діє з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Приписами пункту 1 Указу Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Приписами пункту 1 Указу Президента України від 22 квітня 2022 року №259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Приписами пункту 1 Указу Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

За приписами пункту другого Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/202 військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відтак, враховуючи, що Ананьївська міська рада є органом місцевого самоврядування, що залучений до реалізації та здійснення передбачених Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходів і повноважень воєнного стану, пріоритетними при проведенні пленарних засідань Ради є заходи спрямовані на забезпечення оборони України, захист безпеки населення та інтересів держави. А тому, в період дії воєнного стану покладення на відповідача обов`язку по розгляду клопотання позивача у бажаний для нього спосіб (на черговій (позачерговій) сесії ради), суперечитиме принципу пропорційності.

Законом України від 24.03.2022 № 2145-XI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", який набрав чинності 07.04.2022, внесені зміни до ЗК України.

Так, вказаним законом розділ X "Перехідні положення" ЗК України доповнено пунктом 27, згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється (пп. 5).

Отже, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі земельних ділянок у власність.

Тому, положення Закону України від 24.03.2022 № 7178, який повинен застосовуватися органом місцевого самоврядування при розгляді ініційованого позивачем земельного питання, виключатиме позитивне вирішення клопотання позивача під час дії воєнного стану.

Відтак, суд вбачає підстави для задоволення похідної позовної вимоги у спосіб зобов`язання Ананьївської міської ради розглянути у визначеному законом порядку клопотання ОСОБА_1 в інтересах малолітніх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 №5391, 5392, 5393 від 02.09.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення трьох земельних ділянок орієнтовною площею 0,1200 гектара у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення садівництва поза межами населеного пункту на території колишньої Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області та прийняти відповідне рішення з урахуванням обмежень, запроваджених підпунктом 3 пункту 27 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v.» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах малолітніх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Ананьївської міської ради про визнання протиправною бездіяльності щодо не розгляду заяви про затвердження проекту землеустрою та зобов`язання прийняти рішення - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Ананьївської міської ради щодо не прийняття рішення про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 гектара у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення садівництва поза межами населеного пункту на території колишньої Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, згідно поданого клопотання з додатками №5391 від 02.09.2021 року.

Визнати протиправною бездіяльність Ананьївської міської ради щодо прийняття рішення про надання дозволу ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 гектара у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення садівництва поза межами населеного пункту на території колишньої Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, згідно поданого клопотання з додатками №5392 від 02.09.2021 року.

Визнати протиправною бездіяльність Ананьївської міської ради щодо прийняття рішення про надання дозволу ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 гектара у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення садівництва поза межами населеного пункту на території колишньої Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, згідно поданого клопотання з додатками №5393 від 02.09.2021 року.

Зобов`язати Ананьївську міську раду розглянути у визначеному законом порядку клопотання ОСОБА_2 №5391 від 02.09.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 гектара у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення садівництва поза межами населених пунктів на території колишньої Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області та прийняти відповідне рішення з урахуванням обмежень, запроваджених підпунктом 3 пункту 27 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України.

Зобов`язати Ананьївську міську раду розглянути у визначеному законом порядку клопотання ОСОБА_3 №5392 від 02.09.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 гектара у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення садівництва поза межами населених пунктів на території колишньої Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області та прийняти відповідне рішення з урахуванням обмежень, запроваджених підпунктом 3 пункту 27 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України.

Зобов`язати Ананьївську міську раду розглянути у визначеному законом порядку клопотання ОСОБА_4 №5393 від 02.09.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 гектара у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення садівництва поза межами населених пунктів на території колишньої Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області та прийняти відповідне рішення з урахуванням обмежень, запроваджених підпунктом 3 пункту 27 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 в інтересах малолітніх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

Ананьївська міська рада (адреса: 66400, Одеська область, м. Ананьїв, вул. Незалежності, буд. 51, , електронна пошта: )

Головуючий суддя Н.В. Потоцька