Справа № 640/31856/20
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2022-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів - В.О.Аліменка., Мельничука В.П., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Універс У» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «УНІВЕРС У» (далі - позивач, ТОВ «УНІВЕРС У») з адміністративним позовом до Київської митниці Держмитслужби (далі - апелянт, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів UA100000/2020/000322/2 від 11.08.2020;

- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 100020/2020/00393.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що митним органом не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2021 року визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості N UA100000/2020/000322/2 від 11.08.2020 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення N UA100020/2020/00393.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Так, на підтвердження своєї позиції апелянт зазначає, що під час перевірки наданих до митного оформлення документів установлено наявність розбіжностей та відсутності усіх необхідних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Зазначені обставини позбавили митний орган можливості підтвердити визначену позивачем митну вартість товарів і зумовили необхідність витребування додаткових документів.

Апелянт зокрема зазначає, що подані декларантом документи не можуть бути підставою для підтвердження митної вартості, оскільки декларант не надав всіх документів для підтвердження митної вартості, а додатково надані документи не усувають виявлені розбіжності.

Таким чином, оскаржуване позивачем рішення про коригування митної вартості товарів прийняте відповідачем правомірно і скасоване судом першої інстанції помилково.

Крім того, в апеляційній скарзі апелянт заявив клопотання про заміну сторони, а саме замінити Київську митницю Держмитслужби на процесуального правонаступника - Київську митницю, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України ().

Відповідно до частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 30 вересня 2020 р. № 895 «Деякі питання територіальних органів Державної митної служби» (надалі - Постанова).

Наказом Держмитслужби від 19.10.2020 року № 460 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби України як відокремлених підрозділів» утворено Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.

В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань здійснено реєстрацію Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України: ; місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А.

Таким чином, Київська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України розпочала свою діяльність з 01.07.2021 року. В свою чергу, Київська митниця Держмитслужби перебуває в стані припинення, що також підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне замінити відповідача у справі Київську митницю Держмитслужби на Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.

Ухвалою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2022 року відкрито провадження за апеляційною скаргою Київської митниці Держмитслужби, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 17 червня 2022 року.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами в порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01.06.2020 року між товариством та компанією - нерезидентом Augmented Reality Initiative LP укладено договір поставки №ARI-06/5 (далі - Договір). Предметом вказаного договору є передача у зумовлені строки продавцем компанією Augmented Reality Initiative LP покупцеві TOB «УНІВЕРС У» товар та документи, що відносяться до нього, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і сплатити продавцю за нього обумовлену грошову суму.

Відповідно до п. 2.3 договору опис товару, який поставляється, його загальна кількість, строки, ціна та умови поставки визначаються у Специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього договору.

На виконання п. 2.3 договору 24.07.2020 року укладено Специфікацію № 12037, згідно з якою загальна вартість товару «Тканини, меблі, освітлювальні пристрої, тощо», складає 41 302,71 долара США на умовах поставки СІР Київ з можливістю оплати не пізніше 45 днів після отримання товару.

В подальшому, 29.07.2020 року до відділу митного оформлення №1 митного посту «Київ-Західний» Київської митниці Держмитслужби декларантом ТОВ «Технологічна експедиція», що діяв від імені товариства, з метою митного оформлення товару «Тканини, меблі, освітлювальні пристрої, тощо» подано електронну митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ UA100020/2020/034943 разом з товаросупровідними документами. ТОВ «Технологічна експедиція» на підставі договору №ТЕ-10612 від 06.12.2019 надавало ТОВ «УНІВЕРС У» відповідні брокерські послуги.

Митним органом 04.08.2020 року на підставі частини другої 2 статті 338 МК України проведено частковий огляд імпортованих товарів, про що складено відповідний акт №UA100020/2020/034943.

У пункті 8 3.4 Акту міститься наступне:

- виявлення товару, відомості про який, на думку митних органів, відсутні в митній декларації та інвойсі №12037 від 24.07.2020, а саме: люстра (світильник) «Roll and Hill» в кількості 1 шт.;

- невідповідність опису/маркування: товар 70 за зовнішніми ознаками ідентифікується як «рукавички» шкіряні, захисні з наявним маркуванням «KNOX» та «Made in Chine».

Співробітниками ВМО-1 митного посту «Київ-Західний» прийнято рішення про взяття проб (зразків) товарів «рукавички», про що складено акт б/н від 04.08.2020 року. Товариством 17.08.2020 року подано окрему декларацію з таким товаром ІМ 40 ДЕ №UA100020/2020/037549.

У зв`язку з виявленими митним органом порушень, а саме відсутність відомостей в митній декларації про товар, а саме: люстру (світильник) «Roll and Hill» в кількості 1 шт., між ТОВ «УНІВЕРС У» та Компанією - нерезидентом Augmented Reality Initiative LP укладено доповнення до зовнішньоекономічного контракту - специфікацію №12037-1 та 12037-2 від 06.08.2020 із метою роз`єднання товарів на партії та можливості подальшого митного оформлення.

