Справа № 460/18093/22
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2022-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 липня 2022 року м. Рівне №460/18093/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії за віком з 10.03.2022, врахувавши стаж роботи та оплату заробітної плати за період з 01.04.1976 по 01.01.1977 та з 31.05.2005 по 05.06.2010.

В обґрунтування позовних вимог позивач повідомив, що звернувся до відповідача із заявою щодо проведення перерахунку пенсії, так як пенсійний орган не врахував періоди роботи з 01.04.1976 по 01.01.1977 в колгоспі та з 31.05.2005 по 05.06.2010 - ведення підприємницької діяльності. Однак, відповідачем не враховано всі документи, та як наслідок безпідставно не зараховано до страхового стажу вказані періоди. З підстав наведених у позові, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 13.06.2022 прийнято дану позову заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої вирішено здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У встановлений судом строк відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому вказує на те, що відсутні підстави для зарахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 31.05.2005 по 13.08.2013. Позивач перебував на обліку як СПД фізична особа, ніяких відомостей про сплату за даний період не зазначено, інших документів про підтвердження сплати також позивачем не надано та не доведено, підстав для зарахування означеного періоду до страхового стажу. Крім того, вказано, що згідно даних відомостей ОСОБА_1 за 1976 рік вироблено трудоднів лише 3 дні. Враховуючи наведене, підстав для зарахування повного періоду роботи позивача в колгоспі з 01.04.1976 по 01.01.1977 немає, оскільки відсутні документи які б підтверджували факт вироблення встановленого мінімуму на відповідний рік та заробітної плати для обчислення пенсії немає. Вважає дії пенсійного органу щодо відмови у перерахунку пенсії правомірними та обґрунтованими, а тому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Оскільки розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, то відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

З 29.09.2014 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком, розмір якої визначено відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

10.03.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про перерахунок пенсії, та вказав, що пенсійним органом неправильно обраховано періоди роботи в колгоспі та ведення підприємницької діяльності.

Листом від 14.04.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило позивача, що проведеною перевіркою встановлено, що розмір пенсії за віком визначено на підставі наданих документів про страховий стаж та заробітну плату, відповідно до вимог чинного законодавства. Факт недоплати пенсії не встановлено.

Не погоджуючись із висновками відповідача щодо відсутності підстав для зарахування роботи у колгоспі та підприємницької діяльності, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.1 Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закону від 05.11.1991 №1788-XII), громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію (ст.7 Закону від 05.11.1991 №1788-XII).

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV від 09.07.2003) передбачено право громадян України на отримання пенсій та соціальних послуг.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення (ч.3 ст. 4 Закону №1058-ІV від 09.07.2003).

Частиною 1 ст.9 цього Закону передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до положення ст.48 КЗпП України, ст.62 Закону №1788 та п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудову діяльність працівника.

Також, у п.1-3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка; за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами; у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків; за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує про те, що відсутні підстави для зарахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 31.05.2005 по 05.06.2010, через відсутність доказів про сплату страхових внесків. Натомість період підприємницької діяльності зарахований до страхового стажу у розмірі, визначеному пропорційно сплаченим страховим внескам.

Відповідно до ст.1 Закону України №1058-ІV від 09.07.2003, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч.1 ст.24 Закону України №1058-ІV від 09.07.2003).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/118461.1 (далі Порядок від 25.11.2005 № 22-1).

У пункті 2.1. розділу II Порядок від 25.11.2005 № 22-1 встановлено, що період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 3-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно зі статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Розділ XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV був доповнений пунктом 3-1 згідно із Законом України №2148-VIII від 3 жовтня 2017 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", який набрав чинності 11 жовтня 2017 року. Даним пунктом передбачено, що період ведення підприємницької діяльності з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно підтверджуються лише довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Крім того, відповідно до пункту 4 Порядку №637 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 р., а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків. Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Позивачем долучена довідка за № 7633/6/17-00-66 від 09.07.2021 видана Державною податковою службою України Головного управління ДПС у Рівненській області, в якій зазначено, що ОСОБА_1 в період з 31.05.2005 по 13.08.2013 перебував на обліку як СПД фізична особа.

Разом з тим, відповідно до приєднаного розрахунку по пенсійній справі встановлено, що в спірний період лише з січня 2007 року відображені відомості про виплачені заробітки. Крім того, відповідач у листі - відмові від 14.04.2022 у перерахунку пенсії та відзиві на позов наголошує, що у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державне соціального страхування наявні відомості про сплату позивачем як фізичною особою-підприємцем страхових внесків починаючи з 2007 року по 2013 рік.

Таким чином, з врахуванням приписів Закону України №1058-ІV та Порядку №637 та зважаючи на відсутність доказів сплати страхових внесків (єдиного внеску) позивачем у період з 31.05.2005 по 31.12.2006, вказаний період не підлягає зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 . Водночас, період підприємницької діяльності позивача з 01.01.2007 по 05.06.2010 відповідачем безпідставно не зарахований, оскільки відповідно до норм чинного законодавства періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців з 1 січня 2004 по 31 грудня 2017 за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів. Отже, позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню.

Також, підлягають до задоволення позовні вимоги щодо зарахування періоду роботи ОСОБА_1 у колгоспі з 01.04.1976 по 01.01.1977, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з вимогами ст. 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Так, відповідно до статті 56 Закону України №1788-ХІІ до стажу зараховуються періоди роботи, виконуваної на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За правилами ч. 2 цієї статті Закону при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

У разі наявності документів (трудової книжки, довідки господарства (підприємства) чи архівної установи тощо), які підтверджують членство в колгоспі, стаж роботи в цьому господарстві до 01.01.1966 зараховується як повний рік незалежно від кількості нарахованих трудоднів на рік або відпрацьованих людиноднів на рік.

Починаючи з 01.01.1966, кожний рік роботи зараховується до стажу як повний за умови виконання членом колгоспу встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві, в іншому випадку за фактичною тривалістю.

Основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника, в яку, зокрема, вносились відомості про трудову участь колгоспника в громадському господарстві: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі та його виконання.

Відповідно до записів трудової книжки позивача НОМЕР_1 дата заповнення 06.04.1972 стверджується, що позивач в період з 01.04.1976 по 02.01.1986 працював у колгоспі ім. Енгельса. Вказані обставини також підтверджуються довідкою від 09.11.2017, виданою сільськогосподарським виробничим кооперативом "Нове життя", та стверджено, що позивач був членом колгоспу.

Як стверджує відповідач у відзиві, підстав для зарахування періоду роботи у колгоспі немає, що ОСОБА_1 за 1976 рік вироблено трудоднів лише 3 дні. Разом з тим, наведена відповідачем обставина не підтверджена жодними наявними у матеріалах справі доказами. Натомість, позивачем представлено суду відомості із трудової книжки колгоспника № 438, у якій є відомості того, що у 1976 році на посаді шофера ОСОБА_1 відпрацював 216 людиноднів за рік.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень частково довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах. Натомість обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, також знайшли своє часткове підтвердження в ході судового розгляду.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє часткове підтвердження у ході розгляду справи, то адміністративний позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати на суму 744,30грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у здійсненні зарахуванні до загального страхового стажу періодів роботи ОСОБА_1 з 01.04.1976 по 01.01.1977 у колгоспі ім. Енгельса та з 01.01.2007 по 05.06.2010 періоду підприємницької діяльності.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , з урахуванням раніше виплачених сум, пенсії за віком з 10.03.2022, зарахувавши до загального страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 01.04.1976 по 01.01.1977 у колгоспі ім. Енгельса та з 01.01.2007 по 05.06.2010 періоду підприємницької діяльності.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 744,30грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 18 липня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7,м.Рівне,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя Д.П. Зозуля