Справа № 440/10674/21
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2022-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2022 р. Справа № 440/10674/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю"Українське зерно" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.11.2021, головуючий суддя І інстанції: О.В. Гіглава, м. Полтава, по справі № 440/10674/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю"Українське зерно"

до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Полтавської області Державної служби України з безпеки на транспорті , Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправними та скасування постанови та розрахунку,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українське зерно" (надалі - ТОВ "Українське зерно", позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Полтавської області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі по тексту Слобожанське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, перший відповідач), Державної служби України з безпеки на транспорті (далі по тексту другий відповідач) в якому просило суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 189325 від 06.09.2021;

- визнати протиправним та скасувати розрахунок № 0067050 від 16.08.2021 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування;

- витрати зі сплати судового збору покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскільки порядок проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки MAN д.н.з. НОМЕР_1 разом з напівпричіпом Spіtzer SF-2457 д.н.з. НОМЕР_2 було порушено (місце проведення габаритно-вагового контролю та ваги на яких проводилось зважування не відповідали вимогам Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 (далі Порядок № 879), застосування відповідачем до суб`єкта господарювання адміністративно-господарського штрафу на підставі абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" у розмірі 17000 грн є протиправним, а оскаржувана постанова такою, що підлягає скасуванню. Також вважає, що оскільки методика, за якою повинно проводитись зважування великогабаритного транспорту із рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі не затверджена, відсутні і вимоги щодо нормативів навантаження транспортних засобів з відповідним видом вантажу. Крім того, звертав увагу на те, що у спірних відносинах мало місце перевезення комбікорму насипом, що є подільним вантажем, який може переміщуватись по всім осям транспортного засобу під час руху, що також потрібно було врахувати.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське зерно" до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Полтавської області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування розрахунку №0067050 від 16.08.2021 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акта від 16.08.2021.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.11.2021 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське зерно" до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Полтавської області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.11.2021 року по справі № 440/10674/21 скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про не взяття до уваги судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення положень Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі Правила проїзду № 30), за якими не передбачено можливості отримання дозволу на перевезення подільного вантажу, транспортним засобом який не перевищує встановлені вагові нормативи (40 тонн), а враховуючи, що відповідно до довідки № 50080 від 16.08.2021 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю повна маса транспортного засобу склала 37,54 тонн, у позивача був відсутній обов`язок отримати такий дозвіл.

Посилаючись на приписи Порядку № 879 вказує, що висновок суду про перевищення позивачем вагових обмежень, а саме навантаження на строєну вісь ТЗ 24,8 т., при допустимих 22 є хибним внаслідок невірного встановлення обставин в частині здійснення габаритно-вагового контролю ТЗ належним зважувальним обладнанням, а саме вагами автомобільними для зважування в русі ВА-Д, що пройшли сертифікацію. Наголошує, що зі змісту талону зважування № 393 від 16.08.2021, акту № 250340, довідки № 50080 від 16.08.2021 року, акту № 0067050 неможливо встановити будь-яких характеристик зважувального обладнання, яке було використане відповідачем при проведенні габаритно-вагового контролю, та встановити, чи відповідають вони вимогам законодавства щодо обладнання, яке повинно застосовуватись для обладнання пересувного пункту габаритно-вагового контролю, та чи можуть застосовуватись для зважування транспортних засобів у русі. Вважає, що зазначені обставини унеможливлюють встановлення реального навантаження на осі транспортного засобу та його загальної маси.

Також зазначає, що чинне законодавство України не містить жодних зобов`язань для перевізників щодо додаткової фіксації сипучого подільного вантажу всередині цистерни такого типу як причіп Spіtzer SF-2457 та жодних методик фіксації сипучого подільного вантажу всередині цистерни, а тому застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин п. 8.14-8.15, п. 12.5 глави 12 та п. 8.20 Глави 8 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.2014 № 363 (надалі - Правила перевезення), якими передбачено необхідність здійснення дій задля унеможливлення псування вантажу, створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху, є хибним. Суд безпідставно ототожнив поняття безпечного перевезення вантажу з поняттям зміщення сипучого вантажу всередині цистерни.