В подальшому, 06.08.2020 року товариством до контролюючого органу подана електрона митна декларація ІМ 40 ДЕ №UA 100020/2020/036209, в якій заявлена митна вартість товарів за резервним методом. В обґрунтування обрання методу визначення митної вартості із зазначенням причини незастосування основного методу, позивач в п.7 форми декларації митної вартості зазначив що: метод 1 неприйнятий для застосування, оскільки у митного органу є довідкова інформація про ціни; метод 2 неприйнятий для застосування через відсутність у митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари; метод 3 неприйнятий для застосування через відсутність у митного органу та декларанта інформації про подібні товари; метод 4 неприйнятий для застосування через відсутність основи для віднімання вартості; метод 5 неприйнятий для застосування через відсутність основи для додавання вартості ; метод 6 обраний на основі консультації з митним органом.

Автоматизованою системою управління ризиками за електронною митною декларацією від 06.08.2020 № UA100020/2020/036209 згенеровано, в тому числі, наступні форми митного контролю: 105-2 «Товар(и) № 1, 6, 7, 13, 17, 20, 21, 23, 24, 25, 43, 44, 62, 64, 67, 68, 69, 83, 84, 86, 88, 95, 101, 112, 127: це перше митне оформлення імпортером цього товару з даною країною походження за останній рік.

Під час здійснення Київською митницею Держмитслужби контролю правильності визначення митної вартості товару, який надійшов на адресу позивача та перевірки документів поданих до митниці для підтвердження митної вартості товару було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

- специфікацію від 06.08.2020 року № 12037-2 до зовнішньоекономічного договору від 01.06.2020 № ARI-06/5 укладено пізніше, ніж товар було продано та здійснено його поставку в Україну, оскільки рахунок № 12037 та CMR № 39/351 датуються 24.07.2020 року.

- у специфікації від 06.08.2020 року № 12037-2 до зовнішньоекономічного договору від 01.06.2020 № ARI-06/5 зазначено, що товари поставляються на умовах поставки СІР- Київ, але документи, які б підтверджували вартість страхування до митного оформлення товарів не подано, чим порушено вимоги частини другої статті 53 МК України.

На підставі цього, Київською митницею Держмитслужби України 11.08.2020 року винесено рішення про коригування митної вартості товарів № UA100000/2020/000322/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації №UА100020/2020/00393 до МД №UA 100020/2020/036209, зі змісту якої вбачається, що у відповідності до статті 54 МК України, неможливе митне оформлення зазначеної митної декларації так як невірно розраховано митну вартість товарів та вибрано метод визначення митної вартості згідно рішення про визначення митної вартості товару № UA100000/2020/000322/2 від 11.08.2020 року на підставі якого митну вартість було скореговано. При коригуванні митної вартості відповідачем було застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-х - резервний метод.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

У розгляді цієї справи суд попередньої інстанції дійшов висновку про протиправність спірного рішення про коригування митної вартості товарів.

Колегія суддів підтримує правову позицію окружного адміністративного суду виходячи з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 МК України законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

За змістом частини першої статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Статтею 248 МК України встановлено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно зі статтею 49 митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 50 МК України визначено цілі використання відомостей про митну вартість товарів, згідно якої відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина перша статті 52 МК України).

У відповідності до вимог частини другої статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частинами першою, другою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Частиною третьої статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною п`ятою статті 54 МК України закріплено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Отже, митні органи за наявності відповідних підстав та в установлений законом спосіб мають право здійснювати перевірку правильності визначення декларантом митної вартості товарів, які він переміщує через митний кордон України.

Така перевірка може здійснюватися, зокрема шляхом звернення до декларанта з вимогою надати додаткові документи, перелік яких визначений частиною третьою статті 53 МК України.

Водночас частиною п`ятою статті 53 МК України встановлено заборону вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З аналізу зазначеного вбачається, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує право митного органу вимагати такі документи та вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

З наведеного слідує, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але зазначені повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, та інше.

Проте, варто врахувати, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, під час митного оформлення товару та визначення його митної вартості, позивачем подано наступні документи, а саме: договір поставки від 01.06.2020 № ARI-06/5; рахунок-фактуру (інвойс) від 24.07.2020; автотранспортну накладну від 24.07.2020; декларацію про походження товару від 24.07.2020; книжку МДП від 25.07.2020; Акт про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадку митного огляду, що здійснюється при виконанні UA100020/2020/034943 від 04.08.2020, протокол про порушення митних правил № 01346/10000/20; прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 23.07.2020; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім призначеного кодом 4104) подання якого для митного оформлення не супроводжується ARI-06/5 від 01.06.2020; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Специфікація №12037-2 від 06.08.2020; договір про надання послуг митного брокера TE-10612 від 06.12.2019; Митну декларацію за якою було відмовлено у випуску товарів UA100020/2020/036209 від 06.08.2020; Експертний висновок № 771/20 від 06.08.2020 ;пакувальний лист (Packing list) № 12037 від 24.07.2020.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів витребування від позивача додаткових документів.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до митного оформлення було подано всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення за ціною договору (контракту), як цього вимагає стаття 53 МК України.

