Справа № 520/3677/22
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2022-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2022 р. № 520/3677/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (просп. Науки, буд. 40, 6 поверх,м. Харків,61166) про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, в якому просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення №35 від 19.01.2022 року про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу відносно ФОП ОСОБА_2 , яким накладено на ФОП ОСОБА_2 стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5083 грн.00 коп.

2. Стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області на користь ФОП ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору у розмірі 2481 грн.00 коп.

В обґрунтування позову зазначено, що рішення №35 від 19.01.2022 року про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу відносно ФОП ОСОБА_2 , яким накладено на ФОП ОСОБА_2 стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5083 грн.00 коп. є протиправним та таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 17.02.2022 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та отримана відповідачем через електронний кабінет, що підтверджується матеріалами справи.

Від відповідача, Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, відзив на адміністративний позов не надходив, отже, своїм правом на подання відзиву по адміністративній справі відповідач не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що позивач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , зареєстрована 20.08.2007 року, здійснює підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_2 . Вказане нежитлове приміщення позивач орендую, що підтверджується договіром суборенди №1/01.01.2022 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

Згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач здійснює наступні види діяльності: КВЕД 75.00 Ветеринарна діяльність (основний), 01.62 Допоміжна діяльність у тваринництві та інші.

Також судом встановлено, що за результатами розгляду звернення споживачів № П-1056 від 02.07.2021 року уповноваженими особами Головного управління Держпродспорживслужби в Харківській області було виявлено розміщення зовнішньої реклами: спеціальна конструкція з інформаційним полем «ВЕТЕРИНАРНАЯ КЛИНИКА», за адресою: АДРЕСА_2 з ознаками порушення ч.1 ст.6 Закону України «Про рекламу».

На підставі виявленого порушення відповідачем було складено протокол № 35 засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу від 19.01.2022 року, на підставі якого було винесено рішення № 35 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Відповідно до вказаного рішення № 35 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 19.01.2022 року на позивача, як на рекламодавця накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5083 грн. 00 коп.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Засади рекламної діяльності в Україні, відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами визначає та регулює Закон України "Про рекламу".

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про рекламу" контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, - щодо захисту прав споживачів реклами.

Згідно з вимогами ст. 26 Закону України "Про рекламу", п.п. 8 п. 4 Положення, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за дотриманням законодавства про рекламу.

Пунктом 1 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 693 передбачено, що цей Порядок регулює питання накладення уповноваженими особами штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав).

Частиною 1 статті 27 Закону України "Про рекламу" передбачено, що особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 27 Закону України "Про рекламу" відповідальність за дані порушення несе розповсюджувач реклами, який винний в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.

Відповідно до ч.6 ст. 9 Закону України "Про рекламу" встановлено, що Вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій

особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Відповідно до абзацу 8 пункту 2 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067 вивіска чи табличка - елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб`єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.

Таким чином суд зазначає, що аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що реклама - це інформація, а вивіска (табличка) - спосіб розміщення інформації. Вивіска (табличка) може мати як рекламний характер, так і інформаційний. Різниця полягає у змісті інформації, а не способі її представлення.

Відповідно до пунктів 48, 49 Типових правил вивіски чи таблички: повинні розміщуватися без втручання у несучі конструкції, легко демонтуватися, щоб не створювати перешкод під час робіт, пов`язаних з експлуатацією та ремонтом будівель і споруд, на яких вони розміщуються; не повинні відтворювати зображення дорожніх знаків; не повинні розміщуватися на будинках або спорудах - об`єктах незавершеного будівництва; площа поверхні не повинна перевищувати 3 кв. метрів.

Таким чином вивіска чи табличка має відповідати таким умовам: місце розміщення (на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення); розмір - загальна площа не повинна перевищувати 3 кв.м.; зміст (інформація про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного суду від 02.08.2018 по справі №814/2539/14.

Таким чином, згідно Закону України «Про рекламу» існує лише два критерії розмежування вивісок та зовнішньої реклами - зміст інформації, та місце її розташування.

Системний аналіз норм Закону України «Про рекламу» дає підстави зробити висновок, що вивіски чи таблички не є рекламою, зокрема, якщо на них розміщена інформація про вид діяльності суб`єкта господарювання. Отже, фактично реклама від не реклами відрізняється за змістом інформації, а не за способом її представлення.

Таким чином суд дійшов висновку, що розміщена на будівлі/споруді інформація «Ветеринарная клиника» не є рекламою, оскільки зазначає лише вид діяльності, якою займаюсь позивач, при цьому вона не містить інформації, яка призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес, щодо конкретного товару (послуг), що надається, а відтак не є рекламою і не потребує спеціального дозволу на розміщення зовнішньої реклами.

Крім того суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про рекламу" встановлено, що мова реклами визначається статтею 26 Закону України Про засади державної мовної політики ( 5029-17 ).

Зі змісту оскаржуваного рішення № 35 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 19.01.2022 року встановлено, що позивача притягнуто до відповідальності саме за порушення вимог ч.1 ст.6 Закону України «Про рекламу».

На підставі викладеного, враховуючи, що інформаційне поле «Ветеринарная клиника» не є рекламою в розумінні ЗУ «Про рекламу» до даної інформації, яка зазначає лише вид діяльності ФОП ОСОБА_2 не можуть бути застосовані вимоги законодавства про рекламу, а саме - порушення ч.1 ст.6 Закону України «Про рекламу».

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (просп. Науки, буд. 40, 6 поверх,м. Харків,61166) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати рішення №35 від 19.01.2022 року про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу відносно ФОП ОСОБА_2 , яким накладено на ФОП ОСОБА_2 стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5083 грн.00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.