Наполягає, що єдиною методикою виконання вимірювань по осьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань по осьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, яка розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, та в силу своїх положень не розповсюджується на транспортні засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі, що в свою чергу свідчить про відсутність вимог щодо нормативів навантаження транспортних засобів з відповідним видом вантажу, та, відповідно, про неможливість встановлення факту порушення вагових параметрів.

Відповідач, в надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.11.2021 по справі №440/10674/21 - без змін. Зазначив, що Управлінням Укртрансбезпеки, відповідно до процедури здійснення державного контролю, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 "Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті" (далі Порядок № 1567) та Правил проїзду № 30, здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки MAN д.н.з. НОМЕР_1 разом з напівпричіпом Spіtzer SF-2457 д.н.з. НОМЕР_2 , за наслідками якого виявлено перевищення нормативно вагових параметрів - навантаження на строєну вісь 24,8 т. при допустимих - 22 т за відсутністю відповідного дозволу, що підтверджується складеними інспекторами документами - актом про перевищення транспортними засобами нормативних вагових параметрів, довідкою про результати габаритно-вагового контролю транспортного засобу, розрахунком плати за проїзд великовагових транспортних засобів та актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезення пасажирів чи вантажів автомобільним транспортом. Повідомляє, що зі змістом акту № 250380 від 16.08.2021 водій транспортного засобу був ознайомлений та засвідчив це власним підписом, жодних пояснень чи заперечень не надавав. У зв`язку з чим, з огляду на відсутність у водія вказаного транспортного засобу дозволу, передбаченого приписами п. 4 Правил проїзду № 30, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданого уповноваженими органами, відповідачем було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 189325 від 06.09.2021 за порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та відповідно до ст. 60 вказаного Закону застосовано адміністративно-господарський-штраф в розмірі 17000 грн.

Наголошує, що саме нормами Порядку № 879 врегульовано порядок здійснення габаритно-вагового контролю та методику розрахунку плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні показники, за якою в разі виявлення перевантаження хоча б одного з нормативних параметрів (загальної ваги, осьового навантаження) передбачено нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування незалежно від типу вантажу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.08.2021 інспекторами Стоцьким Р.М. та Литвин С.М. відповідно до направлення на перевірку №015008 від 16.08.2021 проведено рейдову перевірку (місце перевірки - а/д М-03, 316 км + 500м) транспортного засобу марки MAN д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ "Українське зерно" та за кермом якого перебував водій ОСОБА_1 (а.с. 52, 54-56).

Під час рейдової перевірки інспекторами оформлені акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 16.08.2021 (а.с. 52), акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0067050 (а.с. 61) та довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 50080 (а.с. 60), за змістом яких в результаті здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки MAN д.н.з. НОМЕР_1 разом з напівпричіпом Spіtzer SF-2457 д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 , встановлено перевищення вагових обмежень, а саме: навантаження на строєну вісь ТЗ 24,8 т, при допустимих 22 т, чим порушено пункт 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306.

На підставі вказаних документів сформований розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 16.08.2021 № 0067050 (а.с. 59).

Листом від 25.08.2021 №68900/28.2/24-21 відповідач повідомив позивача про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт (а.с. 53).

06.09.2021 за результатами розгляду справи про порушення позивачем Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30, відповідач прийняв постанову № 189325 про застосування адміністративно-господарського штрафу, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%, при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, а саме застосовано штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн (абзац 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт") (а.с. 51).

Не погоджуючись із постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач довів належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" в частині здійснення перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень без отримання спеціального дозволу та, як наслідок, підтвердив правомірність застосування до ТОВ "Українське зерно" адміністративно-господарського штрафу на підставі абзацу чотирнадцятого частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту, відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, врегульовано положеннями Закону України від 5 квітня 2001 року № 2344-III Про автомобільний транспорт, з змінами і доповненнями (далі - Закон № 2344-III).

Реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування (частина 4 статті 6 Закону № 2344-III).

До повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, серед іншого віднесено здійснення: державного нагляду і контролю за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контролю за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у пунктах видачі дозволів автомобільним перевізникам України; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів (частини 6, 7 статті 6 Закону № 2344-III)

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11 лютого 2015 року затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб`єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників визначена Порядком № 1567.

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26 червня 2015 року «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» установлено, що правонаступником майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті, що ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є Державна служба з безпеки на транспорті та утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, управління Укртрансбезпеки у Полтавській області.

