Справа № 947/39438/21
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Головуючий в 1 інстанції: Васильків О. В.
Місце ухвалення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого Лук`янчук О.В.
суддів Бітова А. І.
Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 березня 2022 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в якому просить:
визнати протиправною та скасувати постанову серії ВМ №00001359 від 18.11.2021 року, прийняту старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Савченко Владиславом Олеговичем;
закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно позивача.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 березня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови, відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 березня 2022 року скасовано.

Ухвалено по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову серії ВМ №00001359 від 18.11.2021 року, прийняту старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Савченко Владиславом Олеговичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті () за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 1135,00 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн. судового збору.

28.06.2022 року до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування вимог клопотання зазначено, що апелянт під час розгляду справи, отримав послуги адвоката за надання професійної правничої допомоги в розмірі 4000 грн, що підтверджується наданими доказами, а тому просить ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити вказане питання.

Розгляд вказаного клопотання проводиться у порядку письмового провадженні відповідно до ст. 311 КАС України.

Розглянувши клопотання про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до пункту 3 частини 1 та частини 2 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому, даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Зокрема, згідно ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як зазначено вище, 28 червня 2022 року представник ОСОБА_1 подав відповідне клопотання про стягнення витрат на правову допомогу..

При цьому, вимогу щодо стягнення витрат на сплату судового збору та правничу допомогу заявлено позивачем в позовній заяві, що відповідає вимогам ст. 139 КАС України.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, слід враховувати, що за змістом ст. 139 КАС України, розподілу підлягають усі здійснені документально підтверджені судові витрати.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 300/941/19 та від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалась позивачу адвокатом Рябко С. О. відповідно до договору № 09/12/21 від 09.12.2021 року, яким передбачено дії, які може вчиняти адвокат від імені позивача по справі.

Відповідно до п. 3 Договору визначено порядок розрахунків по договору.

Відповідно до п.3.1 Договору, сторони погодили, що оплата послуг здійснюється замовником у грошовій одиниці гривні, вартість послуг за даним договором складає суму, яка визначається в актах приймання передачі наданих послуг, які є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 24.06.2022 року виконавцем було надано наступні послуги:

зустріч з замовником, з`ясування підстав та мети звернення, вивчення документів наданих замовником, зокрема постанови серія ВМ N00001359 від 18.11. 2021р. (1 година 500 грн.);

аналіз чинного законодавства та судової практики щодо притягнення до алмонстративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч . 2 ст . 132-1 КУпАП (2 години 1000 грн);

вироблення правової позиції для позовної заяви замовника до Державної служби України з безпеки на транспорті ( ) щодо скасування постанови серія BM N00001359 від18.11 2021р. (2 години 1000 грн.);

Написання та подача позовної заяви замовника до Державной служби України з безпеки на транспорті ( ), підготовка додатків до позовної заяви (3 год. 1500 грн.)

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Дослідивши наявні у матеріалах справи документи на підтвердження обґрунтованості розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд приходить до висновку, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн. не є співмірними з фактично витраченим часом на виконання адвокатом робіт (наданих послуг) за наведеним в акті виконаних робіт переліком.

Так, колегія суддів зазначає, що послуги з аналізу чинного законодавства та судової практики та вироблення правової позиції для позовної заяви є складовою процесу підготовки до написання позовної заяви.

Вищенаведене свідчить, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), та не вимагало значного обсягу юридичної і технічної роботи.

Таким чином, суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду даної справи є завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг і витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

У зв`язку з цим, колегія суддів, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 2500 грн., що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат саме в зазначеному розмірі.

Керуючись ст. ст. 132, 139, 252, 321, 325 КАС України, колегія суддів ,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити.

Ухвалити по справі додаткове судове рішення, яким стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати за надання професійної правової допомоги у розмірі 2500 грн. (дві тисяч п`ятсот грн.).

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлений 19 липня 2022 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова