Справа № 320/2559/22
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2022-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2022 року Київ справа №320/2559/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТСКНОВ" до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ТСКНОВ" (далі Позивач, Товариство) з позовною заявою до Головного управління Держпраці у Київській області (далі Відповідач, ГУ Держпраці у Київській області), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпраці в Київській області вих. №11/3/21/22510 від 11.11.2021 про відмову у видачі дозволу;

- зобов`язати Головне управління Держпраці в Київській області видати Товариству з обмеженою відповідальністю "ТСКНОВ" дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки, а саме:

- Газонебезпечні роботи та роботи у вибухопожежонебезпечних та/або пожежонебезпечних зонах (Група А п. 3 Додатку 2 до Порядку (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 №77);

- Роботи в колодязях, шурфах, траншеях, котлованах (Група А п. 7 Додатку 2 до Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткований підвищеної небезпеки (в редакції постанови Кабінету Міністрів України ввід 03.02.2021 №77);

- Земляні роботи, що виконуються на глибині понад 2 метри або в зоні розташування підземних комунікацій (Група А п. 8 Додатку 2 до Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки (в редакції від 03.02.2021 №77);

- Монтаж, демонтаж, налагодження, ремонт, технічне обслуговування, реконструкція машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки (Група А п. 11 Додатку 2 до Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 №77), а саме: Системи газопостачання природним і зрідженим газом суб`єктів господарювання, а також газовикористовуюче обладнання потужністю понад 0,1 МВт (Група Б п. 4 Переліку машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, який затверджено від 03.02.2021 №77);

- Будівництво магістральних газопроводів, нафтопроводів і продуктопроводів (нафтопродуктопроводів, аміакопроводів, етиленопроводів тощо), систем газопостачання природного та зрідженого газу (Група А п. 30 Додатку 2 до Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 №77).

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник Позивача зазначив, що Позивач належним чином виконав вимоги чинного законодавства для отримання дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки (подав усі необхідні документи для отримання дозволу), що зобов`язує Відповідача видати відповідний дозвіл, натомість всупереч положень статті 21 Закону України "Про охорону праці", Відповідачем прийнято необґрунтоване рішення, яке підлягає скасуванню, оскільки не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, закріплених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою від 17.02.2022 відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник Відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги є безпідставним, оскільки спірне рішення Відповідача прийняте ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тож заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають. При цьому представник Відповідача наголосив, що підставою для прийняття спірного рішення стало подання Позивачем у складі документів висновку експертизи, оформленого з порушенням встановлених вимог, а саме: ТОВ "Науково-технічний центр експертизи об`єктів нафтогазової промисловості", яке розробило для позивача висновок експертизи від 27.10.2021 №18.5-01.2-02-1259.21 для одержання дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки, не мало достатньої кількості компетентного персоналу для належного виконання своїх завдань (не менше двох експертів технічних з кожного напряму діяльності заявника); відповідно до даних реєстру акредитованих ООВ/НААУ встановлено, що у сфері акредитації органу з інспектування ТОВ "Науково-технічний центр експертизи об`єктів нафтогазової промисловості" відсутній перелік робіт, які зазначено у висновку експертизи суб`єкта господарювання, визначений у постанові Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 №77. Окрім того зауважив, що видача Відповідачем відповідного дозволу лише на підставі формальної наявності позитивних висновків експертизи, може призвести до ситуації, коли такі дозволи будуть видані без дотримання умов та норм законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки. Натомість, ймовірні негативні наслідки такого формального підходу до надання дозволів щодо діяльності підвищеної небезпеки повинні бути заздалегідь враховані та нівельовані суворим дотриманням вимог спеціального законодавства.

