Справа № 161/4096/22
Суддя: Гринь О. М.
Дата ухвалення: 2022-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/4096/22
Провадження № 2-а/161/145/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Гриня О. М.,

за участю секретаря судового засідання Остимчук О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача Управління патрульної поліції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови.

Позов обґрунтовує тим, що постановою поліцейського Управління патрульної поліції у Волинській області серії БЕБ №604979 від 24 березня 2022 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 гривень. Вказана постанова мотивована тим, що 24 березня 2022 року він керував транспортним, будучи позбавленим права керування транспортними засобами.

Позивач вважає, вищевказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки 24 березня 2022 року він не керував транспортним засобом, жодних доказів протилежного йому суб`єкт владних повноважень не представив. Крім того, в оскаржуваній постанові немає відомостей про підстави зупинки транспортного засобу чи будь-якого факту порушення водієм цього автомобіля Правил дорожнього руху. На підставі аналізу норм Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про Національну поліцію» позивач вважає, що працівник поліції має право зупинити транспортний засіб лише в разі порушення Правил дорожнього руху, після зупинки водію має бути повідомлено про причини зупинки.

На підставі наведеного позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову серії БЕБ №604979 від 24 березня 2022 року , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано стягнення у розмірі 20 400 гривень.

Ухвалою судді від 20 квітня 2022 року адміністративний позов прийнято до провадження та відкрито провадження у справі, відповідачу встановлено строк для подання відзиву.

17 травня 2022 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи свою позицію, представник відповідача зазначає, що 24 березня 2022 року на лінію «102» надійшов виклик від ОСОБА_2 , який повідомив, що о 15 год. 30 хв. по вул. Набережна в м. Луцьк водій транспортного засобу Volkswagen Tiguan, номерний знак НОМЕР_1 , створив аварійну ситуацію. На вказаний транспортний засіб було передано орієнтування. В подальшому автомобіль Volkswagen Tiguan, номерний знак НОМЕР_1 , був виявлений заступником командира роти №2 батальйону управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Арсенюком В. Д. У ході перевірки документів виявилось, що водієм транспортного засобу Volkswagen Tiguan, номерний знак НОМЕР_1 , був ОСОБА_1 , який постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2022 року позбавлений права керування транспортними засобами. Таким чином, встановивши факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, інспектор прийняв рішення про розгляд справи про адміністративне правопорушення. Оскаржувана постанова є законною, справа про адміністративне правопорушення розглянута в строк уповноваженою особою під час виконання службових обов`язків з дотриманням процедури розгляду справи. Викладаючи свою позицію в позовній заяві, ОСОБА_1 не надав жодного доказу на її підтвердження. На думку представника відповідача, ОСОБА_1 намагається уникнути відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення. На підставі наведеного представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Давидов О. В. в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується протоколом судового засідання від 05 липня 2022 року.

Представник відповідача Соколова К. Ю. в судове засідання також не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи представник відповідача була повідомлена належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 05 липня 2022 року.

Згідно із ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною дев`ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, оскільки не вбачає перешкод для такого розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України в разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Суд встановив, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БЕБ № 604979 від 23 березня 2022 року, складеною заступником командира роти №2 батальйону управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Арсенюком В. Д., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 гривень (а. с. 13).

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови ОСОБА_1 24 березня 2022 року о 15 год. 35 хв. по вул. Набережна в місті Луцьк керував транспортним засобом Volkswagen Tiguan, номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив п. 2.1 а) Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує таке.

Частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 2.1 а Правил дорожнього руху зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За правилами ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до вимог п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Установлено, що суб`єкт владних повноважень, притягуючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, зазначає в оскаржуваній постанові лише такий доказ як «відео з бодікамери».

Дослідивши відеозапис, наданий стороною відповідача, установлено, що події, які зафіксовані суб`єктом владних повноважень на цей відеозапис жодним чином не підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. Час та місце відеофіксації не відповідають часу та місцю вчинення правопорушення, які зазначені в оскаржуваній постанові.