Відповідно до пункту 2 Наказу Державної служби України з питань безпеки на транспорті № 340 від 09.09.2020 року "Про упорядкування структури Укртрансбезпеки", реорганізовано шляхом злиття Управління Укртрансбезпеки у Харківській області, Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області та Управління Укртрансбезпеки у Сумській області в Слобожанське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки та утворено відділи державного контролю за безпекою на транспорті та відділи надання адміністративних послуг у Харківській, Полтавській, Сумській областях у Слобожанському міжрегіональному управлінні Укртрансбезпеки.

Отже, з огляду на викладене, Слобожанське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з пунктом 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку № 1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України «Про автомобільний транспорт».

В пункті 16 Порядку № 1567 серед іншого встановлено, що під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до пункту 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Відповідно до вимог частини першої та другої статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків (частина четверта статті 48 Закону № 2344-III).

Процедуру взаємодії посадових осіб Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів (далі - посадові особи Укртрансінспекції), працівників відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху (далі - відповідні підрозділи МВС), а також служб автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі та підприємств, визначених у встановленому законодавством порядку (далі - служби автомобільних доріг), під час організації та проведення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - транспортні засоби) під час проїзду автомобільними дорогами загального користування визначено Порядком № 1007/1207.

Згідно з пунктом 4 даного Порядку № 1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю, серед іншого, визначають місця проведення габаритно-вагового контролю за погодженням з відповідним підрозділом МВС відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; розробляють та погоджують з відповідними підрозділами МВС, службами автомобільних доріг графіки роботи пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт зі зважування транспортних засобів; видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1); складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку. Пунктами 5 6 даного Порядку регламентовано повноваження працівників підрозділів МВС та Служби автомобільних доріг.

Здійснення габаритно-вагового контролю регламентовано Порядком № 879.

Згідно з пунктами 3, 4 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху; робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Виходячи зі змісту пунктів 16, 18, 19 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль. За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення. Під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду № 30, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - Правил дорожнього руху), передбачено що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

З наявної в матеріалах справи постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №186975 від 06.09.2021 вбачається, що до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф на підставі статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за здійснення перевезення вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 10% до 20% без відповідного дозволу.

Так, результати вимірювання вагових параметрів автомобіля марки транспортного засобу MAN д.н.з. НОМЕР_1 разом з напівпричіпом Spіtzer SF-2457 д.н.з. НОМЕР_3 , яким керував водій ОСОБА_1 , підтверджуються талоном зважування № 393 від 16.08.2021 року, довідкою № 50080 від 16.08.2021 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, складеною посадовою особою Укртрансбезпеки, що проводила габаритно-ваговий контроль ОСОБА_2 та оператором вагового комплексу Литвином С.М., актом № 0067050 від 16.08.2021 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та актом проведення перевірки № 250340 від 16.08.2021 якими встановлено перевищення транспортним засобом встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, а саме: навантаження на строєну вісь ТЗ - 24,8 т, при допустимих 22 т.

Отже, з наведеного вбачається, що перевищення на строєну вісь становить 2,8 т, що більше нормативно допустимого на 12,73 %.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що транспортний засіб автомобіля марки транспортного засобу MAN д.н.з. НОМЕР_1 разом з напівпричіпом Spіtzer SF-2457 д.н.з. НОМЕР_3 , яким керував водій ОСОБА_1 є великоваговим в розумінні пункту 3 Правил проїзду № 30, оскільки його осьова маса перевищує один з параметрів (навантаження на строєну вісь), зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII "Про дорожній рух" (далі - Закон № 3353-XII) з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Положеннями статті 33 Закону України від 8.09.2005 № 2862-IV «Про автомобільні дороги» (далі Закон № 2862-IV) передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 Правил проїзду № 30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Приписами пункту 5 Правил проїзду № 30 встановлено, що рух транспортних засобів та їх составів загальною масою до 40 тонн включно, якщо вони не є великогабаритними і контейнеровозів загальною масою до 46 тонн включно та заввишки від поверхні дороги до 4,35 метра включно (на встановлених Укравтодором, Укртрансбезпекою і Національною поліцією маршрутах, які погоджено з організаціями, зазначеними в пунктах 9-13 цих Правил), здійснюється без дозволу.

