Справа № 420/683/22
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/683/22
Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Косцової І.П.,

суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.

за участі секретаря Брижкіної І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної міграційної служби України у Вінницькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення УДМС України в Вінницькій області №0501.4.1/22449-20 від 28.12.2020 року, яким скасовано рішення УДМС України у Вінницькій області №7195 від 20.08.2013 року про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 та його дітьми - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у 2013 році він та його діти набули громадянство України на законних підставах, а саме, за територіальним походженням, оскільки його дід ОСОБА_4 був народжений на території України.

Скасовуючи рішення про набуття громадянства, відповідач визначив дві підстави: не виконання зобов`язання щодо повернення паспортів іноземної держави та не підтвердження факту народження діда на території України.

Позивач вказує, що на час винесення оскаржуваного рішення редакція ст.21 ЗУ «Про громадянство України» не містила такої підстави скасування рішення про набуття громадянства, як невиконання зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство).

При цьому позивач зазначає, що законодавство, чинне на момент винесення оспорюваного рішення, хоч і встановлювало обов`язок повернути паспортні документи іншої держави компетентним органам, однак не визначало жодних строків виконання таких обов`язків.

Щодо іншої підстави позбавлення громадянства - подача свідомо неправдивих відомостей та фальшивих документів про підставу набуття громадянства України, а саме, свідоцтво про народження на території України діда позивача, зазначає, що відповідні обставини не підтверджені жодними документами чи доказами. Крім того, відсутні встановлені факти, які доводять провину або злочинний намір, подачу завідомо хибних відомостей, обман заявника при отриманні ним паспорта громадянина України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2022 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволено.

Суд визнав протиправними та скасував рішення відповідача від 28.12.2020 року №0501.4.1/22449-20, №0501.4.1/22448-20, №0501.4.1/22451-20, якими було скасовано рішення УДМС України у Вінницькій області №7195 від 20.08.2013 року про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Судом визначено, що у 2013 році при прийняті рішення про надання громадянства України позивачеві та його дітям, посадові особи відповідача перевірили достовірність фактів, викладених у заяві про набуття громадянства та достовірність поданих документів.

Водночас, у документах, на підставі яких приймалось оскаржуване рішення, та у самому рішенні відповідачем не доведено факт подачі позивачем завідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів.

Також відповідачем не доведено наявність у позивача умислу на вчинення вищевказаних дій.

Відповідачем не надано доказів визнання протиправним та нечинним свідоцтва про народження діда позивача - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 м. Умань Черкаської області, серії НОМЕР_1 , видане 25.11.2010 року Головним управлінням громадянського стану Республіки Молдова.

Окремо судом наголошено, що з урахуванням принципу належного врядування, прийняття відповідачем оскаржуваного рішення більш ніж через 7 років після набуття позивачем та його дітьми громадянства України, є втручанням в їх приватне життя, яке не є необхідним у демократичному суспільстві.

Стосовно невиконання позивачем зобов`язання щодо повернення паспорту іноземної держави судом вказано, що законодавство, яке було чинним на час отримання позивачем громадянства України та на час прийняття оскаржуваного рішення встановлювало для особи, що набуває громадянство обов`язок повернути паспортні документи іншої держави компетентним органам, однак не передбачало скасування рішення про оформлення набуття громадянства України з підстав невиконання взятого особою зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на невірне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, Державна міграційна служба України у Вінницькій області просить скасувати його та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування наведених доводів апелянт зазначив, що ним було виявлено факт, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 після дати набуття громадянства України (20.08.2013) продовжував користуватись паспортом громадянина Республіки Молдова № НОМЕР_2 під час перетину державного кордону України протягом 2016 року.

Вказане свідчить про умисне невиконання ОСОБА_3 зобов`язання про повернення паспорта громадянина Республіки Молдова до уповноважених органів цієї держави та відмови від користування правами громадянина Республіки Молдова.

Посилаючись на зазначене, апелянт вважає, що заявник набув громадянство України за територіальним походженням шляхом обману - умисного невиконання поданого ним особисто зобов`язання повернути паспорт іноземної держави до компетентних органів цієї держави.

Крім того, відповідачем було виявлено невідповідність заявленої позивачем інформації про підставу для набуття громадянства України за територіальним походженням з інформацією, яка міститься в обліках державних органів України.

