Справа № 990/11/22
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2022-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 липня 2022 року

м. Київ

справа №990/11/22

адміністративне провадження № П/990/11/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Білоуса О.В, Блажівської Н.Є., Шишова О.О., Яковенка М.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Вітковської К.М.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Раковець О.О.,

представника відповідача: Ізвєкова К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2022 року на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, у якій позивач просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Вищої ради правосуддя від 28.11.2017 №3822/2/15-17 Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Дніпровського районного суду м. Києва на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Ухвалою Верховного Суду від 17 січня 2022 року позов ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення такого строку з наданням відповідних доказів, що підтверджують об`єктивну неможливість звернення до суду безпосередньо або через представника у визначений законом строк.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду про залишення позовної заяви без руху позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з додатками. Так, за твердженням позивача, враховуючи його незаконне викрадення, незаконне утримання, тримання в полоні, фактичне позбавленням волі, погіршення стану його здоров`я та той факт, що він особисто ознайомився з матеріалами дисциплінарного провадження 10.12.2021 року, строк на оскарження рішення Вищої ради правосуддя №3822/0/15-17 від 28.11.2017 року, яким було вирішено звільнити ОСОБА_1 з посади судці Дніпровського районного суду м. Києва необхідно обраховувати з моменту ознайомлення його з матеріалами справи, а саме з 10.12.2021 року.

Одночасно, зазначив, що після того, як я ознайомився з матеріалами дисциплінарного провадження дізнався, про те, що рішення ВРП намагалися оскаржити адвокати Адвокатського об`єднання «Войченко і Дульський» та адвокати Адвокатського Об`єднання «Павленко Лігал Груп», з приводу чого стверджує, що йому не було відомо про оскарження рішення ВРП в його інтересах, а відповідні судові оскарження відбувались без його погодження.

З огляду на необхідність перевірити такі доводи і аргументи у взаємозв`язку з наданими позивачем доказами в судовому засіданні, що не видається можливим до початку розгляду справи по суті, ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2022 року було відкрито провадження до вирішення питання дотримання строку звернення до суду.

У судовому засіданні позивач та його представник просили визнати строк на звернення до суду з даним адміністративним позовом не пропущеним, з підстав та обґрунтувань наведених у клопотанні, поданим на виконання вимог суду.

Представник відповідача, своєю чергою, наголошував на неповажності наведених позивачем підстав пропуску такого строку та просив залишити даний адміністративний позов без розгляду.

Оцінюючи поважність причин, наведених позивачем як підстави для поновлення строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частина четверта статті 22 КАС України передбачає, що Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо, зокрема, оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя.

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя передбачені статтею 266 КАС України.

Згідно частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть установлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя цієї статті КАС України).

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

Пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України установлено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Оскільки цей спір виник з приводу проходження та звільнення з публічної служби, до спірних відносин застосовується місячний строк звернення до адміністративного суду.

Аналогічні положення закріплені також на рівні статті 35 Закону № 1798-VІІІ, якою установлено, що рішення ВРП може бути оскаржене до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Відповідно до частини шостої статті 34 Закону № 1798-VІІІ резолютивна частина рішення Вищої ради правосуддя, її органів оголошується публічно, безпосередньо після його ухвалення, а повний текст рішення оприлюднюється на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя не пізніше ніж на сьомий день із дня його ухвалення, якщо інше не визначено законом.

З аналізу зазначених вище норм законодавства убачається, що у випадку, коли особа вважає, що її права під час прийняття на публічну службу, проходження чи звільнення з публічної служби були порушені, вона має право звернутися до суду в більш стислі строки, ніж на загальних підставах. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту в судовому порядку (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 червня 2020 року у справі №9901/45/20).

Початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, оскаржуване рішення ВРП ухвалено 28 листопада 2017 року та оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя.

Однак, до Верховного Суду з адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся лише 10 січня 2022 року (згідно з відбитком поштового штемпеля на конверті), тобто зі значним пропуском установленого КАС України строку звернення до суду з адміністративним позовом про скасування рішення ВРП у справі про звільнення з публічної служби (з посади судді).

При цьому позивач не зміг належним чином обґрунтувати причини неможливості протягом більш, ніж 4 років ознайомлення з оскаржуваним рішенням на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя. Всі його твердження з даного приводу фактично зводяться до того, що він був обмежений у своїй можливості фізично ознайомитись із оскаржуваним рішенням в матеріалах суддівського досьє, однак жодним чином не спростовують можливості за бажання дізнатися про таке рішення з відкритих джерел.