Разом з цим, фактична вага автомобіля марки транспортного засобу позивача MAN д.н.з. НОМЕР_1 разом з напівпричіпом Spіtzer SF-2457 д.н.з. НОМЕР_3 , хоча і не перевищує 40 тонн та дорівнює 37,54 т, однак інші показники автомобіля, такі як навантаження на строєну вісь ТЗ, дорівнюють 24,8 т, при допустимих пунктом 22.5 Правил дорожнього руху - 22 т.

Отже, автомобіль позивача належить до великовагових транспортних засобів, а тому перевезення вказаним транспортним засобми подільних вантажів автомобільними дорогами відповідно до положень ч. 2 статі 29 Закону № 3353-XII потребує отримання дозволу на участь у дорожньому русі.

З огляду на вищевикладене не прийнятними є доводи позивача щодо необхідності застосування до спірних правовідносин п. 5 Правил проїзду № 30, оскільки, в ньому йдеться про великовагові транспортні засоби з фактичною вагою до 40 тонн, які не є великогабаритними і при цьому їх навантаження на осі є таким, що не перевищує параметри встановлені п. 22.5 Правил дорожнього руху.

Щодо доводів апеляційної скарги про невідповідність зважувального комплексу вимогам законодавства, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 9 пункту 2 Порядку № 879 пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Згідно з пунктом 11 Порядку № 879 місце та режим роботи пересувного пункту встановлюється Укртрансбезпекою за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції. Забороняється експлуатація пересувних пунктів у темну пору доби, крім випадків, коли такий пункт розташовано на освітлених ділянках автомобільних доріг, у морських, річкових портах, вантажних терміналах, місцях формування вантажопотоків.

За змістом пунктів 12, 13 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Вимоги, яким повинні відповідати засоби вимірювальної техніки, які призначені для застосування у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - засоби вимірювальної техніки), коли вони надаються на ринку та/або вводяться в експлуатацію для виконання завдань, пов`язаних з вимірюваннями закріплені у Технічному регламенті законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою КМ України від 13.01.2016 № 94 (далі- Технічний регламент).

Відповідно до пункту 2 вказаного акту, дія цього Технічного регламенту поширюється на засоби вимірювальної техніки, перелік яких наведено у додатку 1.

У Додатку 1 Технічного регламенту закріплений перелік засобів вимірювальної техніки, призначених для застосування у сфері законодавчо регульованої метрології, на які поширюється дія Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, зокрема у п. 52 закріплено прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь

Згідно з пунктом 10 Технічного регламенту засоби вимірювальної техніки можуть бути надані на ринку та/або введені в експлуатацію тільки у разі, коли вони відповідають вимогам цього Технічного регламенту.

Відповідно до декларації про відповідність № 2356 від 16.06.2021, що міститься в матеріалах справи, прилад ваги автомобільні для зважування в русі ВА-Д, модифікація приладу 20ВА-Д-2-1WWS-0,9, заводський номер 2356 відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого ПКМУ № 94. За результатами проведених досліджень та випробувань вказаного приладу ООВ`Метрологія» ННЦ «Інститут метрологія» виданий сертифікат № UA.TR.113-0076/50F-21.

Згідно із сертифікатом відповідності №UA.TR.113-0076/50F-21 "Ваги автомобільні для зважування в русі ВА-Д" відповідають затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та застосованим вимогам Технічного регламенту (а.с. 65-66).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів в ході рейдової перевірки здійснено за допомогою приладу - "Ваги автомобільні для зважування в русі ВА-Д", що пройшов оцінку відповідності Технічному регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого ПКМУ №94 за модулем В (перевірка типу), сертифікат перевірки типу №UА.TR.113-0076-18 версія 2 від 11.09.2020 (а.с. 64).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу MAN д.н.з. НОМЕР_1 разом з напівпричіпом Spіtzer SF-2457 д.н.з. НОМЕР_3 , що належить ТОВ «Українське зерно» здійснювався технічними засобами, що пройшли повірку, мають відповідний сертифікат та є придатними до застосування.