Зокрема, апелянт зазначив, що згідно інформації Державного архіву Черкаської області та інформації Уманського міскрайонного відділу ДРАЦС, актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Умань Черкаської області не виявлено.

Факт відсутності підстав для набуття громадянства України за територіальним походженням, тобто неправдивість інформації про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Умань Черкаської області, було також підтверджено інформацією про результати перевірки автентичності документів громадян Республіки Молдова, наданою Агенцією Громадських Послуг Республіки Молдова, яка надійшла від НЦБ Інтерполу в Республіці Молдова (лист Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України № МР/9584/20/В45/15092 від 15.06.2021 року, що надійшов у відповідь на запит ДМС України від 23.09.2020 року за № 4-7421/2-20).

Згідно наданої інформації встановлено, що повторне свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 25.11.2010 Головним управлінням громадянського стану Республіки Молдова (про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Умань Черкаської області), надане ОСОБА_3 під час оформлення набуття громадянства України, не відповідає оригіналові.

Таким чином апелянт вважає, що заявник набув громадянство України за територіальним походженням внаслідок подання фальшивих документів та приховування суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, тобто за відсутності передбачених законом підстав.

ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому заперечує проти її задоволення та просить суд апеляційної інстанції залишити оскаржуване рішення без змін.

Фактичні обставини справи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та його діти - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці Республіки Молдова, 11 жовтня 2013 року набули громадянство України за територіальним походженням за ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про громадянство», згідно рішення УДМС України у Вінницькій області №7195 від 20.08.2013 року.

28.12.2020 року УДМС України у Вінницькій області склало довідку №0501.4.1/22452-20 «Про наявність підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням» ОСОБА_1 та його дітям ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцям Республіки Молдова, в якій зазначено, що вищенаведені особи набули громадянство України за територіальним походженням на підставі статті 8 Закону України «Про громадянство України» шляхом обману, унаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, на підставі якої складені відповідні подання.

За результатами зазначених подань УДМС України у Вінницькій області 28.12.2020 року прийнято наступні рішення:

№0501.4.1/22449-20, яким скасовано рішення Управління міграційної служби у Вінницькій області №7195 від 20.08.2013 року про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що громадянство України було набуте унаслідок невиконання зобов`язання, наданого ним під час оформлення громадянства України в частині повернення паспортів іноземної держави до уповноважених органів цієї держави та відмови від користування правами громадянина іноземної держави, а також не підтвердження факту народження діда на території України;

№0501.4.1/22448-20, яким скасовано рішення Управління міграційної служби у Вінницькій області №7195 від 20.08.2013 року про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що громадянство України було набуто унаслідок не виконання зобов`язання, наданого його батьком під час оформлення громадянства України в частині повернення паспортів іноземної держави до уповноважених органів цієї держави та відмови від користування правами громадянина іноземної держави, а також не підтвердження факту народження батькового діда на території України.

№0501.4.1/22451-20, яким скасовано рішення Управління міграційної служби у Вінницькій області №7195 від 20.08.2013 року про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що громадянство України було набуто унаслідок не виконання зобов`язання, наданого її батьком під час оформлення громадянства України в частині повернення паспортів іноземної держави до уповноважених органів цієї держави та відмови від користування правами громадянина іноземної держави, а також не підтвердження факту народження батькового діда на території України.

Законність рішень УДМС України в Вінницькій області про скасування рішень про набуття громадянства України ОСОБА_3 та його дітьми є предметом спору у справі, що розглядається.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

За приписами статті 25 Конституції України громадянин України не може бути позбавлений громадянства і права змінити громадянство. Громадянин України не може бути вигнаний за межі України або виданий іншій державі. Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України від 18 січня 2001 року № 2235-III «Про громадянство України (далі - Закон №2235-III; тут і далі - у редакції, чинній на час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення).

За наведеним у статті 1 вказаного Закону визначеннями, громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках;

громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України;

зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Однією із підстав набуття громадянства України є територіальне походження (ст. 6).

За змістом статті 8 Закону №2235-III особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Іноземці, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Відповідно до статті 21 Закону №2235-III рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення і перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів і провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (далі - Порядок №215 у редакції, чинній на момент скасування рішення про набуття позивачем громадянства України).