Не погоджуючись з наведеними представником Відповідача аргументами, представник Позивача подав відповідь на відзив, в якому наголосив, що єдиною підставою для прийняття спірного рішення є відсутність у ТОВ "Науково-технічний центр експертизи об`єктів нафтогазової промисловості" достатньої кількості компетентного персоналу, тож інші аргументи не стосуються оскаржуваного рішення та не мають прийматися судом до уваги. Окрім того зауважив, що Відповідачем не надано суду доказів того, що ДП "Головний навчально-методичний центр Держпраці" є уповноваженою особою констатувати факт того скільки компетентного персоналу має ТОВ "Науково-технічний центр експертизи об`єктів нафтогазової промисловості" та чи достатньо відповідного персоналу для проведення експертизи, а також наявності відповідної інформації на веб-сайті ДП "Головний навчально-методичний центр Держпраці" на момент прийняття оскаржуваного рішення. Таким чином, представник Відповідача вважає, що Відповідач не довів наявність законної підстави, передбаченої статтею 21 Закону України "Про охорону праці", для прийняття оскаржуваного рішення.

Розглянувши позов, відзив на позов, відповідь на відзив, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне.

Позивач звернувся до Відповідача із заявою на одержання дозволу від 28.10.2021 (том 1, а.с. 7-8), до якої долучив висновок експертизи, проведеної ТОВ "Науково-технічний центр експертизи об`єктів нафтогазової промисловості" від 27.10.2021 №18.5-01.2-02-1259.21, в якій просив надати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки: 1. Газонебезпечні роботи та роботи у вибухопожежонебезпечних та/або пожежонебезпечних зонах (п. 3дод. 2 Група А Порядку); 2. Роботи в колодязях, шурфах, траншеях, котлованах (п. 7дод. 2 Група А Порядку); 3. Земляні роботи, що виконуються на глибині понад 2 метри або в зоні розташування підземних комунікацій (п. 8дод. 2 Група А Порядку); 4. Монтаж, демонтаж, налагодження, ремонт, технічне обслуговування, реконструкція машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки (п. 11дод. 2 Група А Порядку), а саме: - Системи газопостачання природним і зрідженим газом суб`єктів господарювання, а також газовикористовуюче обладнання потужністю понад 0,1 МВт (п. 4 Групи Бпереліку машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 №77); 5. Будівництво систем газопостачання природного газу (п. 30дод. 2 Група А Порядку).

Відповідно до висновку експертизи від 27.10.2021 №18.5-01.2-02-1259.21, стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання під час виконання робіт підвищеної небезпеки (далі - Висновок), затвердженого ТОВ "Науково-технічний центр експертизи об`єктів нафтогазової промисловості", цей Висновок засвідчив, що Позивач спроможний забезпечити дотримання вимог законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки під час виконання заявлених робіт підвищеної небезпеки (том 1, а.с. 9-11).

За результатом розгляду вказаної заяви Позивача щодо видачі документів дозвільного характеру та висновку експертизи №18.5-01.2-02-1259.21від 27.10.2021, листом від 11.11.2021 №11/3/21/22510 "Про відмову у видачі дозволу" (том 1, а.с. 13-14), проаналізувавши положення частини третьої статі 21 Закону України "Про охорону праці", пунктів 6, 9 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011№1107 та Вимог до експертних організацій, які мають намір виконувати (виконують) експертизу стану охорони праці та безпеки промислового виробництва, затверджених наказом Міністерства соціальної політики України12.04.2018 №507, Відповідач повідомив Позивача, що згідно з наданою Головним навчально-методичним центром Держпраці інформацією про наявність експертів технічних у суб`єктів господарювання ТОВ "Науково-технічний центр експертизи об`єктів нафтогазової промисловості" не має достатню кількість компетентного персоналу для належного виконання своїх завдань (не менше двох експертів технічних з кожного напряму діяльності), у зв`язку з чим Позивачу було повернуто наданий пакет документів на доопрацювання. Також зазначеним листом повідомлено, що у сфері інспектування (процеси, продукція, послуги) експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання під час виконання заявлених робіт сфери акредитації органу інспектування ТОВ "Науково-технічний центр експертизи об`єктів нафтогазової промисловості" відсутній перелік робіт підвищеної небезпеки в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 №77.