Зміст пояснень сторін та вищевказаний відеодоказ дають підстави для висновку, що екіпаж поліції прибув до місцезнаходження автомобіля Volkswagen Tiguan, номерний знак НОМЕР_1 , за вказівкою громадянина ОСОБА_2 , який раніше звернувся на лінію «102» та повідомив, що водій цього автомобіля вчинив аварійну ситуацію на дорозі. Саме ОСОБА_2 зустрів екіпаж поліції та показав їм автомобіль, який стояв припаркованим на території приватного підприємства по вул. Романюка в м. Луцьк. Варто відмітити, що транспортний засіб Volkswagen Tiguan, номерний знак НОМЕР_1 , стояв нерухомим, жодних осіб біля нього не було. Відеозаписом зафіксовано лише хід розгляду справи суб`єктом владних повноважень відносно ОСОБА_1 , який свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнавав та заперечував факт керування ним транспортним засобом.

Наведене дає підстави для висновку, що фактично в основу доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, суб`єкт владних повноважень поклав свідчення ОСОБА_2 , однак в матеріалах справи відсутні відомості про належне документування таких свідчень свідка суб`єктом владних повноважень на місці події.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 надав показання про те, що 24 березня 2022 року по вул. Набережна в м. Луцьк водій автомобіля Volkswagen Tiguan, номерний знак НОМЕР_1 , «підрізав» його на дорозі та, на його думку, керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. А тому, він зателефонував на лінію «102» та почав їхати слідом за цим транспортним засобом. ОСОБА_2 вказує, що переслідуваний ним автомобіль заїхав на приватну територію по вул. Романюка в м. Луцьк і там припаркувався. Момент, коли водій виходив з цього транспортного засобу він не бачив. Разом з тим, ОСОБА_2 зазначив, що впізнав особу, яка керувала транспортним засобом (як було встановлено пізніше ним виявився ОСОБА_1 ), оскільки по вул. Набережна в м. Луцьк він зрівнявся на дорозі з автомобілем Volkswagen Tiguan, номерний знак НОМЕР_1 , та побачив водія цього автомобіля. ОСОБА_2 підтверджує, що саме він вказав поліції на ОСОБА_1 .

Надаючи оцінку вищевказаним показанням свідка, суд вважає їх такими, що піддаються об`єктивному сумніву. При цьому суд враховує також аргументи сторони позивача про те, що скло в дверцятах автомобіля Volkswagen Tiguan, номерний знак НОМЕР_1 , затоновано, а тому роздивитись водія вказаного автомобіля, тим більше під час руху, не виявляється можливим.

В судовому засіданні від 16 червня 2022 року ОСОБА_1 категорично заперечував те, що він керував транспортним засобом Volkswagen Tiguan, номерний знак НОМЕР_1 . Вказує, що він приїхав до фірми свого брата на вул. Романюка в м. Луцьк, куди його підвезли знайомі. За вказаною адресою він перебував достатньо довго, бо вони там святкували день народження брата.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 суду повідомив, що автомобіль Volkswagen Tiguan, номерний знак НОМЕР_1 , належить фірмі «Пепта», де він працює водієм, та використовується в службових цілях. 24 березня 2022 року він керував цим транспортним засобом (точний час не пам`ятає), закінчивши роботу, він припаркував автомобіль на території фірми та залишив ключі бухгалтеру ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_4 суду повідомила, що автомобіль Volkswagen Tiguan, номерний знак НОМЕР_1 , використовується в службових цілях фірми лише водієм ОСОБА_3 .

З врахуванням наведеного, аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП, зокрема, оскаржувана постанова не містить вказівки на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, зазначення мотивів відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є склад правопорушення, за яке законом встановлено адміністративну відповідальність.

Відповідач, суб`єкт владних повноважень не надав суду належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання оскаржуваної постанови протиправною до задоволення не підлягають, оскільки нормами адміністративного судочинства за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, до повноважень місцевого загального суду не входить визнання дій противоправними.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме: в частині вимог позивача про скасування постанови.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що за результатом судового розгляду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, тому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на сплату судового збору в розмірі 496,20 гривень.

Керуючись ст. 2, 5-10,20,44,47,48,241,243-246, 268, 271, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову заступника командира роти №2 батальйону управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Арсенюка Василя Дмитровича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії серії БЕБ № 604979 від 23 березня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області О. М. Гринь