За змістом пункту 22 Порядку №215 для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, серед іншого, подає зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Згідно з пунктом 88 Порядку №215 для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону територіальними органами Державної міграційної служби України, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи: а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України; б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка територіального органу Державної міграційної служби України, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація територіального органу Державної міграційної служби України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.

Пунктами 96- 97 Порядку №215 визначено, що подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується територіальним підрозділом Державної міграційної служби України, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України. Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом "б" пункту 88 цього Порядку, надсилається до територіального органу Державної міграційної служби України.

Рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується керівником територіального органу Державної міграційної служби України або його заступником. Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України. Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

Проаналізувавши наведені норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, судова колегія зазначає, що скасування рішення про оформлення набуття громадянства відбувається на підставі подання органів міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України і на підставі документів, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Вказані обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, які свідчать, зокрема, про факт подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів. Окрім того, встановленню підлягають також факти, які беззаперечно підтверджують провину або злочинний намір, подачу завідомо неправдивих або фальшивих відомостей, обман заявника при отриманні ним паспорта громадянина України.

Аналогічний підхід висловлений Верховним Судом у постановах від 21 серпня 2020 року та від 27 січня 2021 року у справах №520/2915/19, №826/15657/16 відповідно.

Відповідно до п. 89-90 Порядку №215 на органи міграційної служби покладається обов`язок перевірити подані заявниками документи та встановити їх відповідність та реальність.

Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що, ініціюючи перевірку підстав набуття громадянства України позивачем та його дітьми, відповідач у жовтні-листопаді 2020 році направив запити до Державного архіву Черкаської області та Уманського міськрайонного відділу ДРАЦС щодо підтвердження чи спростування факту реєстрації народження та видачі свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Умань Черкаської області.

Листом Уманського міськрайонного відділу ДРАЦС №2147/22.7-04-03 від 03.12.2020 року повідомлено, що книги обліку цивільного стану до 1943 року передані на зберігання до Державного архіву Черкаської області (т. 3 а.с. 129).

В свою чергу, Державний архів Черкаської області у листі №Г- 58/05-08 від 26.10.2020 року зазначив, що актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Умань Черкаської області не виявлено. Перевірка проведена за один рік. Книги реєстрації актів про народження за 1920 рік по зазначеному населеному пункту збереглися частково (т. 3 а.с. 131).

На підставі вищевказаних листів міграційним органом зроблено висновок, що актового запису про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Умань Черкаської області не виявлено (т. 3 а.с. 118-119).

Однак судова колегія не може погодитись з наведеним висновком відповідача, оскільки лист Уманського міскрайонного відділу ДРАЦС взагалі не містить інформації відносно ОСОБА_4 , а лист Державного архіву Черкаської області вказує, що Книги реєстрації актів про народження за 1920 рік по зазначеному населеному пункту збереглися частково, що не може однозначно спростувати факт походження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з м. Умань Черкаської області.

В свою чергу, судова колегія ретельно дослідила наявну в матеріалах справи копію справи №525 С187 С188 С198/2020 про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 та встановила, що 31.07.2013 року позивач подав до Могилів-Подільського районного відділу УДМС України у Вінницькій області заяву про набуття громадянства за територіальним походженням діда ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 2 а.с. 169).

На підтвердження територіального походження свого діда позивач надав до міграційного органу повторне свідоцтво про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 м. Умань Черкаської області, серії НОМЕР_1 , видане 25.11.2010 року Головним управлінням громадянського стану Республіки Молдова, в якому зазначено, що актовий запис про народження №54 від 15.05.1920 зареєстрований в РАЦС м. Умань. Також надано свідоцтва про народження ОСОБА_1 (заявника), ОСОБА_7 (його батька) (т. 2 а.с. 176-178).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, надані позивачем документи визнано належними та достатніми, що стало підставою для прийняття УДМС України у Вінницькій області рішення №7195 від 20.08.2013 року про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 та його дітьми - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 171).

Таким чином судова колегія констатує, що позивач у 2013 році дотримався визначених законом підстав для отримання громадянства України, про що прийнято відповідне позитивне рішення органом державної влади України, а тому у відповідача були відсутні підстави без отримання належних доказів, які б беззаперечно свідчили про факт підробки поданих документів та через тривалий проміжок часу застосовувати вкрай негативні наслідки у вигляді скасування рішення УДМС України у Вінницькій області №7195 від 20.08.2013 року про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 та його дітьми - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово робив визначення критерію «необхідності у демократичному суспільстві». Так, за практикою Суду при визначенні питання «необхідності у демократичному суспільстві» держави користуються певною свободою розсуду, межі якої залежать від сфери, що вступає в конфлікт з гарантованим правом.