Щодо доводів апелянта про те, що у пункті 2 Специфікації від №12037-2 від 06.08.2020 року товар поставляється на умовах CIP Київ, що передбачає страхування товару надання відомостей про вартість якого передбачено статтею 53 Митного кодексу України, але до митного оформлення зазначених документів не надано, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції.

Страхування поставленого позивачу товару здійснювалось продавцем та за рахунок продавця, а пов`язані зі страхуванням товару витрати продавця включені у вартість товару.

За таких обставин, вимога митного органу про надання документів щодо вартості страхування товару є безпідставною, оскільки в даному випадку такі документи не мають впливу на заявлену митну вартість товару, оскільки такі витрати включені до вартості товару.

Позивачем надано до суду копію сертифікату страхування вантажів №200224552.20, яким підтверджується, що AT «СК» Інго» застрахувала вантаж відповідності до Генерального договору страхування вантажів № 200223689.20 від 24.07.2020.

Щодо доводів апелянта про те, що наданий позивачем експертний висновок №771/220 від 06.08.2020 базується на документах, які містять не повні відомості про асортимент товару, суд першої інстанції зазначив, що згідно позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06.11.2018 р. у справі N 810/2593/15, у разі сумніву у відповідному експертному висновку, митниця мала право звернутися до іншого суб`єкта оціночної діяльності із письмовим запитом на рецензування (згідно із Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України»). В даному випадку, жодного доказу реалізації зазначено права відповідачем суду не надано. Колегія суддів погоджується із такими твердженнями та зазначає, що посилання відповідача на те, що декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ спростовується насамперед змістом картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, яка містить посилання на подання позивачем з митною декларацією основних документів, які підтверджують митну вартість товарів згідно вимог статті 53 Митного кодексу України.

Поряд з цим, у разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом у рішенні про коригування митний орган обов`язково повинен був зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості за шостим (резервним) методом. Проте, у спірному рішенні про коригування митної вартості такі дані відсутні.

У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Втім, спірне рішення не містить посилань на умови поставки встановлені контрактом та додатком, обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку). Окрім цього, відповідачем в рішенні не викладено докладної інформації та джерел, які використовувалися контролюючим органом при визначенні митної вартості товару, а саме не була зазначена митна вартість якого товару бралася за основу, торгова марка, фактурна і вартість, країна експорту цього товару, час експорту в Україну, виробник, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16 та 13.06.2019 у справі № 820/6315/15 колегія суддів зауважує, що вимоги частин третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Отже, колегія суддів вважає, що митним органом не доведено обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі без обґрунтування причин того, що скаржником невірно визначено митну вартість товарів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване позивачем рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та обґрунтовано скасоване судом першої інстанції.

Окрім цього, суд першої інстанції задовольняючи адміністративний позов частково виходив із того, що вимога щодо зобов`язання відповідача надати до органу казначейської служби України висновок про повернення сум надмірно сплачених платежів є передчасною, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивач із такою заявою до уповноваженого органу звертався.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції та зазначає, що згідно із п. 1 Розділу III Порядку повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 N 643 (надалі також - Порядок N 643) повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Згідно із вимогами п. 6 Розділу III Порядку N 643 якщо за результатами розгляду заяви митницею Держмитслужби встановлено наявність підстав для повернення коштів, працівник Підрозділу формує електронний висновок про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені (далі - електронний висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, який подається керівнику (заступнику керівника) митниці Держмитслужби для прийняття рішення щодо повернення відповідної суми коштів.

Відповідно до п. п. 5,6 Розділу II Порядку N 643 у строк не більше восьми робочих днів від дня реєстрації заяви за допомогою засобів АСМО висновок підписується відповідними уповноваженими особами Держмитслужби або митниці Держмитслужби та після підписання реєструється засобами АСМО. Підрозділ не пізніше наступного робочого дня з дня підписання висновку на підставі висновків формує в електронній формі реєстр Держмитслужби або митниці Держмитслужби належних до повернення коштів авансових платежів (передоплати) та направляє до Казначейства для повернення коштів.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В

Замінити у порядку процесуального правонаступництва Київську митницю Держмитслужби на Київську митницю.

Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.О.Аліменко

Суддя В.П.Мельничук