Справа № 460/13611/21
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2022-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2022 року м. РівнеСправа №460/13611/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач, орган Пенсійного фонду), у якому просить: визнати протиправними дії щодо переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком і її перерахунку із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки; зобов`язати призначити і провести виплату пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2018-2020 роки (9118,81 грн), відповідно до статей 27 та 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з 01.03.2021 з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 25.08.2010 їй призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України " Про пенсійне забезпечення ". Маючи одночасне право обирати як пенсію за вислугу років, так і пенсію за віком, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", вона 01.03.2021 звернулась до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за віком. Відповідач листом повідомив про недоцільність переведення на пенсію за віком на умовах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки відсутні підстави для застосування середньої заробітної плати (доходу), визначеної частиною другою статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком. Водночас, при розрахунку пенсії відповідач застосував середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки, яка враховується при переведенні на інший вид пенсії, а не за 2018-2020 роки, як цього вимагає чинне законодавство при призначенні пенсії за віком вперше. Позивач вважає, що в даному випадку має місце призначення пенсії за віком вперше, а тому орган Пенсійного фонду був зобов`язаний при обчисленні розміру пенсії за віком у 2021 році врахувати показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують призначенню нового виду пенсії.

Ухвалою від 07.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено відповідачу строк для подання відзиву.

Відповідач подав до суду відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зокрема, зазначив, що з 25.08.2010 позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". Звернув увагу, що заяву позивача розглянуто відповідно до Закону України "Про звернення громадян". Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про переведення з одного виду пенсії на інший при звернення особи з відповідною заявою (додаток 1 до цього Порядку). Відповідач зазначив, що переведення з одного виду пенсії на інший, згідно із статтею 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Зазначив, що на виконання пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127 Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році, відповідачем автоматизованим способом проведено перерахунок пенсії позивача з 01.03.2021. Пенсію позивача обчислено з урахуванням покажчика середньої заробітної плати по країні за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн) відповідно до пункту 4-3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", збільшеного на коефіцієнти підвищення 1,11 відповідно до вищевказаної постанови уряду, тобто 5426,60 грн. Розмір заробітної плати для обчислення пенсії за віком позивача становить 6997,76 грн (5426,60 грн. показник середньої заробітної плати для обчислення пенсії х 1,28953 індивідуальний коефіцієнт заробітної плати). Враховуючи вимоги статті 45 означеного Закону, підстав для застосування положень частини другої статті 40 цього Закону (тобто показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за переведенням на пенсію за віком) для обчислення пенсії за віком позивача немає. З урахуванням наведеного, вважає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області та у період з 25.08.2010 по 28.02.2021 отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, а з 01.03.2021 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

01.03.2021 позивач звернулася до ГУ ПФУ в Рівненській області із зверненням, у якому просила призначити їй пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2018-2020 роки.

До звернення позивач долучила заяву про призначення пенсії (оформлена на бланку затвердженому додатком 3 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1) з приміткою, що таку заяву в неї відмовилися приймати в Костопільському відділі органу Пенсійного фонду.

ГУ ПФУ в Рівненській області листом від 29.03.2021 повідомило позивача про відсутність підстав для задоволення вимог, визначених в її зверненні, оскільки застосування середньої заробітної плати (доходу), визначеної частиною другою статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", можливе за умови призначення пенсії при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, якщо особа після призначення пенсії інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, а тому підстав для застосування вказаних положень (тобто нарахування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії) при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком немає.

Вважаючи такі дії органу Пенсійного фонду протиправними, ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим судом обставинам справи та відповідним правовідносинам, суд враховує таке.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі Закон №1058-ІV).

Цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (ч.1 ст.5 Закону №1058-IV).

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно зі ст. 10 Закону №1058-IV особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Тобто, Законом №1058-IV передбачено такі пенсійні виплати, як пенсію за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та врегульовано переведення між цими видами пенсії.

Таким чином, законодавцем визначено чіткий перелік видів пенсії, що призначаються за Законом №1058-IV.

Разом з тим, абзацами 1, 2 п. 16 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Тобто чинне законодавство України передбачає також призначення пенсії особі за вислугу років.

Як встановлено судом з матеріалів справи, пенсія позивачу призначена з 25.08.2010 за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).

Водночас, за змістом рішення відповідача від 23.02.2021 №58 здійснено перерахунок пенсії позивача у зв`язку з індексацією заробітку з 01.03.2021 та призначено з цієї дати пенсію за віком, сума якої з надбавками становить 2509,85 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь - які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск: К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 +... + Кз n);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з положеннями частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV України встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-IV.

