Справа № 120/8030/20-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 липня 2022 р. Справа № 120/8030/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

в с т а н о в и в :

22.12.2020 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначила, що посадовими особами відповідача проведена документальна позапланова невиїзна перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів отриманих як додаткове благо при взаємовідносинах з АТ "ОТП Банк" за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 відносно ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт перевірки №2210.

Відповідно до висновків контролюючого органу, викладених у акті перевірки №2210 від 17.05.2018 року, позивачем допущено порушення вимог п. п. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, що полягало у не визначенні та несплаті податку на доходи фізичних осіб у сумі 170279,94 грн. Крім того, позивачем допущено порушення вимог п.п. 1.2, 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, занижено суму військового збору на 14190 грн.

Висновки контролюючого органу про порушення вимог податкового законодавства обґрунтовано тим, що позивачем не задекларовано дохід у вигляді додаткового блага (анулювання (прощення) АТ "ОТП Банк" боргу у сумі 945999,63 грн. та не сплачено з такого доходу податок на доходи фізичних осіб та військового збору за 2016 рік, у зв`язку із чим контролюючим органом прийнято податкові повідомлення рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання по сплаті податку на доходи фізичних осіб на суму 170279,94 грн. та штрафних (фінансових) санкцій 42569,99 грн. та № про збільшення суми грошового зобов`язання по сплаті військового збору на суму 14190 грн. та штрафних (фінансових) санкцій 3547,50 грн.

Натомість, представник позивача, посилаючись на пункт 8 підрозділу І Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, вважає, що до розрахунку загального місячного (річного оподаткованого доходу не повинна бути включена курсова різниця між сумою основного (прощеного) боргу в іноземній валюті за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання з іноземної валюти у гривню (тобто, при визначенні розміру оподаткованого доходу у національній валюті України в еквіваленті суми прощеного боргу в іноземній валюті на дату такого прощення), та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року. Тобто, на думку представника позивача, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощенного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

Разом з тим, представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 сплатила банку суму більшу ніж розмір основного боргу обрахованого за курсом НБУ станом на 01.01.2014 року та їй прощено основний борг у сумі, що менша ніж різниця між еквівалентом розміру основного боргу за кредитом у іноземній валюті по курсу НБУ станом на дату зміни валюти та сумою такого боргу, визначеною за курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року, а тому, вважає, що прощена сума боргу неправомірно ідентифікована контролюючим органом як додаткове благо, у зв`язку із чим, звернулась з цим позовом до суду, у якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області № та № від 06.07.2018 року.

Крім того, разом з позовною заявою, представником позивача подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 21.12.2020 року заяву про забезпечення позову, відповідно до частини 7 ст.154 КАС України, у зв`язку із недодержанням вимог статті 152 цього Кодексу, повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою суду від 21.12.2020 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

21.12.2020 року представником позивача повторно подано заяву про забезпечення позову.

22.12.2020 року до суду надійшли матеріали на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 22.12.2020 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою суду від 28.12.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Цією ж ухвалою витребувано у відповідача належним чином завірені копії матеріалів податкової перевірки, за результатом якої прийняті податкові повідомлення - рішення № від 06.07.2018 року № та № . Витребувано у позивача інформацію про зміну валютного зобов`язання за кредитним договором № СМ - B00/132/2008 від 11.07.2008 року з іноземної валюти у гривню.

12.01.2021 року на виконання вимог ухвали суду представником позивача подано до суду заяву, у якій остання зазначила, що звернулась з адвокатським запитом до ПАТ "ОТП Банк" з метою отримання інформації щодо зміни валютного зобов`язання за кредитним договором №ML-В00/132/2008 від 11.07.2008 року. Також, повідомила, що відповідь на запит буде подано до суду після її отримання.

18.01.2021 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому остання заперечує щодо задоволення адміністративного позову. Зокрема вказала, що на підставі наказу Головного управління ДПС у Вінницькій області від 26.03.2018 року №1732 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб з доходів отриманих як додаткове благо при взаємовідносинах з АТ "ОТП Банк" за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року.

За результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки позивача, встановлено порушення п. п. "д" п.п.164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, п.п. 1.2, 1.3 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, а саме: не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік, в наслідок чого занижено загальний річний оподаткований дохід на суму 945999,63 грн.

За результатом встановлених порушень, позивачу визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2016 рік на суму 170279,94 грн. та податкових зобов`язань з військового збору на суму 14190 грн.

Враховуючи вищевикладене, ГУ ДПС у Вінницькій області вважає, що податкові повідомлення-рішення від 06.07.2018 року № та № прийняті відповідно до вимог чинного податкового законодавства, а відтак не підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 20.01.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з викликом учасників справи.

