Справа № 193/1465/21(2-а/193/6/22 )
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 липня 2022 року м. Дніпросправа № 193/1465/21 провадження №2-а/193/6/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції

на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2022 року (суддя Шумська О.В.) у справі №193/1465/21 (провадження №2-а/193/6/22) за позовом ОСОБА_1 до ДПП УПП в м.Кривий Ріг про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4696445 від 28.08.2021.

Підставами позову фактично визначено те, що спірне рішення відповідачем прийняте за відсутності належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушенння. На переконання позивача відомості, отримані за допомогою лазерного вимірювача швидкості Tru Cam, що у спірному випадку був використаний відповідачем для фіксації ймовірного правопорушення, не можуть вважатися належними та допустимими доказами, оскільки отримані з порушенням встановленої процедури.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2022 року позов задоволено.

Рішення суду фактично мотивовано недоведеністю відповідачем належними та допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР, що стало підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Доводи заявника апеляційної скарги фактично зводяться до того, що під час винесення оскаржуваного рішення інспектор патрульної поліції діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт порушення позивачем ПДР, обґрунтовано виніс постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Доказами порушення позивачем ПДР є відеофіксація, яка здійснювалася штатними технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи, які не заперечуються сторонами, свідчать про те, що 28 серпня 2021 року інспектором ППП в м.Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4696445, згідно з якою позивач 28 серпня 2021 року, керуючи автомобілем TOYOTA реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в с.Новоюлівка по трасі Дніпро-Кривий Ріг, перевищив швидкісний режим, рухався зі швидкістю 115 км/год., перевищивши встановлене обмеження швидкості на 50 км/год. Швидкість вимірювалась за допомогою лазерного вимірювача швидкості Tru Cam серійний номер ТС008361, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700 гривень.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало виявлення факту перевищення ним встановлених обмежень швидкості руху більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

За приписами частини 4 статті 122 КУпАП, в редакцій чинній на час винесення спірної постанови, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. (пункт 12.4 ПДР України).

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

В якості доказу на підтвердження наявності події адміністративного правопорушення, а саме факту перевищення позивачем встановлених обмежень швидкості руху, ДПП долучив до матеріалів справи диск, із розміщеними на ньому відеофайлом та фотозображенням, що зроблені за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТЗ Tru Cam LTI 20/20 реєстраційний номер №ТС008361.

Матеріалами справи підтверджується, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером.

Відповідно до Експертного висновку, складеного Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, від 24 грудня 2020 року та чинного до 24 грудня 2023 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №ТС000657, пройшов державну експертизу на предмет можливості його використання.

Можливість використання виробу TruCam LTІ 20/20, виробництва LaserTechnologyInc, США також підтверджується наявністю сертифікату відповідності, виданого ДП «Укрметртестстандарт».

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією відповідача, що дані з фотознімків та відеозапису, здійснені лазерним вимірювачем швидкості ТЗ Tru Cam LTI 20/20 №ТС008361, в розумінні положень статті 251 КУпАП, можуть мати доказовий характер в питанні встановлення факту перевищення ТЗ допустимої швидкості руху.

В той же час, слід зауважити, що таке можливо лише за умови дотримання уповноваженою особою процедури використання даного приладу.

В заявленому позові позивач вказував, що в спірному випадку відповідачем під час вимірювання швидкості ТЗ лазерним вимірювачем швидкості ТЗ Tru Cam LTI 20/20 №ТС008361 не дотримано положень статті статті 40 Закону України Про національну поліцію.

З такими аргументами позивача суд апеляційної інстанції погоджується та зазначає наступне.

Так, статтею 40 Закону України Про Національну поліцію регламентовано застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

За змістом частини 1 наведеної статті, в редакції чинній з 17.03.2021 (в редакції, станом на час виникнення спірних відносин), поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, даною нормою закону закріплений порядок застосування, зокрема, технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки та засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Зокрема, технічний засіб з виявлення та/або фіксації правопорушень має бути монтований/розміщений по зовнішньому периметру доріг і будівель. Іншого способу використання даного засобу вказаною нормою не передбачено.

З дослідженого відеозапису з лазерного вимірювача швидкості ТЗ Tru Cam LTI 20/20 №ТС008361, що у розумінні положень статті 40 Закону України Про Національну поліцію є технічним засобом з виявлення та/або фіксації правопорушень, судом встановлено, що даний прилад не був зафіксований під час вимірювання швидкості руху ТЗ.

Як зазначав позивач, та не спростовано відповідачем, вказаний прилад під час вимірювання швидкості руху ТЗ позивача знаходився у руці працівника патрульної поліції.

Такий спосіб застосування приладу Tru Cam, на переконання суду апеляційної інстанції, неможливо визнати таким, що відповідає положенням статті 40 Закону України Про Національну поліцію.

Так, як зазначено вище, за змістом даної статті технічний засіб має бути монтований/розміщений по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Суд апеляційною інстанції вважає, що значення слів «монтований/розміщений», в контексті наведеної статті закону, слід розуміти так, що технічний засіб має бути або ж вмонтований, або ж розміщений стаціонарно (статично), що виключало б можливість його руху під час вимірювання швидкості. При цьому, обидва слова «монтований» та/або «розміщений» стосуються виключно технічного засобу, а не розміщення поліцейського з технічним засобом по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Дослідивши долучену відповідачем відеофіксацію приладу TruCam, судом апеляційної інстанції встановлено, що зображення на відеозапису коливається, що свідчить про те, що в момент фіксації прилад, яким ця фіксація здійснювалась, не був стаціонарно закріпленим.

На відеозаписі видна вібрація приладу TruCam під час вимірювання відповідачем швидкості руху ТЗ позивача. Такі заміри можуть дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

Отже, в спірному випадку відповідачем застосовано прилад Tru Cam в інший спосіб, ніж те визначено статтею 40 Закону України Про Національну поліцію.

Враховуючи матеріали справи та аргументацію сторін, суд апеляційної інстанції безумовно погоджується із наявністю у відповідача повноважень на контроль за швидкістю руху певного транспортного засобу, однак наголошує, що працівники поліції повинні використовувати технічні засоби фіксації швидкості руху виключно у спосіб, визначений законом.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією позивача, що надані скаржником дані з лазерного вимірювача швидкості ТЗ Tru Cam LTI 20/20 №ТС008361, не можуть бути визнані належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, обставини якого викладені в спірній постанові.

Інших доказів на підтвердження порушення позивачем п.п.12.4 ПДР України відповідачем не надано.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2022 року у справі №193/1465/21 (провадження №2-а/193/6/22) без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 19.07.2022

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк