Справа № 420/1770/22
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2022-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/1770/22
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.

суддів: Танасогло Т.М. , Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.03.2022 року у справі № 420/1770/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення №1919 від 06.01.2022 року про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

25.01.2022р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 1919 від 06.01.2022 року про відмову в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з моменту звільнення, тобто з 25.04.2019 року, здійснити нарахування та виплату.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що його вислуга становить 28 років 01 місяць 26 днів, що є цілком достатнім для призначення пенсії. Однак, органом Пенсійного фонду безпідставно відмовлено йому у призначенні пенсії з огляду на те, що на день звільнення зі служби ОСОБА_1 не має вислуги 24 календарних роки і більше.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з позовними вимогами не погоджувалось та вважало їх необґрунтованими з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву наголошуючи на тому, що позивачем пропущено законодавчо визначений строк для звернення до суду з даною позовною заявою. Також, відповідач стверджував, що для отримання права на призначення пенсії за вислугу років обов`язковою умовою є наявність саме календарної, а не загальної чи пільгової вислуги років. Оскільки на день звільнення зі служби ОСОБА_1 не мав вислуги 24 календарних роки, то йому цілком правомірно було відмовлено у призначенні пенсії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.03.2022 року у справі №420/1770/22 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 1919 від 06.01.2022 року про відмову в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з моменту звільнення, тобто з 25.04.2019 року, а також здійснити нарахування та виплату пенсії.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що до спірних правовідносин повинні застосовуватися положення пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням приписів статті 17-1 цього ж нормативно-правового акту. За наслідками розгляду даної справи окружний адміністративний суд дійшов висновку, що позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки його вислуга років сановить більше 24 календарних роки.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області подано апеляційну скаргу в якій зазначено про неповне з`ясування окружним адміністративним судом обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим відповідач просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не зазначено, у чому саме полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права, а зміст апеляційної скарги повністю дублює зміст відзиву на позовну заяву (а.с.27-29, а.с.43-44).

В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного, на час виникнення спірних правовідносин, законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Зокрема, колегією суддів установлено, що ОСОБА_1 звернувся до Управління Служби безпеки України в Одеській області із листом від 13.12.2021р. щодо розгляду питання про оформлення та надіслання до Головного управління ПФУ в Одеській області усіх необхідних документів та подання стосовно призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Апеляційним судом з`ясовано, що 17.12.2021р. Управлінням Служби безпеки України в Одеській області надіслано до Головного управління ПФУ в Одеській області подання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення від 06.01.2022р. №1919 про відмову в призначенні пенсії.

Відмовляюючи у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідачем в акті індивідуальної дії вказано про те, що на день звільнення зі служби позивач не має вислуги 24 календарних роки і більше.

Не погодившись із вказаним рішенням суб`єкта владних повноважень позивач за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернувся до суду з даною позовною заявою.

Здійснюючи перегляд даної справи в апеляційному порядку колегія суддів бере до уваги наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за даним нормативно-правовим актом визначено Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992року № 2262-ХІІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

Отже, для призначення пенсії за вислугу років позивачу необхідно мати не менше 24 календарних років вислуги.

Згідно із статтею 17-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

17.07.1992року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» №393.

Означеним підзаконним нормативно-правовим актом визначено, які саме види служби зараховуються до вислуги років та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. №393 для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, зазначеним у пунктах б-д, ж і з статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, військова служба в Службі безпеки України.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що основним законодавчим актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

При цьому, пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. №393, метою якої є конкретизація нормативного регулювання вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

До того ж, колегія суддів відмічає, що можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Таким чином, до актів правового регулювання щодо умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постановах від 03.03.2021 року у справі 805/3923/18-а, від 14.04.2021 року у справі №480/4241/18, від 01.06.2022р. у справі №620/5996/21.

Відтак, вирішуючи питання про призначення пенсії за вислугу років відповідач повинен був врахувати наявність у ОСОБА_1 як календарної, так і пільгової вислуги років.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів констатує неправильність позиції скаржника, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років.

Так, як установлено судом апеляційної інстанції та убачається з наявних у матеріалах спарви документів, згідно із наказом УСБУ в Одеській області від 23.04.2019р. №197-ОС ОСОБА_1 з 24.04.2019р. звільнено в запас за п.п.«а» п.61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України (за станом здоров`я).

Відповідно до наявного у матеріалах справи витягу з наказу Управління Служби безпеки України в Одеській області від 23.04.2019р. №197-ОС станом на 24.04.2019р. календарна вислуга років ОСОБА_1 складає 21 рік 9 місяців 7 днів.

Згідно із поданням про призначення пенсії, станом на 24.04.2019р. вислуга років ОСОБА_1 для призначення пенсії складає 28 років 01 місяць 26 днів, у тому числі календарна 21 рік 09 місяців 07 днів, пільгова 06 років 04 місяці 19 днів.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів уважає правильним висновок окружного адміністартвиного суду про необґрунтованість рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 06.01.2022р. №1919 про відмову в призначенні пенсії та необхідність його скасування, оскільки ОСОБА_1 набув права на призначення пенсії за вислугу років.

Апеляційний суд вважає за доцільне відмітити, що скаржник не вказує про неправильність обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права ОСОБА_1 , у зв`язку з чим колегією суддів не надається оцінка рішенню Одеського окружного адміністративного суду від 28.03.2022 року у справі № 420/1770/22 в означеній частині.

Стосовно доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду з даною позовною заявою колегія суддів зазначає таке.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, як установлено судом апеляційної інстанції та зазначено вище, ОСОБА_1 звернувся до Управління Служби безпеки України в Одеській області із листом від 13.12.2021р. щодо розгляду питання про оформлення та надіслання до Головного управління ПФУ в Одеській області усіх необхідних документів та подання стосовно призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

17.12.2021р. Управлінням Служби безпеки України в Одеській області надіслано до Головного управління ПФУ в Одеській області подання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення від 06.01.2022р. №1919 про відмову в призначенні пенсії.

Не погодившись із означеним рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач без зволікань 25.01.2022р. за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів, у межах визначеного приписами чинного процесуального законодавства строку, звернувся до суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів уважає помилковими доводи скаржника щодо пропуску позивачем строку звернененя до суду з даною позовною заявою.

Також, колегією суддів відхиляються викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи щодо заборони Законом України «Про загальнообовязакове державне пенсійне страхування» стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області судових витрат, оскільки відшкодування позивачу у такий спосіб понесених ним судових витрат прямо відповідає положенням ст.139 КАС України, які є спеціальними в контексті спірного питання.

Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи Головного управління ПФУ в Одеській області.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи відповідача, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.03.2022 року у справі № 420/1770/22 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Танасогло Т.М. Крусян А.В.