Також позивач наголошує на тому, що йому не було відомо про те, що таке рішення ВРП вже неодноразово оскаржувалось до Верховного Суду від його імені адвокатами Адвокатського об`єднання «Войченко і Дульський» та адвокатами Адвокатського Об`єднання «Павленко Лігал Груп». Водночас, ним не заперечується наявності укладених між ним та вказаними адвокатськими об`єднаннями договорів про надання правової допомоги.

Так, ухвалою від 21 лютого 2020 року у справі № 9901/45/20 Верховний Суду залишив позов ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 28.11.2017 №3822/2/15-17 без руху у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

В подальшому ухвалою Верховного Суду від 13 квітня 2020 року визнано неповажними вказані позивачем у заяві причини пропуску строку звернення до суду, вказаний вище позов було повернено позивачу.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 18 червня 2020 року у справі №9901/45/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 квітня 2020 року залишено без змін.

7 травня 2020 року через представника, адвоката Сідей Олену Валеріївну позов ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 28 листопада 2017 року №3822/2/15-17 було подано вдруге.

Ухвалою Верховного Суду від 12 травня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 у справі №9901/124/20 залишено без руху, повідомлені позивачем обставини пропуску строку на звернення до суду визнано неповажними.

В подальшому ухвалою Верховного Суду від 20 серпня 2020 року подана вдруге позовна заява також була повернена позивачу, у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду відмовлено. При цьому у вказаній ухвалі суд наголошував, що поданий 7 травня 2020 року адміністративний позов відтворює ті ж самі причини пропуску строку звернення до суду, які вже визнавалися судом неповажними. Суд акцентував увагу, що, звертаючись до суду з цим позовом повторно, заявник не зазначив інших (поважних) підстав для поновлення строку, ніж ті, які вже були предметом оцінки Верховним Судом в ухвалах від 21 лютого 2020 року і 13 квітня 2020 року у справі №9901/45/20.

Отже, встановлені судом обставини спричинили висновок про те, що позивачу та його представнику достеменно було відомо про рішення, яке він оскаржує, та зі змістом якого він був ознайомлений, до 10 грудня 2021 року. Невдоволеність якістю і результатами наданих правозахисниками юридичних послуг як така не утворює підстав для поновлення процесуального строку. Об`єктивних і допустимих доказів неналежного представництва адвокатами інтересів позивача не надано ні при поданні позову, ні в ході розгляду цього питання в судовому засіданні ані самим позивачем, ані його уповноваженим представником.

В аспекті спірних правовідносин слід також зазначити, що повідомлені позивачем обставини не дають достатніх і переконливих підстав для визнання поважними підстав пропуску строку на звернення до суду та поновлення такого строку. Зокрема, позивачем не обґрунтовано причини тривалого очікування з дня невиходу на роботу до моменту настання наслідків таких дій, не вказано про об`єктивну неможливість дізнатись про наявність оскаржуваного рішення, з урахуванням оприлюднення тексту спірного рішення та розміщенням його у вільному доступі на веб-сайті Вищої ради правосуддя, не вчинення жодних дій з метою запобігання пропуску встановленого законом строку для оскарження акту, що, з огляду на наведене, могло б засвідчити про його намір відновити свої порушені права. Позивач не міг не усвідомлювати, що вчинені ним дії щодо відсутності на роботі призведуть до правових наслідків, які у свою чергу можуть порушити права та законні інтереси останнього.

Крім того, зазначені позивачем обставини є суто суб`єктивними, водночас, колегія суддів вважає, що пасивна поведінка позивача за можливості знати про стан своїх прав та інтересів не дає підстав для визнання таких причин пропуску поважними та поновлення строку звернення до суду.

Інших поважних підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду з посиланням на обставини об`єктивного і непереборного характеру, підтверджені доказами, позивачем не наведено й таких не вбачається з матеріалів позовного провадження.

За правилами частини четвертої статті 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Ураховуючи, що позовну заяву подано після закінчення строку, встановленого КАС України, і підстави для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, указані ОСОБА_1 , визнаються судом неповажними, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 123, 255, 262, 266, 294, суд -

УХВАЛИВ:

Залишити адміністративний позов ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя-доповідач: І. Л. Желтобрюх

Судді: О.В. Білоус

Н.Є. Блажівська

О.О. Шишов

М.М. Яковенко