Ухвалою суду від 20.01.2021 року витребувано у Акціонерного товариства "ОТП Банк" інформацію про складові суми прощеного боргу ОСОБА_1 (тіло (основний борг) прощеного кредиту, відсотки по кредиту, пеня, тощо) за додатковим договором №7 від 31.03.2016 року до Кредитного договору № МL - B00/132/2008 від 11.07.2008 року.

Ухвалою суду від 26.02.2021 року зупинено провадження у даній справи до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у справі №826/954/17.

01.03.2021 року на виконання вимог ухвали суду Акціонерне товариство "ОТП Банк" надало витребувану інформацію.

Ухвалою суду від 30.05.2022 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 30.05.2022 року витребувано у Акціонерного товариства "ОТП Банк" інформацію про зміну валютного зобов`язання за кредитним договором № СМ - B00/132/2008 від 11.07.2008 року з іноземної валюти у гривню.

05.07.2022 року на адресу суду надійшла витребувана інформація.

Суд, дослідивши матеріали справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні фактичні обставини.

На підставі п.п.78.1.2 п.78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України та наказу №1732 від 26.03.2018 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та відповідно до повідомлення №1238 від 26.032018 року, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Вінницькій області Кіт С.М. проведено документальну невиїзну перевірку діяльності ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року відповідно до затвердженого плану перевірки.

За результатами перевірки складено акт №2210/13/ від 17.05.2018 року, в якому зафіксовано порушення позивачем:

- п. п. "д" 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2016 рік в сумі 170279,94 грн.;

- п. п. 1.2, 1.3 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано військовий збір за 2016 рік на суму 14190 грн.

06.07.2018 року Головним управлінням ДФС у Вінницькій області прийнято податкові повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання по сплаті податку на доходи фізичних осіб на суму 170279,94 грн. та штрафних (фінансових) санкцій 42569,99 грн. та № про збільшення суми грошового зобов`язання по сплаті військового збору на суму 14190 грн. та штрафних (фінансових) санкцій 3547,50 грн.

Позивач не погоджується із вказаними рішеннями, оскільки вважає, що прощена сума боргу неправомірно ідентифікована контролюючим органом як додаткове благо, у зв`язку із чим, звернулась з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується та виходить з наступного.

Згідно з п.п. 163.1.1, 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 ПК України (тут і надалі у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзаців другого, третього пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.54, 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні; додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з п.п. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 цього Кодексу), у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Законом України від 9 квітня 2015 № 321-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань" підрозділ 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено пунктом 8 такого змісту: "Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року".

Тобто, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

В силу колізійного принципу пріоритету норми акта, виданого пізніше, до правовідносин, які виникли у зв`язку із прощенням банками з 1 січня 2015 року боргу позичальникам за кредитами в іноземній валюті, які не було погашено до 1 січня 2014 року та валюту зобов`язання за якими було змінено з іноземної на національну, застосовуються норми пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.

Застосування вимог абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України має місце виключно у випадку перевищення суми прощеного (анульованого) кредитором боргу над сумою курсової різниці, обрахованої за правилами, передбаченими пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.

Аналогічний правовий висновок Верховного Суду викладено у постановах від 15 травня 2018 року у справі № 821/1594/17, від 19 липня 2019 року у справі №826/4240/18, від 14.11.2019 року у справі №52010880/18.

Отже, для правильного встановлення правової природи анульованого (прощеного) кредитором боргу (кредиту) позивача (як курсової різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, або додаткового блага, яке підлягає включенню до загального оподатковуваного доходу фізичної особи) необхідною умовою є дослідження характеру угоди між кредитором та позичальником щодо відповідної реструктуризації боргу та прощення його частини, зокрема, чи було змінено валюту зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ухвалою від 17 лютого 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду передано для розгляду Великою Палатою Верховного Суду у зв`язку із наявністю виключної правової проблеми справу №826/954/17.

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду, передаючи справу на розгляд Великої Палати справу, посилалась не необхідність вирішення питання які саме обставини (юридичні факти) свідчать про те, що у взаємовідносинах між кредитором та позичальником відбулась зміна валюти зобов`язання.

Однак, Великою Палатою Верховного Суду ухвалою від 29 березня 2021 року повернуто відповідній колегії Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду цю справу для розгляду і зазначено, що у постанові КАС ВС від 18 січня 2021 року (справа №120/935/19-а) судова колегія КАС ВС відповіла на одне з питань, які поставлені перед Великою Палатою.

Так, у постанові КАС ВС від 18 січня 2021 року у справі №120/935/19-а зазначено, що датою зміни валюти зобов`язання за кредитом, отриманим позивачем за кредитним договором, є, зокрема, дата підписання між кредитором та позивачем додаткової угоди до кредитного договору, відповідно до якого сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів буде здійснюватися в національній валюті України - гривні із застосуванням для розрахунку платежу офіційного курсу долара США до української гривні, встановленого НБУ на день сплати.

