Справа № 300/798/22
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/798/22 пров. № А/857/8237/22

Восьмий апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Матковської З.М., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 травня 2022 року (ухвалене головуючим суддею Микитюк Р.В. у м. Івано-Франківськ) у справі № 300/798/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області щодо перерахунку ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 62 відсотки від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з 19.02.2020 з врахуванням половини терміну навчання за денною формою в Львівському державному університеті ім. І. Франка (в даний час Львівський національний університет імені Івана Франка) з 25.08.1979 по 17.08.1984, що складає 2 роки 5 місяців 24 дні, зарахувавши до стажу роботи на посаді судді.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 у справі № 300/2420/20 відповідачем проведено перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Івано-Франківській області від 12.03.2020 № 206, однак при цьому посадовими особами відповідача позивачу зараховано до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, тільки період його роботи суддею, а стаж трудової діяльності, визначений законом, що дає право судді на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, а саме: половину терміну навчання на денній формі у вищому юридичному закладі - позивачу не зараховано, цим самим зменшено відсоткове значення розміру його щомісячного довічного грошового утримання до 56% складових суддівської винагороди.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.05.2022 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області щодо перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із 56 відсотків суддівської винагороди при виконанні рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 (справа № 300/2420/20). Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 62 відсотки від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з 19.02.2020 з врахуванням половини терміну навчання за денною формою в Львівському державному університеті ім. І. Франка (в даний час Львівський національний університет імені Івана Франка) з 25.08.1979 по 17.08.1984, що складає 2 роки 5 місяців 24 дні, зарахувавши до стажу роботи на посаді судді.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що позивачу з 19.02.2020 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 у справі № 300/2420/20, у зв`язку із зміною грошової винагороди працюючого судді, відповідно до поданої довідки Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Івано-Франківській області від 12.03.2020 № 206.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що з 05.10.2017 має статус судді у відставці, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Згідно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.11.2020, залишеним без змін ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2021 (справа №300/2420/20), позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання до вчинення дій задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 18.05.2020 № 176 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області від 12.03.2020 за № 206. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області від 12.03.2020 за № 206, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

На виконання даного рішення суду перерахунок грошового забезпечення позивача довічного грошового утримання, як судді у відставці проведено відповідачем з врахуванням п. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 за № 1402-VIII, яким передбачено, що щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 відсотки грошового утримання судді.

У відповідності до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 11.08.2021 № 6337-5707/М-02/8-0900/21 позивачу стало відомо, що відповідач з 01.03.2021 провів перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці в розмірі 56% суддівської винагороди, що відповідає 23 рокам 6 місяців 18 днів до стажу роботи на посаді судді. При проведенні зазначеного перерахунку відсотки суддівської винагороди позивачу визначено від стажу на посаді судді, без врахування до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, а саме половину терміну навчання за денною формою у Львівському державному університеті ім. І. Франка з 25.08.1979 по 17.08.1984, згідно архівних витягів (а.с.10-11).

Позивач вважаючи дії відповідача щодо перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці протиправними, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері організації судової влади та здійснення правосуддя, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначені Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ (далі - Закон №1402-VIII).

Згідно з частинами 1, 2 ст. 142 Закону № 1402-VII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини 3 вказаної статті щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Статтею 137 Закону № 1402-VII встановлено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Частиною 6 ст. 69 Закону № 1402-VIII передбачено, що для цілей цього Закону вважається: 1) вищою юридичною освітою - вища юридична освіта ступеня магістра (або прирівняна до неї вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста), здобута в Україні, а також вища юридична освіта відповідного ступеня, здобута в іноземних державах та визнана в Україні в установленому законом порядку; 2) стажем професійної діяльності у сфері права - стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти; 3) науковим ступенем - науковий ступінь у сфері права, здобутий у вищому навчальному закладі (університеті, академії чи інституті, крім вищих військових навчальних закладів) чи науковій установі України або аналогічному вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави. Науковий ступінь, здобутий у вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави, повинен бути визнаний в Україні в установленому законодавством порядку; 4) стажем наукової роботи - стаж професійної діяльності у сфері права на посадах наукових (науково-педагогічних) працівників у вищому навчальному закладі (університеті, академії чи інституті, крім вищих військових навчальних закладів) чи науковій установі України або аналогічному вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави.

Згідно абзацу 4 пункту 34 Розділу ХII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Аналогічні положення закріплювались ст. 135 «Стаж роботи судді» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI та пунктом 11 «Перехідних положень» вказаного Закону, в редакції чинній до 28.03.2015, згідно з яким судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 64 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI для цілей цієї статті вважається: 1) вищою юридичною освітою - вища юридична освіта, здобута в Україні за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста або магістра, а також вища юридична освіта за відповідним освітньо-кваліфікаційним рівнем, здобута в іноземних державах та визнана в Україні в установленому законом порядку; 2) стажем роботи у галузі права - стаж роботи особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем не нижче спеціаліста.

Абзацом 2 ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-ХІІ встановлювалось, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до ч. 6 ст. 44 зазначеного Закону для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

Також, відповідно до абзацу 2 ст. 1 Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», в редакції чинній на момент призначення позивача на посаду судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Згідно з пунктом 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що Згідно архівного витягу від 17.01.2022 № 7-В, наказом по Львівському Державному Університеті імені Івана Франка в студентських справах №531 від 25.08.1979, в студентських справах денного навчання, на підставі рішення Приймальної комісії і згідно з Правилами прийому до вищих учбових закладів СРСР на 1979/80 н. р. наказано зарахувати на перший курс денного навчання юридичного факультету таких осіб, які успішно склали іспити і пройшли по конкурсу:

69. 2410196М ОСОБА_1 (а.с.12).

У відповідності до архівного витягу від 17.01.2022 №8-В, наказом по Львівському Державному Університеті імені Івана Франка в студентських справах № 462 від 17.08.1984, в студентських справах денного навчання, на підставі «Положення про державні екзаменаційні комісії вищих навчальних закладів СРСР», затвердженого наказом Мінвузу СРСР №245 від 14.03.1974 та протоколів ДЕК № 21 від 25.06.1984 наказано нижчепойменованим студентам юридичного факультету денного навчання, які повністю виконали навчальний план, захистили дипломні роботи та склали державні іспити, видати диплом про закінчення Львівського державного університету імені І. Франка з присвоєнням кваліфікації «юрист»: Шифр змін Спеціальність 1801 правознавство

45.2479087с МІ І ОСОБА_1 (а.с.13).

Таким чином, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, а тому невключення до відповідного стажу роботи позивача на посаді судді, зокрема, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі і не врахування відповідачем таких для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання є неправомірним.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 19.06.2018 у справі №243/4458/17, від 28.11.2019 у справі №342/119/17, від 20 квітня 2021 року у справі №344/5707/19, від 31 березня 2021 року у справі №204/2241/17 (2-а/204/128/17).

Підсумовуючи вказане вище, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо протиправності дій відповідача щодо перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із 56 відсотків суддівської винагороди при виконанні рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 (справа № 300/2420/20) та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 62 відсотки від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з 19.02.2020 з врахуванням половини терміну навчання за денною формою в Львівському державному університеті ім. І. Франка (в даний час Львівський національний університет імені Івана Франка) з 25.08.1979 по 17.08.1984, що складає 2 роки 5 місяців 24 дні, зарахувавши до стажу роботи на посаді судді.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 травня 2022 року у справі № 300/798/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді З. М. Матковська
В. З. Улицький