Справа № 200/13353/21
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року справа №200/13353/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2021 року (повне судове рішення складено 12 листопада 2021 року у м. Слов`янську) у справі № 200/13353/21 (суддя в І інстанції Логойда Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Донецькій області (далі ГУ ДПС у Донецькій області), що полягає у невизнанні недоїмки, що виникла у позивача як платника єдиного внеску, що перебував на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669-VII), за період з 20.10.2014 по 19.01.2018 в сумі 20 075,42 грн як безнадійного податкового боргу та відмові його списати;

- зобов`язати відповідача визнати недоїмку, що виникла у позивача, як платника єдиного внеску, що перебував на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669-VII, за період з 20.10.2014 по 19.01.2018 в сумі 20 075,42 грн як безнадійний податковий борг та списати його.

Позов обґрунтовувала тим, що була суб`єктом господарювання, який перебуває на обліку в органі доходів і зборів, що розташований на території населеного пункту, де проводилася антитерористична операція, а тому згідно з п. 9-4 розд. VIII Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464-VI) на час проведення антитерористичної операції до її закінчення звільнена від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, і відповідальність, штрафні та фінансові санкції за невиконання обов`язків платника єдиного внеску у вказаний період до неї не застосовуються.

27.12.2017 її підприємницьку діяльність припинено.

Згідно з даними інформаційної системи ДПС України, за нею обліковується заборгованість з єдиного внеску у розмірі 20 075,42 грн, яка виникла за період з 20.10.2014 по 19.01.2018.

У липні 2021 року вона звернулася до відповідача із заявою, в якій просила списати наявну заборгованість як безнадійну на підставі п. 9-4 розд. VIII Закону № 2464-VI. До заяви додала сертифікат Торгово-промислової палати України.

Між тим, в задоволенні заяви відмовлено.

При цьому відповідачем не враховано те, що вона мала дві підстави для списання податкового боргу:

1) як податкового боргу платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин);

2) як податкового боргу платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений ст. 102 гл. 9 розд. II Податкового кодексу України (далі ПК України). Так, заборгованість зі сплати єдиного внеску виникла в період з 20.10.2014 по 19.01.2018. Позивач припинила підприємницьку діяльність 27.12.2017. Таким чином, відповідно до абз. 3 ч. 8 ст.9 Закону № 2464-VI термін сплати єдиного внеску закінчився 19.01.2018. І саме з цієї дати потрібно відраховувати строк давності, встановлений ст. 102 гл. 9 розд. ПК України (1095 днів). На час письмового звернення позивачки зазначений термін сплив (19.01.2021), що давало підстави відповідачу здійснити списання заборгованості, як безнадійної.

Вважаючи свої права порушеними, вона звернулася до суду з цим адміністративним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Донецькій області щодо несписання безнадійного податкового боргу ОСОБА_1 - недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 20 075,42 грн, яка виникла за період з 20.10.2014 по 19.01.2018.

Зобов`язано відповідача списати безнадійний податковий борг ОСОБА_1 - недоїмку з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 20 075,42 грн, яка виникла за період з 20.10.2014 по 19.01.2018.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, не надання вірної оцінки обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно з обліковими даними інформаційної системи ДПС України, позивач перебувала на податковому обліку у ГУ ДПС у Донецькій області (Східна ДПІ, Ворошиловський район м. Донецька (562), як фізична особа підприємець з 21.11.2005 по 27.12.2017 та з 01.01.2012 по 27.12.2017 знаходилася на спрощеній системі оподаткування.

Відповідно до даних аналітично-інформаційної системи «Податковий блок», фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в автоматичному режимі нараховано єдиний внесок за період з 21.10.2013 по 19.01.2018 в сумі 20 075,42 грн, як платнику, який знаходиться на спрощеній системі оподаткування.

Згідно з п. 9 розд. VІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, списанню підлягає борг (недоїмка) зі сплати єдиного внеску у разі:

повної ліквідації юридичної особи - платника єдиного внеску, коли борги (недоїмка) із сплати єдиного внеску залишилися непогашеними у зв`язку з недостатністю майна такого платника або майна засновників чи учасників, якщо вони несуть повну чи додаткову відповідальність за зобо`язаннями платника;

смерті фізичної особи, оголошення померлою, визнання її у судовому порядку безвісно відсутньою або недієздатною, за умови відсутності осіб, які відповідно до Закону несуть зобов`язання зі сплати єдиного внеску, та засвідчення цього факту відділом державної реєстрації актів цивільного стану чи постановленням судового рішення.

Стаття 37 Податкового кодексу України встановлює підстави для припинення податкового обов`язку. Підставами для припинення податкового обов`язку, крім його виконання, є: пп. 37.3.1 ліквідація юридичної особи; пп. 37.3.2 смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; пп. 37.3.3 втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; 37.3.4 скасування податкового обов`язку у передбачений законодавством спосіб.

Апелянт нагоошує, що Закон № 1669-VII не скасовує обов`язків платника сплачувати податки і збори, а надає можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (стаття 1).

Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IХ, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22 травня 2022 року №2263-ІХ затверджено Указ Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення в Україні правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя і здоров`я та забезпечення безпеки суддів і працівників апарату суду, зазначена постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів справи.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі на рішення місцевого суду, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

ОСОБА_1 з 21.11.2005 по 27.12.2017 була зареєстрована фізичною особою-підприємцем; була платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який перебуває на обліку в органі доходів і зборів (у Маріупольській об`єднаній Державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (Північне відділення, Ворошиловський район (м. Донецьк), що розташований на території населеного пункту, включеного до переліку, що зазначений у ст. 2 Закону № 1669-VII, де проводилася антитерористична операція, розпочата на підставі відповідного Указу Президента України.

27.12.2017 її підприємницьку діяльність припинено, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис (код ЄДРПОУ, який відповідає РНОКПП, - ).

Згідно з даними інформаційної системи ДПС України та інтегрованої картки платника єдиного внеску, станом на 02.08.2021 за позивачем обліковується заборгованість з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (код платежу 71040000) у розмірі 20 075,42 грн, яка виникла за період з 20.10.2014 по 19.01.2018. Ця заборгованість є єдиним внеском, який нарахований позивачу як платнику, який знаходився на спрощеній системі оподаткування, в автоматичному режимі, а саме:

20.10.2014 в сумі 1267,95 грн. (за 3 квартал 2014);

20.01.2015 в сумі 1267,95 грн. (за 4 квартал 2014);

20.04.2015 в сумі 1267,95 грн. (за 1 квартал 2015);

20.07.2015 в сумі 1267,95 грн. (за 2 квартал 2015);

19.10.2015 в сумі 1323,47 грн. (за 3 квартал 2015);

19.01.2016 в сумі 1434,51 грн. (за 4 квартал 2015);

19.04.2016 в сумі 909,48 грн. (за 1 квартал 2016);

19.07.2016 в сумі 941,16 грн. (за 2 квартал 2016);

19.10.2016 в сумі 957 грн. (за 3 квартал 2016);

19.01.2017 в сумі 990 грн. (за 4 квартал 2016);

19.04.2017 в сумі 2112 грн. (за 1 квартал 2017);

19.07.2017 в сумі 2112 грн. (за 2 квартал 2017);

19.10.2017 в сумі 2112 грн. (за 3 квартал 2017);

19.01.2018 в сумі 2112 грн. (за 4 квартал 2017).

У зв`язку з цим позивача як платника єдиного внеску з податкового обліку не знято.

У липні 2021 року позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила списати наявну заборгованість з єдиного внеску як безнадійну на підставі п. 9-4 розд. VIII Закону № 2464-VI (заява від 15.07.2021 , зареєстрована 30.07.2021 за № 53821/6).

До заяви додала сертифікат Донецької торгово-промислової палати України № 8124, що виданий 05.05.2018 за № 239/12.1-17-03, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) щодо обов`язку позивача як платника податків сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 4 квартал 2014 року - 4 квартал 2017 року у термін (протягом 20 днів після закінчення звітного періоду) 20.01.2015, 20.04.2015, 20.07.2015, 20.10.2015 , 20.01.2016, 20.04.2016, 20.07.2016, 20.10.2016, 20.01.2017, 20.04.2017, 20.07.2017, 20.10.2017, 20.01.2018 відповідно, зокрема до Закону № 2464-VI, які унеможливили його виконання в зазначений термін. В Сертифікаті зазначено період дії форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили): дата настання 01.10.2014, дата закінчення 27.12.2017.

Листом від 12.08.2021 № 22679/6/05-99-13-03-14 позивача повідомлено, що Законом України від 14.01.2020 № 440-IX «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» п. 9-4 розд. VIII Закону № 2464-VI, щодо звільненні від виконання обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI, платників єдиного внеску, які перебувають на обліку у контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, виключено.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Частина 1 ст. 4 Закону № 2464-VI визначає платників єдиного внеску.

Згідно з п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 4 вказаного Закону платниками єдиного внеску є, зокрема:

- роботодавці:

фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців);

фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту);

- фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування;

- особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 6 вказаного Закону платник єдиного внеску, зокрема, зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 6 вказаного Закону у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 цього Закону єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Абзацом 3 ч. 8 та ч. 12 ст. 9 вказаного Закону визначено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Разом з вказаними нормами суд враховує наступне.

14.04.2014 набрав чинності Указ Президента України від 14.04.2014 року №405/2014, яким уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

15.10.2014 набрав чинності Закон № 1669-VII, який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 2 вказаного Закону на час проведення антитерористичної операції встановлено мораторій на виконання договірних зобов`язань та на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними та іншими договірними зобов`язаннями, зокрема юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Пунктом 4 ст. 11 вказаного Закону внесено зміни до певних законів України, зокрема розділ VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI доповнено пунктом 9-3 (який з 13.03.2015 зв`язку з набранням чинності Законом України від 02.03.2015 № 219-VIII вважається пунктом 9-4) такого змісту:

«Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.».

З 13.02.2020 набрав чинності Закон України від 14.01.2020 № 440-IX «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи», яким п. 9-4 розд. VIII Закону № 2464-VI, на який посилався позивач, виключено.

Статтею 58 Конституції України визначено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-рп/1999 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, враховуючи наведені вимоги законодавства платники єдиного внеску, які перебували на обліку в органі доходів і зборів, що розташований на території населеного пункту, де проводилася антитерористична операція, та здійснювали свою господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції, період проведення якої тривав, на період з 14.04.2014 по 12.02.2020 включно (період дії п. 9-4 розд. VIII Закону № 2464-VI) були тимчасово звільнені від сплати сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, і відповідальність, штрафні та фінансові санкції, що передбачені Законом № 2464-VI за невиконання обов`язків платника єдиного внеску, виключно у вказаний період до них не застосовувалася.

З 13.02.2020 такі платники повинні виконувати покладені на них обов`язки зі сплати єдиного внеску в загальному порядку.

Позивач звернулася до податкового органу із заявою про списання безнадійного боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в той час, коли положення п. 9-4 розд. VIII Закону № 2464-VI вже не діяли.

Разом з цим, слід врахувати наступне.

Відповідно до п. 101.2 ст. 101 Податкового кодексу України під терміном "безнадійний" (безнадійний податковий борг) розуміється:

101.2.1. податковий борг платника податку, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута;

101.2.2. податковий борг фізичної особи, яка: визнана у судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; понад 720 днів перебуває у розшуку;

101.2.3. податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу;

101.2.4. податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин);

101.2.5. податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду;

101.2.6. податковий борг банку, щодо якого наявне рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури.

Відповідно до п.п. 101.1 та 101.5 ст. 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 577.

Підпунктом 4 п. 2.1 розд. ІІ вказаного Порядку передбачено, що під терміном «безнадійний податковий борг» слід розуміти податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Такий факт непереборної сили підтверджується, зокрема, Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України.

Відповідно до п. 3.1 розд. ІІІ Порядку визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Пунктами 4.1, 4.2 зазначеного Порядку передбачено, що у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню.

До заяви обов`язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.

За результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Рішення про списання безнадійного податкового боргу складається у двох примірниках: перший - для платника податків, другий - для органу доходів і зборів.

Статтею 10 Закону № 1669-VII визначено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Отже, списанню підлягає лише безнадійний податковий борг, який має бути підтверджений відповідними документами, і списується на підставі рішення відвідного податкового органу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 14 квітня 2020 року у справі № 812/946/17.

Позивач у встановленому порядку звернулася до відповідача з письмовою заявою, в якій зазначила суму єдиного внеску, що підлягає списанню. До заяви додала документ, що передбачений Податковим кодексом України та вказаним Порядком, який підтверджує те, що податковий борг з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування вважається безнадійним (сертифікат Торгово-промислової палати України).

Отже, правильним є висновок місцевого суду, що податковий орган зобов`язаний був прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу та списати такий борг, чого ним протиправно зроблено не було.

З огляду на наведене та з метою повного та ефективного захисту порушених прав позивача колегія суддів огоджується з судом першої інстанції, що така бездіяльність суб`єкта владних повноважень підлягає визнанню протиправною із зобов`язанням його списати безнадійну недоїмку з єдиного внеску в сумі 20 075,42 грн, яка виникла у позивача як фізичної особи-підприємця за спірний період (п.10 ч. 2 ст. 245 КАС України).

Проте, щодо такої підстави для списання податкового боргу, яка зазначена в пп. 101.2.3 п. 101.2 ст. 101 Податкового кодексу України (податковий борг, щодо якого минув строк давності, встановлений п.102.4 ст.102 цього Кодексу), на яку також посилалася позивач, то вона не може бути застосована, з огляду на абз. 10 п. 52-2 підрозд. 10 розд. XX Податкового кодексу України, згідно з яким на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2021 року в справі № 200/13353/21 залишити без змін.

Повне судове рішення 19 липня 2022 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук