Справа № 211/5274/21(2-а/211/60/21)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2022-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2022 року м. Дніпросправа № 211/5274/21(2-а/211/60/21)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 29.12.2021 року в адміністративній справі №211/5274/21(2-а/211/60/21) за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, третя особа: Полк патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом поліцейського ППП Андрюка Д.Є. та просить суд скасувати постанову серії ЕАО № 4611998 від 09 серпня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП, закривши провадження по справі, посилаючись на відсутність порушень ним вимог КУпАП. В обґрунтування вимог зазначено, що постановою відповідача серії ЕАО № 4611998 від 09 серпня 2021 року винесеною 09 серпня 2021 року о 22-59 годині, він був притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП з накладенням штрафу в сумі 510,00 грн. З постановою він не згоден, оскільки всупереч приписам статті 283 КУпАП відеозапис не було зазначено в оскаржуваній постанові в графі 7 «До постанови додається», як і не досліджено під час розгляду інспектором справи, адже жодних посилань на нього в постанові немає. Про здійснення відеофіксації інспектор не опередив його під час роз`яснення йому прав, що є свідченням порушення ст.. 40 Закону України «Про Національну поліцію». На підтвердження його провини надані відеоматеріали з нагрудної камери працівника поліції, але за даними матеріалами зафіксовано тільки факт спілкування його з працівником поліції після зупинки без фіксації будь-яких правопорушень. Його не ознайомили з доказами порушення з посиланням на той факт, що це буде підтверджено двома співробітниками поліції, які є безпосередніми свідками правопорушення, яке ніби то він скоїв. Однак пояснення інших свідків до справи не долучено, а рапорт поліцейського не може братися до уваги в якості доказу. До того ж відповідачем не прийнято до уваги, що на автомобілі марки «Geely», яким він керував 09 серпня 2021 року, встановлена адаптивна оптика, яка не освітлює фару у яскраве світло, тому що не має рефлекторного відбивача, а має виражений направлений пучок світла, який відображається тільки на дорожньому покритті, що дає оптичне уявлення про відсутність світла та ввімкнення тільки габаритних вогнів. Можливо цей оптичний обман і дав підставу відповідачу прийняти поспішне рішення, яке не підтверджено будь-якими об`єктивними доказами. В той день він їхав із с. Лозуватка із ввімкненими світлом фар та його пасажир може підтвердити, що після прибуття до міста Кривий Ріг він ніде не зупинявся, не вмикав та не переключив положення світла фар, постійно бачив перед собою освітлену проїжджу частину, на приладовій панелі горіла контрольна лампа на підтвердження роботи головного світла фар (тобто увімкненого ближнього світла фар). Відповідач зупинив його під час попутного руху (тобто він рухався за ним), що ставить під сумнів можливість бачити увімкнуті або виключені фари ближнього світла. Твердження відповідача, що він рухався назустріч йому та побачив, що на його автомобілі не включений ближній світ фар, ним не спростовано, на його прохання не надано можливість ознайомитися з підтвердженням цього запису та може бути помилковим оптичним явищем, яке ним описано вище. До того ж відповідач мав можливість зробити йому усне зауваження, враховуючи той факт, що він тільки отримав право на управління транспортним засобом, не притягався до адміністративної відповідальності, його діями не завдано шкоди суспільним інтересам та відсутні будь-які обставини, які обтяжують відповідальність. Тому враховуючи викладене, просить задовольнити вимоги.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 29.12.2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій скаржник просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове - про задоволення позову.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст.311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, 09 серпня 2021 року інспектором Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Андрюком Д.Є. було винесено постанову серії ЕАО № 4611998 відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с. 12 копія постанови).

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 09 серпня 2021 року по вул. Лермонтова, 37 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, керував автомобілем марки Geely державний номерний знак НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п. 19.1 а) ПДР, за що передбачена відповідальність, передбачена частиною 2 статті 122 КУпАП. Права зачитані на бодікамеру АЕ002141.

Вирішуючи спір суд першої інстанції врахував наданий відповідачем до відзиву на позов відеозапис правопорушення та дійшов висновку, що наданий доказ підтверджує наявність події та складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Колегія суддів не погоджується з таким рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Приписами ч.2 ст. 122 КУпАП визначено, що порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до статі 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, ( частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, ) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порядок використання фото та відео техніки встановлюється п. 9 ч.1 ст.31 та ст.40 Закону України Про національну поліцію.

При цьому норма статті 31 Закону України Про національну поліцію є загальною нормою, яка безпосередньо не регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів.

Статтею 40 Закону України Про національну поліцію встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Колегія суддів зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Матеріалами справи підтверджено, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь - яку фіксацію правопорушення, в порушення приписів ч. 3 ст. 283 КУпАП.

У разі відсутності ж в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, з точки зору процесуального законодавства, ст. ст. 73,74 КАС України, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Така позиція суду узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 13.02.2020р. у справі №524/9716/16-а, від 15.11.2018 у справі №524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17.

Внаслідок цього колегія суддів критично розцінює наданий відповідачем до відзиву на позов на підтвердження вчиненого позивачем порушення відеозапис на DVD диску, з огляду на те, що приписами ч.3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

З огляду на те, що в оскаржуваній постанові не вказано технічний засіб, яким здійснено фіксування правопорушення, тому такий доказ -носій, згідно з вимогами статті 74-76 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 11.5 Правил дорожнього руху, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові ЕАО № 4611998 від 09 серпня 2021 року.

В свою чергу, судом першої інстанції дану обставину не враховано та не надано їй належної правової оцінки.

Отже, виключного з огляду на те, що обставини вчиненого позивачем правопорушення не підтверджуються відповідними доказами, є підстави для задоволення позову.

Відповідно до 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Позивачем сплачено судовий збір за подання позову в сумі 454,00 грн та за подання апеляційної скарги в сумі 694,62 грн., відповідно до вимог ст. 139 КАС України сума сплаченого судового збору підлягає стягненню на користь позивача у розмірі 1 148, 62 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. За змістом частини 3 цієї ж статті для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 статті 134 КАС України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Приписами частини 7 статті 134 КАС України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд у постанові від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що в якості доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу ним надано: договір про надання правничої допомоги: акт узгодження розрахунку вартості послуг, акт наданих послуг, квитанція на підтвердження оплати послуг адвоката на сумму 2 250, 00 грн.

З урахуванням співмірності та пропорційності витраченого часу, складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а саме у сумі 1000,00 грн.

Керуючись статтями 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 29.12.2021 в адміністративній справі №211/5274/21(2-а/211/60/21) сакасувати.

Прийняти нове судове рішення.

Адміністартивний позов ОСОБА_1 до поліцейського Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, третя особа: Полк патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4611998 від 09 серпня 2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП в розмірі 510 гривень та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати, а саме: судовий збір у сумі 1 148, 62 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя Т.І. Ясенова