Встановлення обставини щодо дати зміни валюти зобов`язання впливає на наявність у позивача не тільки обов`язку щодо сплати податку на доходи фізичних осіб, а й на обов`язки щодо подання звітності з такого податку та сплати військового збору.

Судом встановлено, що 11.07.2008 року між Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №МL - B00/132/2008 про надання кредиту на купівлю нерухомого майна в сумі 58635,80 доларів США.

31.03.2016 року між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та ОСОБА_1 укладено додатковий договір №7 до кредитного договору №МL - B00/132/2008 від 11.07.2008 року.

Згідно п. п. 2.1.1. п. 2 Додаткового договору сторони домовились, що ОСОБА_1 31.03.2016 року зобов`язується погасити боргові зобов`язання в розмірі 19000 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення цього Додаткового договору складає 498143,06 грн.

Підпунктом 2.1.2. пункту 2 Додаткового договору визначено, що за умови належного виконання ОСОБА_1 умов Кредитного договору та цього Додаткового договору, сторони домовились, що Банк, керуючись ст. 605 ЦК України, здійснює анулювання (прощення) боргу в розмірі 42188,30 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення цього Додаткового договору складає 1106095,21 грн.

Суд наголошує, що матеріали справи не містять будь-якої додаткової угоди до кредитного договору, згідно якої сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів буде здійснюватися в національній валюті України - гривні із застосуванням для розрахунку платежу офіційного курсу долара США до української гривні, встановленого НБУ на день сплати.

Акціонерним товариством "ОТП Банк" також не надано доказів зміни валютного зобов`язання за кредитним договором № СМ - B00/132/2008 від 11.07.2008 року з іноземної валюти у гривню.

Верховний Суд у постанові від 23 квітня 2021 року у справі № 280/2435/19 дійшов висновку, що лише констатація факту анулювання заборгованості за кредитом у розмірі 115127,52 долари США, що за курсом НБУ складає 2636080,01 грн., без перевірки умов відповідних договорів, або інших документів та доказів, які б саме засвідчували факт зміни валюти зобов`язання, а не прощення боргу у валюті в переведенні у еквівалент не є свідченням встановлення всіх обставин, що мають значення для вирішення спору.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, а саме додатковий договір №7 до кредитного договору №МL - B00/132/2008 від 11.07.2008 року, судом не встановлено факту зміни валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти в гривню, а тому до спірних правовідносин не підлягає застосуванню п. 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Також, суд вважає за необхідне дослідити складові суми заборгованості позивача, які були анульовані кредитором (основна сума кредиту (тіло кредиту), відсотки, штрафи, пеня), що є визначальним для суми доходу податку на доходи фізичних осіб, з огляду на наступне.

Відповідно до абзаців другого, третього пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.54, 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні; додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з п.п. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 цього Кодексу), у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Судом встановлено, що посадовими особами відповідача проведена документальна позапланова невиїзна перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів отриманих як додаткове благо при взаємовідносинах з АТ "ОТП Банк" за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 відносно ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт та прийнято оскаржувані податкові повідомлення рішення.

Відповідно до висновків контролюючого органу, викладених у акті перевірки №2210 від 17.05.2018 року, позивачем допущено порушення вимог п. п. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, що полягало у не визначенні та несплаті податку на доходи фізичних осіб у сумі 170279,94 грн. Крім того, позивачем допущено порушення вимог п.п. 1.2, 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, занижено суму військового збору на 14190 грн.

Висновки контролюючого органу про порушення вимог податкового законодавства вмотивовано тим, що позивачем не задекларовано дохід у вигляді додаткового блага (анулювання (прощення) АТ "ОТП Банк" боргу у сумі 945999,63 грн. та не сплачено з такого доходу податок на доходи фізичних осіб за 2016 рік.

Згідно довідки АТ "ОТП Банк" від 17.02.2021 року №68-68-3-2-2034, списана заборгованості 42188,30 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1106095,21 грн. включає в себе основну суму кредиту 36081,99 доларів США (945999,63 грн.) та пеню у розмірі 6106,31 доларів США (160095,58 грн.)

Таким чином, до складу загального річного оподатковуваного доходу позивача включено лише основну суму боргу (кредиту) платника податку, що узгоджується з положеннями статті ст.164 Податкового кодексу України.

Відповідно:

- розрахунок податку на доходи фізичних осіб за 2016:

945999,63 грн. х 18% = 170279,94грн.;

Штрафна санкція 25% - 42569,99 грн.;

Всього: 212849,93 грн.

- розрахунок військового збору за 2016:

945999,63 грн. х 1,5% = 14190 грн.;

Штрафна санкція 25% - 3547,50 грн.

Всього: 17737,50 грн.

Таким чином, Головне управління ДФС у Вінницькій області при прийняті оскаржуваних податкових повідомлень - рішень діяло на підстав, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Водночас, частина 1 статті 77 КАС України вказує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовній вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Суддя Дончик Віталій Володимирович