Не погоджуючись з таким рішенням Відповідача, Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні визначає Закон України "Про охорону праці" від 14.10.1992№2694-XII (далі Закон №2694-XII), у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 21 Закону №2694-XII, виробничі будівлі, споруди, машини, механізми, устатковання, транспортні засоби, що вводяться в дію після будівництва (виготовлення) або реконструкції, капітального ремонту тощо, та технологічні процеси повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів з охорони праці.

Згідно з частиною третьою статті 21 Закону №2694-XII, роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки (далі - дозвіл).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, видає дозволи на безоплатній основі на підставі висновку експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання, проведеної експертно-технічними центрами, які належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або незалежними експертними організаціями, які забезпечують науково-технічну підтримку державного нагляду у сфері промислової безпеки та охорони праці.

На застосування машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки виробник або постачальник устатковання підвищеної небезпеки отримує дозвіл до прийняття зобов`язань на постачання. Одержання дозволу не вимагається у разі експлуатації (застосування) устатковання підвищеної небезпеки, яке прийнято в експлуатацію з видачею відповідного сертифіката або щодо якого зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації, а також у разі реєстрації машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Частиною четвертою статті 21 Закону №2694-XII визначено, що порядок видачі дозволів або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання дозволів центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, переліки видів робіт, машин, механізмів та устатковання підвищеної небезпеки, проведення або експлуатація (застосування) яких потребує отримання дозволу, та граничні розміри тарифів на проведення експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання, висновок якої є підставою для видачі дозволів, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Строк дії дозволу становить: на виконання робіт або на експлуатацію машин, механізмів та устатковання підвищеної небезпеки - п`ять років (з подальшим його продовженням); на застосування машин, механізмів та устатковання підвищеної небезпеки - безстроково.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, протягом 10 робочих днів з дня надходження заяви на одержання дозволу та необхідних документів приймає рішення про видачу дозволу або про відмову в його видачі із зазначенням підстав, визначених цією статтею.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, приймає рішення про відмову у видачі дозволу в разі: неподання роботодавцем необхідних документів та (або) їх оформлення з порушенням встановлених вимог; подання недостовірних відомостей або висновку за результатами експертизи, який затверджено чи складено більш як за рік до дня подання заяви; встановлення згідно з висновком за результатами експертизи невідповідності об`єкта експертизи вимогам законів та інших нормативно-правових актів з охорони праці.

У свою чергу, процедуру видачі або відмови у видачі, переоформлення, анулювання Держпраці та її територіальними органами дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки (далі - дозвіл), визначає Порядок видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1107 (далі Порядок №1107).

Пунктом 3 Порядку №1107 наведені терміни, які вживаються у ньому у такому значенні, зокрема: висновок експертизи - документ, який складається експертною організацією за результатами проведення експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання за формою, розробленою Держпраці і затвердженою в установленому порядку, містить інформацію про відповідність (невідповідність) об`єкта експертизи вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки і на підставі якого приймається рішення щодо видачі дозволу; експертні організації - експертно-технічні центри, що належать до сфери управління Держпраці, або незалежні експертні організації, які забезпечують науково-технічну підтримку державного нагляду у сфері промислової безпеки та охорони праці та мають підтверджену компетенцію для інспекційної діяльності у сфері охорони праці відповідно до законодавства;

Вимоги до експертних організацій розробляються Держпраці та затверджуються за погодженням з Антимонопольним комітетом в установленому порядку (пункт 4 Порядку №1107).

Пунктом 6 Порядку №1107 визначено, що дозвіл за формою згідно з додатком 1 видається: роботодавцеві - на виконання робіт підвищеної небезпеки, що зазначені у групі А додатка 2, або на експлуатацію машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, що зазначені у групі А переліку машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 №77; виробникові або постачальникові машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки (далі - виробник або постачальник) - на застосування машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, що зазначені у групі А переліку машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 №77, якщо інша форма оцінки його відповідності, яка є обов`язковою вимогою до нього, не встановлена технічними регламентами.

