Справа № 460/472/21
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Зозуля Д.П.

13 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/472/21 пров. № А/857/7134/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Улицького В.З.,Хобор Р.Б.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

представника відповідача: Мельничука Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року у справі № 460/472/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної прокуратури, Другої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

26.01.2021р. ОСОБА_1 вернувся з позовом до Рівненської обласної прокуратури, Другої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 1 від 23.11.2020р. Другої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) "Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора";

- визнати протиправним та скасувати наказ № 1309к від 23.12.2020р. "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- поновити на посаді прокурора Рівненської місцевої прокуратури Рівненської області або у разі створення окружних прокуратур рівнозначну посаду в органах прокуратури України;

- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, з моменту звільнення з 30.12.2020р. по дату винесення судового рішення;

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09.02.2022р. скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задоволити.

В судовому засіданні представник відповідача Рівненської обласної прокуратури Мельничук Ю.І. просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

12.07.2022р. ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи у зв`язку із неможливістю прибути особисто в судове засідання через введення воєнного стану.

ч.2 ст.313 КАС України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, ч.3 цієї статті визначено, що якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Із матеріалів справи видно, що з 05.07.2012р. ОСОБА_1 працював в органах прокуратури, зокрема з 15.12.2015р. проходив службу на посаді прокурора Рівненської місцевої прокуратури Рівненської області.

19.09.2019р Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», який, окрім іншого, передбачав обов`язкове проходження атестації діючими прокурорами.

03.10.2019р. Генеральним прокурором України видано наказ №221, яким затверджено Порядок проходження прокурорами атестації. Цей Порядок встановив правила та процедуру проведення атестації прокурорів, передбаченої Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури». Поряд з іншими нормами, Порядком №221 передбачено, що для проходження атестації працівник прокуратури повинен подати заяву за формою, передбаченою додатком 2 до цього Порядку.

09.10.2019р. ОСОБА_1 особисто подав передбачену додатком 2 до Порядку заяву про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію, при цьому надавши обов`язкову згоду на те, що у разі неуспішного проходження будь-якого з етапів атестації, його буде звільнено із займаної посади прокурора.

10.09.2020р. Наказом Генерального прокурора № 423 утворено Другу кадрову комісію з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих).

Наказом Генерального прокурора від 24.11.2020р. № 557 внесено зміни до наказу Генерального прокурора від 10.09.2020р. № 423.

За результатом проходження першого етапу атестації відповідно до відомостей про результати тестування на знання та уміння у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора ОСОБА_1 набрав 65 балів, що є меншим прохідного балу 70 для успішного складення іспиту.

30.10.2020р. ОСОБА_1 подав заяву до Другої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), відповідно до якої просив повторно пройти тестування у зв`язку з відчуттям, під час проведення тестування, сильного нервового перенапруження, викликаного під впливом тривалих психологічних навантажень на роботі, гострого болю в серці та періодичним підвищенням температури, а також збоїв системи при проведенні іспиту.

13.11.2020р. протоколом № 12 на засіданні Другої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) розглянуто дану заяву ОСОБА_1 .

Із змісту даного протоколу видно, що в день здачі іспиту ОСОБА_1 пройшов температурний скринінг та був допущений до здачі іспиту. До лікаря під час та після здачі іспиту не звертався. Медичні документи до заяви останній не додавав.

Крім того, працівники місцевих прокуратур, мали максимальний термін для підготовки до іспиту. Також, позивач для складання відповідних актів до членів робочої групи та кадрової комісії не звертався та об`єктивних обставин, які би суттєво могли вплинути на проходження іспиту встановлено не було.

За наведених обставин, Друга кадрова комісія обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) відмовила у задоволенні вищевказаної заяви щодо повторного проходження тестування.

23.11.2020р. Рішенням № 1 Другої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) ОСОБА_1 визнано таким, що неуспішно пройшов атестацію, оскільки за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора набрав 65 балів, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту, тому він не допущений до проходження наступних етапів та припинив участь в атестації.