При цьому колегія суддів зауважує, що, позивач посилається на відсутність затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології методики, якою мають керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю та невідображення у документах про результати зважування, виданих відповідачем даних про ваговий комплекс, за допомогою якого здійснювалось зважування.

З приводу вказаних доводів позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Так, дійсно, на даний час методика у відповідності до пункту 19 Порядку № 879, на підставі якої проводиться процес вимірювання (зважування) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу Мінекономрозвитку не затверджена.

Однак, відсутність методики, затвердженої Мінекономрозвитку, не є підставою для не внесення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та не звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, у зв`язку з чим відповідні посилання позивача не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Щодо доводів скаржника про те, що талон зважування № 393 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 16.08.2021 року не містить відомостей про технічні засоби, якими здійснювався габаритно-ваговий контроль, слід вказати, що зі змісту вказаного документу вбачаються цифри «2356», що відповідно до декларації відповідності № 2356 є заводським номером приладу ваги автомобільні для зважування в русі ВА-Д.

Крім того, колегія суддів зазначає, що законодавчо не встановлено вимог щодо зазначення в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю при проведенні габаритно-вагового контролю. Такі документи, складаються за затвердженою формою, і не містять графи, яка б визначала марку, модель та заводський номер вимірювально-зважувального обладнання тощо, що свідчить про відсутність у інспектора Укртрансбезпеки обов`язку вносити відповідні дані до довідки та акту, зокрема.

Аналогічний правовий висновок, висловлено Верховним Судом в постанові від 03.07.2019 по справі № 819/1381/16.

При цьому, водій, під час проведення зважування транспортного засобу, не позбавлений права отримати для ознайомлення відповідні документи про сертифікацію вагового комплексу і про його періодичну повірку та пересвідчитись у їх відповідності нормам чинного законодавства.

Разом з цим доказів звернення водія до інспекторів Укртрансбезпеки, які проводили зважування транспортного засобу, з проханням надати для ознайомлення вищезазначені документи та відповідно відмови останніх у видачі таких документів ані до суду першої ані апеляційної інстанції не надано.

Щодо посилань позивача на те, що ним перевозився подільний сипучий вантаж, який є рухомим під час кожної зміни напрямків руху чи швидкості автомобіля, тому його маса не є сталою у різних точках під час руху, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 12.5 Правил перевезень № 363, передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Крім того, згідно чинного законодавства жодним національним чи міжнародним нормативним документом не передбачені виключення з Правил дорожнього руху (пункти 2.3а, 2.3б; 12.1) при перевезенні подільних (в тому числі сипучих) вантажів.

Переміщення ватажу під час руху не є припустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу. Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху.

Таким чином, відповідальність за пакування, навантаження, розміщення вантажу несе перевізник, а тому в усіх випадках нерівномірного навантаження на осі відповідальність за таке навантаження має нести перевізник, як учасник дорожнього руху. Завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.

Крім того, законодавцем також передбачено критичну похибку в розмірі 2 % на одинарну вісь (пункт 22.5 Правил дорожнього руху).

Колегія суддів зауважує, що під час розгляду питання про застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій за перевищення вагових параметрів вантажу має враховуватись мета цього виду відповідальності, а саме - підтримання доріг загального користування та дорожнього покриття у належному стані. Запровадження законодавцем вагово-габаритних нормативів покликане спонукати перевізників до здійснення контролю за їх дотриманням, а встановлення відповідальності за перевищення таких нормативів у вигляді застосування штрафних санкцій та стягнення плати за проїзд є компенсаційним засобом за шкоду, завдану дорожньому покриттю.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивач в даному випадку виступає як перевізник, який здійснив 16.08.2021 перевезення вантажів автомобілем, за наслідками контролю за яким виявлено перевищення транспортним засобом встановлених законодавством вагових норм понад 10%, але не більше 20%, при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, а саме навантаження на строєну вісь ТЗ 24,8 т при допустимих 22т, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для застосування до позивача відповідного адміністративно-господарського штрафу.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з цим, як визначено частиною першою цієї статті, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач довів належними та допустимими доказами факт вчинення відповідачем порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" в частині здійснення перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень без отримання спеціального дозволу та правомірність застосування до ТОВ "Українське зерно" адміністративно-господарського штрафу на підставі абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю"Українське зерно" - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.11.2021 по справі № 440/10674/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова