Справа № 480/4612/22
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2022-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у забезпеченні позову
18 липня 2022 року Справа № 480/4612/22
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Павлічек В.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Полісан" про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Полісан" до Відділу Державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
15 липня 2022 року до Сумського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Полісан" з позовною заявою до Відділу Державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій просить:
- визнати протиправною та скасувати Постанову про застосування адміністративно- господарського штрафу № 235477 від 11.07.2022, винесену начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Юрієм Макарухою;
- закрити провадження у справі у зв`язку зі спливом строків для накладення адміністративних стягнень за порушення законодавства на автомобільному транспорті.
Разом із позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій просить:
- зупинити дію Постанови № 235477 від 11.07.2022 про застосування адміністративного-господарського штрафу, винесеної начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Юрієм Макарухою до набрання рішенням суду законної сили у цій справі;
- зупинити стягнення на підставі Постанови № 235477 від 11.07.2022 про застосування адміністративного-господарського штрафу, винесеної начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Юрієм Макарухою до набрання рішенням суду законної сили у цій справі.
Заява обгрунтовується тим, що ст. 307 КУпАП передбачено строк для сплати штрафу по вказаній постанові - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення порушнику постанови про накладення штрафу, що свідчить про те, що позивач повинен оплатити штраф до 26 липня 2022 року. При цьому до вирішення спору в судовому порядку і набрання рішенням суду законної сили відповідач направить постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, яка є виконавчим документом в розумінні Закону України Про виконавче провадження, для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. Саме по собі подання позовної заяви позивачем і відкриття провадження у справі не буде перешкодою для примусового виконання оскаржуваної постанови. В результаті відкриття виконавчого провадження у державного виконавця будуть всі підстави для вжиття заходів щодо накладення арешту на майно, в т.ч. заборони розпорядження ним, банківські рахунки позивача та коштів на них, а також списання суми штрафу з таких рахунків до вирішення судового спору по суті. Вжиття зазначених заходів призведе до значного фінансового збитку та незворотних репутаційних ризиків для ТОВ «ВП «ПОЛІСАН» як провідного лакофарбового виробника України під час вжиття заходів примусового виконання рішення до закриття виконавчого провадження та зняття всіх накладених заборон, а саме: затримки зі сплати працівникам заробітної плати через арештовані рахунки; позбавлення можливості виконання своїх зобов`язань перед контрагентами; затримки з розрахунку за спожиті комунальні послуги, що може призвести до припинення їх постачання та тимчасової зупинки виробництва; значних майнових збитків і до неможливості здійснення підприємницької діяльності в цілому. Вказане свідчить, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в цій справі.
Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд відмовляє у її задоволенні, виходячи із наступного.
Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано ст. 150-151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також види забезпечення позову в адміністративному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання постанови адміністративного суду і спрямовані на забезпечення принципу обов`язковості судових рішень.
Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.
Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з ч. 1 ст. 151 Кодексу позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Таким чином, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в рішенні від 15.11.2007 по справі "Бендерський проти України", в якому Суд зазначив, що судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.
У справі "Беєлер проти Італії" Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.
Крім того, у рішенні від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав" проти України" Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати "справедливий баланс" між інтересами особи і суспільства.
При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Отже, із наведеного слідує, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.
Із заяви про забезпечення позову суд вбачає, що представник позивача просить задовольнити заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови Постанови № 235477 від 11.07.2022 про застосування адміністративного-господарського штрафу та зупинення стягнення на підставі даної постанови, оскільки на його думку, у разі невжиття заходів забезпечення позову, постанову буде звернено до примусового виконання органами державної виконавчої служби у зв`язку з чим буде винесено постанову щодо накладення арешту на майно, в т.ч. заборони розпорядження ним, банківські рахунки позивача та коштів на них, а також списання суми штрафу з таких рахунків до вирішення судового спору по суті.
Проте, будь-яких доказів, які б свідчили про те, що відповідачем вживаються заходи щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Полісан" штрафу у розмірі 17 00,00 грн. або інших доказів на підтвердження обгрунтованості своєї заяви про забезпечення позову, представником позивача суду не надано. Тобто фактично заява про забезпечення позову обґрунтовується припущеннями представника позивача.
А відтак, суд доходить висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та непідтвердженою жодними доказами, а тому у її задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Полісан" про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.
Суддя В.О. Павлічек