Колегія суддів наголошує, що навіть якщо громадянство надано через помилку або зловживання посадових осіб суб`єкта владних повноважень, перекладати тягар вкрай негативних наслідків такої помилки або зловживання на особу (позивача у справі) є неприпустимим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №820/2262/17.

В апеляційній скарзі орган ДМС зазначає, що факт відсутності підстав для набуття громадянства України за територіальним походженням, тобто неправдивість інформації про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Умань Черкаської області, було також підтверджено інформацією про результати перевірки автентичності документів громадян Республіки Молдова, наданою Агенцією Громадських Послуг Республіки Молдова, яка надійшла від НЦБ Інтерполу в Республіці Молдова (лист Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України № МР/9584/20/В45/15092 від 15.06.2021.

Згідно наданої інформації встановлено, що повторне свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 25.11.2010 року Головним управлінням громадянського стану Республіки Молдова, про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Умань Черкаської області, не відповідає оригіналові.

Однак судова колегія зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не може посилатися на інформацію, яка міститься у листах правоохоронних органів, як на підставу правомірності прийнятого ним рішення від 28.12.2020 року, оскільки така інформація не перебувала у його розпорядженні на час прийняття зазначеного рішення і, відповідно, не могла бути покладена в його основу.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного суду у справі №360/4754/19 від 16.09.2021 року.

До того ж, на переконання судової колегії, зазначений лист не може вважатися належним та беззаперечним доказом невідповідності свідоцтва про народження ОСОБА_5 , та містить лише інформацію, яка жодним чином не підтверджена.

Крім того, судова колегія дослідила наявний у матеріалах справи вказаний лист та зазначає, що у ньому відсутня інформація, що повторне свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 25.11.2010 року Головним управлінням громадянського стану Республіки Молдова про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Умань Черкаської області, не відповідає оригіналові (т. 3 а.с. 156-158).

В даному випадку міграційний орган мав би витребувати оригінал свідоцтва та конкретизувати, в чому саме полягала невідповідність даних.

Також судова колегія відхиляє доводи апелянта про наявність відкритого кримінального провадження у відношенні позивач за ст.358 ККУ (підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів), оскільки на час винесення оскаржуваного рішення відповідача та на час розгляду справи у суді відсутній вирок суду по кримінальній справі.

Судова колегія зазначає, що всі докази, отримані міграційним органом після прийняття ним оскаржуваних рішень, не можуть бути виправданням правомірності його рішень. В даному випадку скасування рішення про набуття громадянства України позивачем та його дітьми без належної перевірки та отримання беззаперечних доказів щодо протиправності дій позивача на момент звернення до міграційного органу, розцінюється судом як передчасне, що виключає визнання його законним та обґрунтованим.

Окремою підставою для скасування рішення про надання громадянства відповідач визначив невиконання зобов`язання щодо повернення паспортів іноземної держави.

Надаючи правову оцінку доводам апелянта з цього приводу, судова колегія зазначає наступне.

Після набуття громадянства України та отримання довідки про реєстрацію громадянином України ОСОБА_1 подав декларацію про відмову від громадянства Республіки Молдова (т. 2 а.с. 197-198).

Під час здійснення перевірки 28.12.2020 року за обліками інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи «Аркан» щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, посадовими особами відповідача встановлено, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 після дати набуття громадянства України (20.08.2013 року) продовжував користуватись паспортом громадянина Республіки Молдова № НОМЕР_2 під час перетину державного кордону України протягом 2016 року. Його діти - ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 також продовжили користуватись паспортами громадян Республіки Молдова у 2016-2020 роках (т. 2 а.с. 135-141).

Апелянт наголошує, що зазначений паспорт громадянина Республіки Молдова № НОМЕР_2 , виданий 07.12.2006 офісом 00 м. Кишинів Республіки Молдова, ОСОБА_1 пред`являв під час подання заяви про набуття громадянства України.

Вказаний факт, на думку міграційного органу, свідчить про умисне невиконання ОСОБА_1 зобов`язання, наданого ним під час оформлення громадянства України, в частині повернення паспорта громадянина Республіки Молдова до уповноважених органів цієї держави та відмови від користування правами громадянина Республіки Молдова та є окремою підставою для скасування раніше прийнятого рішення про надання громадянства.

Судова колегія не може погодитись з наведеним висновком відповідача з огляду на таке.

Приписи статті 21 Закону №2235-III у редакціях, що діяли на час набуття позивачем громадянства та на час прийняття оскаржуваного рішення, не передбачали такої підстави для скасування рішення про надання громадянства, як невиконання зобов`язання, взятого особою у зобов`язанні припинити іноземне громадянство (підданство), в декларації про відмову від іноземного громадянства або в декларації про відсутність іноземного громадянства.

Вказана підстава для припинення громадянства була встановлена у ст.21 Закону № 2235-III у редакції від 19.12.2021 року.

Судова колегія визначає, що законодавець у межах своїх повноважень визначив виключний перелік підстав для скасування набутого громадянства України, тому відповідач не міг у грудні 2020 року посилатись на невиконання ОСОБА_3 зобов`язання в частині повернення паспортів іноземної держави, оскільки така підстава була відсутня у профільному Законі.

Більш того, за наслідком дослідження копії паспорту громадянина Республіки Молдова № НОМЕР_2 , яка наявна у матеріалах справи, судова колегія встановила, що строк дії паспорту закінчився 07.12.2016 року (т. 2 а.с. 134, 189).

Також матеріали справи не містять жодних відомостей від уповноважених органів Республіки Молдова щодо наявності у позивача дійсних документів на час винесення оскаржуваного рішення.

Крім того матеріали справи не містять доказів належності дітям позивача паспортних документів, номери яких містяться в системі « ОСОБА_8 ». Так само, як і відсутні відомості від органів Республіки Молдова щодо наявності/дійсності паспортних документів його дітей.

Інші наведені апелянтом доводи не спростовують висновків суду першої інстанції та не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

З таких обставин судова колегія вважає, що прийняті УДМС України в Вінницькій області рішення від 28.12.2020 року №0501.4.1/22449-20, №0501.4.1/22448-20, №0501.4.1/22451-20, якими скасовано рішення УДМС України у Вінницькій області №7195 від 20.08.2013 року про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 та його дітьми - ОСОБА_2 , і ОСОБА_3 є протиправними та підлягають скасуванню.

Окремо судова колегія зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та скасував рішення УДМС України в Вінницькій області від 28.12.2020 року №0501.4.1/22448-20 та №0501.4.1/22451-20, якими скасовано рішення №7195 від 20.08.2013 року про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В даному випадку позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та прав своїх неповнолітніх дітей.

Суд враховує, що на час звернення з позовною заявою позивач не отримував оскаржуваних рішень та відповідно не міг знати про наявність окремих рішень про скасування громадянства його дітей.

В той же час ним було заявлено вимогу про скасування рішення УДМС України в Вінницькій області №0501.4.1/22449-20 від 28.12.2020 року, яким скасовано рішення УДМС України у Вінницькій області №7195 від 20.08.2013 року про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 та його дітьми - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У свою чергу судова колегія визначає, що прийняті рішення у відношенні дітей ОСОБА_1 є похідними від прийнятих рішень у відношенні позивача, тому мають оцінюватись судом комплексно.

Європейський суд з прав людини, спираючись на міжнародні та європейські договори з прав людини, підкреслив потребу дітей в особливому захисті у зв`язку з їхньою вразливістю. Отже, кожна дитина має право на такі заходи захисту, яких потребує її статус малолітньої особи, з боку її сім`ї, суспільства і держави.

Як результат, при ухваленні всіх рішень, що стосуються дітей, найкращі інтереси останніх мають першорядне значення і повинні повністю й ефективно дотримуватися. Це тягне за собою позитивні зобов`язання держав щодо дітей, щоб будь-які вжиті заходи ніколи їм не шкодили.

Судова колегія вважає, що при поновленні виключно прав позивача, суд вдався б до надмірного формалізму та залишив поза увагою явний факт порушення прав його дітей, що є неприпустимим у розрізі вимог як національного, так і міжнародного законодавства.

Оскільки судом першої інстанції встановлено всі обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст.316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної міграційної служби України у Вінницькій області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст виготовлено та підписано 19.07.2022 року

Головуючий суддя Косцова І.П.
Судді Осіпов Ю.В. Скрипченко В.О.