Наказом в.о. керівника Рівненської обласної прокуратури № 1309к від 23.12.2020р., ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Рівненської місцевої прокуратури Рівненської області на підставі п.9 ч.1ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з 30.12.2020р. на підставі рішення Другої кадрової комісії від 23.11.2020р. № 1.

ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

п. п. 6, 19 Розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» передбачено, що з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру».

ст.9 Закону України «Про прокуратуру» визначені повноваження Генерального прокурора, зокрема щодо видання наказів з питань призначення та звільнення прокурорів на адміністративні посади, призначення на посади та звільнення з посад прокурорів Офісу Генерального прокурора у випадках та порядку, встановлених цим Законом.

Відповідно до п.2 ч. 2 ст.41 Закону України «Про прокуратуру» повноваження прокурора на адміністративній посаді припиняються в разі звільнення з посади прокурора або припинення повноважень на посаді прокурора.

В п.9 ч. 1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» видно, що прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

п.п.2 п.19 розділу ІІ Закону України «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» встановлено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» за умови настання однієї із наступних підстав: рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

Колегія суддів вважає, помилковими доводи апелянта щодо відсутності фактичної ліквідації чи реорганізації Генеральної прокуратури України, скорочення чисельності штатів під час звільнення, оскільки не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Суд першої інстанції не врахував положення п.19 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» який передбачає звільнення прокурора на підстав п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокурату» за умови прийняття кадровою комісією рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Згідно п.7 Розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Пунктом 10 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

Відповідно до п.9-п.12 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями Офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

Предметом атестації є оцінка:

1) професійної компетентності прокурора;

2) професійної етики та доброчесності прокурора.

Атестація прокурорів включає такі етапи:

1) складення іспиту у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Результати анонімного тестування оприлюднюються кадровою комісією на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за 24 години до проведення співбесіди;

2) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

Атестація може включати інші етапи, не проходження яких може бути підставою для ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації прокурором. Перелік таких етапів визначається у Порядку проходження прокурорами атестації, який затверджує Генеральний прокурор.

Графік проходження прокурорами атестації встановлює відповідна кадрова комісія. Атестація проводиться прозоро та публічно, у присутності прокурора, який проходить атестацію. Перебіг усіх етапів атестації фіксується за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису.

За результатами складення прокурором іспиту відповідна кадрова комісія ухвалює рішення щодо допуску прокурора до проведення співбесіди. Якщо прокурор за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, встановлений згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, це є підставою для недопущення прокурора до етапу співбесіди і ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором (п.16 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури»).

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що атестація є спеціальною процедурою, що має на меті визначення здатності прокурора здійснювати повноваження в органах прокуратури України за визначеними законом критеріями.

Як видно з матеріалів справи 09.10.2019р. ОСОБА_1 скористався своїм правом відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», подав Генеральному прокуророві України заяву встановленої форми про переведення на посаду прокурора в Офіс Генерального прокурора та намір пройти атестацію.

Отже, позивач надав добровільно персональну згоду про те, що у разі прийняття кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації, його буде звільнено на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру».

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що подана заява про переведення обмежую права та свободи останнього, оскільки позивач скористався своїм правом відповідно до вимог Закону України Прикінцеві і перехідні положення», Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», добровільно подав вказану заяву та усвідомлював наслідки неуспішного проходження атестації.

Разом з тим, положення КЗпП України не підлягають до застосування до правовідносин щодо звільнення прокурора з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури виходячи з наступних підстав.

З системного аналізу ст.2, ст.5-1, ст.222 КЗпП України, ст.16 Закону України «Про прокуратуру» видно, що положення КЗпП України не підлягають до застосування до правовідносин щодо звільнення прокурора з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури. Оскільки, порядок звільнення прокурора з посади визначено спеціальним законодавством, в той час, як трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Із змісту правової позиції Верховного Суду, яка викладені в постановах від 31.01.2018р. у справі № 803/31/16, від 30.07.2019р. у справі № 804/406/16, від 08.08.2019р. у справі № 813/150/16, у справі №804/211/16. від 08.10.2019р. видно, що за загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Таким чином, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин загальні засади трудового законодавства щодо персонального попередження про звільнення та заборони звільнення, оскільки викладені питання врегульовані спеціальним законодавством.

Положеннями пп. пп. 7, 8 п. 22 Розділу II «визначено, що тимчасово, до 1 вересня 2021 року в Офісі Генерального прокурора, у кожній обласній прокуратурі утворюються відповідні кадрові комісії як органи для забезпечення в тому числі проведення атестації прокурорів Генеральної прокуратури відповідно до цього розділу.

При цьому, саме Генерального прокурора наділено правом визначати перелік, склад і порядок роботи кадрових комісій Офісу Генерального прокурора.

п. п. 9, 11 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» визначено, що атестація здійснюється кадровими комісіями згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором.

Порядок проходження прокурорами атестації затверджено наказом Генерального прокурора від 03.10.2019р. № 221 (Порядок № 221).

В п.3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» передбачено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

Згідно п. п. 2, 4 розділу І Порядку № 221 атестація прокурорів Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних, місцевих прокуратур та військових прокуратур проводиться відповідними кадровими комісіями, перелік і склад яких визначаються наказами Генерального прокурора.

Порядок роботи кадрових комісій, які здійснюють свої повноваження на підставі п. 11, пп. 7 п. 22 розділу II Закону України «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» затверджено наказом Генерального прокурора від 17.10.2019р. № 233 та цього ж дня наказом № 234 створено першу кадрову комісію й визначено її персональний склад. ( Порядок № 233, Порядок № 234 )

п. 2 Порядку № 233 визначено, що Комісії забезпечують:

- проведення атестації прокурорів та слідчих Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів та слідчих Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур;

- здійснення добору на посади прокурорів;

- розгляд дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів.

В п.3 Порядку №233 передбачено, що для здійснення повноважень, передбачених абзацами другим і третім пункту 2 цього Порядку, утворюються комісії у складі шести осіб, з яких не менше трьох - особи, делеговані міжнародними і неурядовими організаціями, проектами міжнародної технічної допомоги, дипломатичними місіями. Членами комісії можуть бути особи, які є політично нейтральними, мають бездоганну ділову репутацію, високі професійні та моральні якості, суспільний авторитет, а також стаж роботи в галузі права.

За результатом проходження першого етапу атестації відповідно до відомостей про результати тестування на знання та уміння у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора ОСОБА_1 набрав 65 балів, що є меншим прохідного балу 70 для успішного складення іспиту.

В даному випадку, дані результати відображені у відомості, достовірність яких позивач підтвердив власним підписом. В примітках до даної відомості будь-яких зауважень від останнього щодо процедури та порядку складення іспиту відсутні.

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта щодо неправомірності формування кадрової комісії, оскільки накази Генерального прокурора від 10.09.2020р. № 423 про створення другої кадрової комісії та визначення її персонального складу яка забезпечувала супроводження атестації, позивав у встановленому законом порядку не оскаржував.

Крім того, особистий склад комісії жодним чином не впливає на законність прийнятого рішення про неуспішне проходження атестації, оскільки в даному рішенні зафіксовано набраний бал за результатами тестування, який не залежить від волі членів комісії.

Згідно п.4 розділу II Порядку №221 прохідний бал (мінімально допустима кількість набраних балів, які можуть бути набрані за результатами тестування) для успішного складення іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора становить 70 балів.

У п.5 розділу II Порядку № 221, п.16 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» встановлено, що прокурор, який за результатами складення зазначеного іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, не допускається до іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички, припиняє участь в атестації, а відповідна кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Доводи апелянта про незаконність проведення атестації з огляду на те, що значна кількість сформованих питань на іспиті у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки, є некоректними, та такий підхід не дає змоги визначити рівень професійної компетенції прокурорів колегія суддів вважає помилковими. Оскільки Законом України «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», Законом України «Про прокуратуру» та Порядком проходження прокурорами атестації від 03.10.2019р. № 221 не передбачені вимоги щодо співвідношення кількості тестових запитань в іспиті на знання законодавства.