З огляду на те, що Закон №1788-XII передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-IV позивач звернулася вперше 01.03.2021, суд вважає, що в спірній ситуації переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного Закону відсутнє.

Отже, у випадку, коли особі було призначено пенсію за вислугу років за Законом №1788-XII, у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом № 1058-IV такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія, яка до цього була призначена позивачу.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону №1058-ІV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Як встановлено судом з матеріалів справи, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком (01.03.2021) вона досягла віку понад 60 років, та має наявний страховий стаж понад 32 роки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Вказані висновки щодо застосування норм права узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 31.10.2018 по справі №876/5312/17, та застосовуються судом до спірних правовідносин на виконання ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і ч. 5 ст. 242 КАС України.

Водночас, суд не бере до уваги посилання відповідача щодо неналежної форми звернення позивача, оскільки зміст поданої особою заяви (звернення) очевидно дає змогу оцінити намір заявника.

На переконання суду, недотримання ОСОБА_1 форми заяви, встановленої Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1), не може слугувати підставою для відмови в переведенні позивача на інший вид пенсії.

Крім того, важливим є те, що до звернення позивачем було долучено заяву про призначення пенсії, яка оформлена на бланку, затвердженому додатком 3 до Порядку №22-1, згідно з якою ОСОБА_1 просить призначити їй пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2018-2020 роки. А у зверненні від 01.03.2021 вказала, що означену заяву в неї відмовилися приймати в Костопільському відділі органу Пенсійного фонду.

Проте, відповідач не надав належної оцінки такій заяві, яка відповідає формі, затвердженій додатком 3 до Порядку №22-1, а також обставинам її неприйняття структурним підрозділом Пенсійного фонду.

Таким чином, вважаючи, що пенсіонер звернулася із заявою в порядку Закону України Про звернення громадян, форма якої не відповідає Порядку №22-1, відповідач допустив надмірний формалізм у спірних правовідносинах, наслідком чого є порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 27.11.2019 у справі №748/696/17 (№К/9901/16284/18).

Аналізуючи наведені відповідачем аргументи щодо обчислення пенсії позивача за віком з урахуванням покажчика середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2014-2016 роки, суд звертає увагу на таке.

Пунктом 4-3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Судом встановлено, що розглянувши заяву позивача від 01.03.2021 відповідач відмовив у переведенні позивача на пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2018-2020 роки.

Разом з тим, рішенням за №58, на виконання пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127 Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році, органом Пенсійного фонду автоматизованим способом проведено перерахунок пенсії позивача з 01.03.2021 за віком, за наслідками якого пенсію обчислено з урахуванням покажчика середньої заробітної плати по країні за 2014, 2015 та 2016 роки, тобто застосував алгоритм, встановлений пунктом 4-3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV.

Такий розрахунок суд вважає необґрунтованим та безпідставним, позаяк вищевказана правова норма підлягає застосуванню при перерахунку з 1 жовтня 2017 року пенсій, призначених відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій". Однак, за обставинами справи, пенсія позивачу підлягає призначенню за нормами іншого закону.

Отже, в спірній ситуації орган Пенсійного фонду був зобов`язаний призначити позивачу пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, застосувавши при обчисленні пенсії положення ч. 2 ст. 40 цього Закону. Однак, всупереч приписам чинного пенсійного законодавства, відповідач таких дій не вчинив.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина друга статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень (дій, бездіяльності) суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про протиправність дій органу Пенсійного фонду щодо неврахування показників середньої заробітної плати за три роки, що передують даті звернення позивача за призначенням пенсії за віком, які порушують гарантоване Конституцією України право позивача на соціальний захист, визначене Законом №1058-IV, а тому таке порушене право підлягає судовому захисту та відновленню шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з 01.03.2021 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки відповідно до частини другої статті 40 Закону №1058-IV, з урахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, таке рішення суду не призведе до втручання у дискреційні повноваження відповідача, оскільки дискреційні повноваження не є необмеженими (абсолютними) та закінчуються з прийняттям таким органом Пенсійного фонду певного рішення, яке свідчить про те, що він скористався наданим йому правом свободи дій для його винесення (дискреційними повноваженнями), чим виключив можливість прийняття іншого рішення.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.03.2019 у справі №817/498/17 (№К/9901/44445/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними та допустимими доказами не підтвердив правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах. Натомість, позовні вимоги ґрунтуються на приписах чинного законодавства, відповідають обставинам справи та підлягають задоволенню.

Документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору суд присуджує на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію за віком і її перерахунку із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 з 01.03.2021 вперше пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки відповідно до частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7,мм.Рівне,м33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Повний текст рішення складений 15 липня 2022 року.

Суддя Н.О. Дорошенко