У разі коли дозвіл на застосування машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки отримано виробником або постачальником до прийняття зобов`язань щодо їх постачання, роботодавець може застосовувати зазначені машини, механізми, устатковання на підставі завіреної в установленому законодавством порядку копії дозволу, одержаної від такого виробника або постачальника.

Дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки видається територіальним органом Держпраці за місцем державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи підприємця (пункт 7 Порядку №1107).

Відповідно до пункту 9 Порядку №1107, для одержання дозволу роботодавець, виробник або постачальник подає особисто, через уповноважену ним особу або надсилає поштою до територіального органу Держпраці чи адміністратора центру надання адміністративних послуг у паперовій формі або в електронній формі через Єдиний державний веб-портал електронних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему Держпраці, заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додається: на виконання робіт підвищеної небезпеки - висновок експертизи щодо стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання під час виконання робіт підвищеної небезпеки; на експлуатацію машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки - висновок експертизи щодо стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання під час експлуатації машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки; на застосування машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки - висновок експертизи щодо відповідності машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки.

Забороняється вимагати для одержання дозволу документи, не передбачені законом.

Тобто, існують три види висновку експертизи, один з яких надається суб`єктом господарювання разом із заявою про отримання дозволу, в залежності від того, який вид дозволу суб`єкт господарювання має бажання отримати.

При цьому, кожен з висновків експертизи повинен підтверджувати додержання законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки, в залежності від того, на який вид дозволу проводиться експертиза.

Таким чином, для отримання дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки до територіального органу Держпраці чи адміністратора центру надання адміністративних послуг, зокрема, у паперовій формі, разом із заявою подається висновок експертизи щодо стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання під час виконання робіт підвищеної небезпеки.

У свою чергу, згідно з пунктом 10 Порядку №1107, строк видачі (продовження строку дії) дозволу або повідомлення роботодавця, виробника або постачальника про відмову у його видачі (продовженні строку дії) становить десять робочих днів з дня отримання документів, зазначених у пункті 9 цього Порядку (у разі продовження строку дії дозволу - документів, зазначених в абзацах п`ятому і шостому пункту 15 цього Порядку).

Рішення про відмову у видачі дозволу приймається у випадках, передбачених статтею 21 Закону України "Про охорону праці".

Як вже зазначалося вище, відповідно до частини одинадцятої статті 21 Закону №2694-XII, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, приймає рішення про відмову у видачі дозволу в разі: неподання роботодавцем необхідних документів та (або) їх оформлення з порушенням встановлених вимог; подання недостовірних відомостей або висновку за результатами експертизи, який затверджено чи складено більш як за рік до дня подання заяви; встановлення згідно з висновком за результатами експертизи невідповідності об`єкта експертизи вимогам законів та інших нормативно-правових актів з охорони праці.

Відповідно до пункту 1, підпункту 30 пункту 4, пункту 8 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 27.03.2015 №340 Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області (далі Управління Держпраці) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Управління Держпраці відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, видає у передбачених законодавством випадках дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки.

Управління Держпраців межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру і контролює їх виконання. Акти Управління Держпраці можуть бути скасовані Головою Держпраці повністю чи в окремій частині, у тому числі за дорученням Міністра соціальної політики України.

У взаємозв`язку з наведеним судом встановлено, що Позивачем виконано наведені вимоги Порядку №1107, подавши до Відповідача заяву за відповідною формою та позитивний висновок експертизи щодо стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання під час виконання робіт підвищеної небезпеки.

Натомість, Відповідачем за результатом розгляду заяви Позивача та відповідного висновку, листом від 11.11.2021 №11/3/21/22510 "Про відмову у видачі дозволу" повернуто наданий пакет документів на доопрацювання.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведені норми основного закону означають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

При цьому, "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. "У межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. "У спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

У свою чергу, частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тож, адміністративний суд, здійснюючи судовий розгляд справи, перевіряє оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність вищенаведеним закріпленим процесуальним законом критеріям.

При цьому, принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття.

Зокрема, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 01.07.2003 у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland) (заява №37801/97, пункт 36), вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: взяти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Разом з тим, у взаємозв`язку з наведеним судом встановлено, що за результатом розгляду заяви Позивача, Відповідачем в порушення зазначених положень Закону №2694-XII та Порядку №1107, фактично не прийнято одне з можливих рішень про видачу дозволу або про відмову у його видачі, а листом повернуто документи Позивачеві на доопрацювання, що вказаними нормативно-правовими актами не передбачено.

Окрім того, у листі від 11.11.2021 №11/3/21/22510 Відповідачем не зазначено конкретну норму Закону №2694-XII та/або Порядку №1107 (статтю або пункт), що стали підставою для повернення Позивачеві документів на доопрацювання та, які дії він має вчинити.

При цьому, посилання Відповідачем у листі від 11.11.2021 №11/3/21/22510 на Вимоги до експертних організацій, які мають намір виконувати (виконують) експертизу стану охорони праці та безпеки промислового виробництва, затверджені наказом Міністерства соціальної політики України 12.04.2018 №507 сприймається судом критично, оскільки такі вимоги є обов`язковими для суб`єктів господарювання незалежно від форми власності, які мають намір виконувати (виконують) експертизи у сфері охорони праці та безпеки промислового виробництва інших суб`єктів господарювання. Позивач же до таких суб`єктів не відноситься. Аналогічно критично сприймається судом посилання Відповідача у листі від 11.11.2021 №11/3/21/22510 на положення ДСТУ EN ISO/IEC 17020:2014, оскільки стандарт містить вимоги до компетентності органів, які здійснюють інспектування, а Позивач до таких суб`єктів не відноситься.

Водночас, предметом з`ясування у даній справі є саме обставини правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, а не висновок експертної організації та наявність чи відсутність у такої експертної організації можливостей для належного виконання своїх завдань.

Виходячи з наведеного в сукупності, суд вважає, що лист Відповідача від 11.11.2021 №11/3/21/22510, не можна вважати рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Закону №2694-XII та/або Порядку №1107, відповідно, відсутні підстави для оцінки його на відповідність критеріям правомірності рішення.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи з наведеного в сукупності, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог шляхом визнання протиправними дій Відповідача щодо повернення Позивачеві документів на доопрацювання та неприйняття відповідно до положень Закону №2694-XIIіПорядку №1107рішення про видачу Позивачу дозволу або про відмову у його видачі. Відповідно, доцільним є зобов`язання Відповідача повторно розглянути заяву Позивача та прийняти відповідно до положень Закону №2694-XII і Порядку №1107 рішення про видачу Позивачу дозволу або про відмову у його видачі.

Разом з тим, заявлена Позивачем вимога зобов`язального характеру задоволенню не підлягає, оскільки повноваження щодо прийняття рішення про видачу дозволу або про відмову у його видачі належать виключно Відповідачу, тож є дискреційними.

При цьому, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є часткового обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Держпраці в Київській області щодо повернення ТОВ "ТСКНОВ", листом від 11.11.2021№11/3/21/22510,наданого ним пакету документів для отримання дозволу на доопрацювання та неприйняття відповідно до положень Закону №2694-XII і Порядку №1107 рішення про видачу дозволу або про відмову у його видачі.

Зобов`язати Головне управління Держпраці в Київській області повторно розглянути заяву ТОВ "ТСКНОВ" від 28.10.2021 та прийняти відповідно до положень Закону №2694-XII і Порядку №1107 рішення про видачу йому дозволу або про відмову у його видачі.

В іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Басай О.В.