Перелік тестових питань для іспиту з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора під час проведення атестації прокурорів регіональних прокуратур, у тому числі військових прокуратур регіонів України і об`єднаних сил який затверджено Генеральним прокурором оприлюднено 15.19.2019р. на веб-сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Накази та інші документи Генерального прокурора у рубриці «Накази та інші документи Генерального прокурора щодо атестації прокурорів регіональних прокуратур» та в розділу «Новини» від 15.10.2019р. З вказаними питаннями оприлюднено і відповіді на них.

Тобто, ОСОБА_1 до проведення оцінювання мав можливість ознайомитись із переліком питань, правильними відповідями на них, дослідити їх відповідність законодавству України та визначити нормативне обґрунтування відповідей. При цьому, до початку іспиту позивач не висловлював жодних сумніві щодо кількості питань та їх формулювання і не скористався правом оскаржувати наказ про затвердження тестових питань.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, позивач мав можливість ознайомитися з переліком питань, відповідями на них, дослідити їх відповідність законодавству України та визначити їх нормативне обґрунтування, при цьому перебував у рівних умовах з іншими прокурорами, які складали іспит разом з останнім, що виключає заявлений позивачем дискримінаційний характер дій відповідачів щодо нього.

Крім того, як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 28.10.2020 р. розпочав тестування в 08:50:13год, а закінчив в 10:05:05год.. Тобто, загальний час тестування склав 1 год. 14 хв. 52 сек., у той час як загальний час тестування становив 1 год. 40 хв., що свідчить про його дострокове закінчення позивачем.

Отже, у позивача було достатньо часу для якісного та результативного складання іспиту, а питання, які вирішувалися за результатами обраного логіну, містилися у переліку тестових питань для даного іспиту, затвердженого Генеральним прокурором.

Доводи апелянта про неналежну роботу комп`ютерної техніки та програмного забезпечення, колегія суддів не приймає до уваги за безпідставністю, оскільки позивач не звертався до голови або секретаря комісії із зауваженнями чи скаргами з вказаного приводу у порядку, передбаченому пунктом 2 розділу V Порядку №221.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що у разі об`єктивної наявності технічних збоїв під час тестування, єдиною логічною, послідовною і такою, що сприймається, є поведінка, коли прокурор звертається до членів комісії або робочої групи і не завершує тестування, передбачаючи, що результат буде негативний, а просить, з огляду на ситуацію, що склалася, перенести тестування на інший день. Однак, таких дій позивач не вчиняв, що підтверджується матеріалами справи.

Також, про технічні збоїв позивач міг зазначити у відомості, в якій розписувався відразу після завершення тестування, засвідчуючи отриманий результат, але і такі відсутні.

Колегія суддів також не приймає до уваги доводи апелянта про те що, із змісту вищевказаного наказу про звільнення неможливо встановити яке саме рішення кадрової комісії стало підставою для його прийняття. Оскільки, підставою звільнення позивача є Рішення Другої кадрової комісії №1 від 23.11.2020р. яке стосується безпосередньо ОСОБА_1 та із змісту якого видно, що останній неуспішно пройшов атестацію, що є безумовною підставою для прийняття наказу про звільнення.

Не приймає до уваги колегія суддів доводи апелянта, що кадрова комісія не розглянула його заяву від 23.11.2020р. щодо можливості надання змоги повторного здачі іспиту, оскільки подана на електронну адресу комісії через 20 днів після проходження тестування та в день прийняття кадрової комісії рішення про неуспішне проходження атестації. Тобто, із значним проміжком часу.

Разом з тим, заяви ОСОБА_2 від 30.10.2020р., 23.11.2020р. належним чином розглянути кадровими комісіями та результати розгляду зафіксовані у протоколах засідання другої кадрової комісії від 13.11.2020р. № 12, від 16.01.2021р. № 38.

За таких обставин, колегія суддів вважає що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкти владних повноважень в особі Рівненської обласної прокуратури, Другої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів, при прийняті оспорюваних рішень діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Тобто, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) неупереджено, добросовісно, розсудливо, пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, а тому відсутні правові підстави для визнання таких рішення і наказу протиправними та їх скасування.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року у справі № 460/472/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді В. З. Улицький
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено18.07.2022р.