Справа № 140/876/22
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2022-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року ЛуцькСправа № 140/876/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС України у Волинській області про визнання протиправними дій, скасування наказу та висновку, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дій з приводу нарахування та виплати грошового забезпечення з 15 січня 2018 року по час звільнення з 03 вересня 2021 року, не врахування до календарної вислуги років періоду навчання у вищому навчальному закладі та пільгової вислуги як учаснику АТО; скасування пункту 44 наказу Головного управління ДФС України у Волинській області від 15 січня 2018 року №10-о щодо затвердження стажу необхідного для зарахування винагороди за вислугу років 15 років, 08 місяців та 00 днів та висновку комісії від 15 січня 2018 року; зобов`язати відповідача провести позивачу з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату всіх видів грошового забезпечення, в тому числі посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років за роботу в умовах режимних обмежень, відпускних, усіх щомісячних одноразових додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням раніше проведених виплат; зобов`язати відповідача зарахувати до календарної вислуги років період навчання у вищому навчальному закладі та пільгову кратну вислугу, як учаснику АТО і здійснити перерахунок та виплату вихідної допомоги при звільненні з врахуванням виплаченої.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до наказу ГУ ДФС у Волинській області від 30 серпня 2021 року №99-о ОСОБА_1 , підполковника податкової міліції, звільнено із посади та органів внутрішніх справ за пунктом 64-г через скорочення штатів з 03 вересня 2021 року.

Позивач вказує, що під час служби йому не враховано до календарної вислуги період навчання у вищому навчальному закладі та не неналежно нараховувалось грошове забезпечення у період служби так і при звільненні та виплаті вихідної допомоги як учаснику АТО, у зв`язку з чим звернувся до відповідача із відповідними заявами, однак прохання були відхилені.

Повідомляє, що відповідно до наказу ДПА у Волинській області від 25 квітня 2007 року №153-о та висновку відповідної комісії під час служби йому підтверджували календарну вислугу разом з терміном навчання у вищому навчальному закладі 02 роки, 04 місяці і 29 днів хоча календарна вислуга повинна була становити на той час уже 07 років, 05 місяців та 06 днів.

Після звільнення зі служби ОСОБА_1 стало відомо, що відповідач не нараховував належного грошового забезпечення під час служби як учаснику АТО/ООС з урахуванням пільгового кратного періоду служби та змінив порядок встановлення календарної вислуги посилаючись на норми права, якими не відбувалось іншого порядку зарахування календарної вислуги для атестованих працівників податкової міліції, внаслідок чого невірно нараховував та виплачував грошове забезпечення починаючи з 01 січня 2018 року, чим змінив зміст та обсяг уже встановленого права в сторону його зменшення.

Уважає, що під час проходження ним служби у податковій міліції ГУ ДФС України, починаючи з 01 січня 2018 року по даний час, відповідач не нараховував і не виплачував належного грошового забезпечення за порядком встановленим пунктом 4 Постанови №704 2017 рік, який не враховував до календарної вислуги періоду навчання у вищому посилаючись на наказ відповідача №10-о від 15 січня 2018 року, внаслідок чого допустив істотне порушення його прав та гарантій на отримання належного грошового забезпечення під час служби і не нараховано належної вихідної допомоги під час звільнення та невірно розраховано календарну вислугу від якої залежить її виплата при звільненні, а тому посилаючись на статті 3, 19, 22, 55, 58 Конституції України, статей 12.1., 17,17-1 Закону №2262-ХІІ, пункту 4 Постанови №704 2017 року, пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України №393 1992 року, якою передбачені умови та порядок розрахунку вислуги років та порядку виплати грошового забезпечення в податковій міліції, яких відповідач не дотримувався і як наслідок порушив його права та інтереси.

З наведених підстав просить адміністративний позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 09 травня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в даній адміністративній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами (арк. спр. 65).

Вказана ухвала направлена рекомендованою кореспонденцією за юридичною адресою ГУ ДФС у Волинській області, однак повернута відділенням поштового зв`язку із довідкою «за закінченням терміну зберігання» (арк. спр. 72).

Відтак, із урахуванням положень частини шостої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), слід вважати, що копія ухвали вручена належним чином.

Відповідач відзив на позов не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, перевіривши доводи позивача у заяві по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Відповідно до посвідчення від 29 квітня 2021 року серії НОМЕР_1 позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (арк. спр. 23).

ОСОБА_1 , підполковника податкової поліції, який перебував у розпорядженні ГУ ДФС у Волинській області, наказом від 15 березня 2021 року №20-0, призначено на посаду заступника начальника оперативно-технічного відділу управління боротьби з фінансовими злочинами ГУ ДФС у Волинській області з 22 березня 2021 року та затверджено стаж служби для виплати винагороди за вислугу років станом на 01 січня 2018 року 15 років 08 місяців 13 днів (наказ від 15 січня 2018 року №10-о «Про затвердження стажу, необхідного для нарахування винагороди за вислугу років») (арк. спр. 30-33,41).

Наказом ГУ ДФС у Волинській області від 30 серпня 2021 року №99-2 позивача звільнено із посади та з органах податкової міліції в запас Збройних Сил України за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) з 03 вересня 2021 року.

Вислуга на день звільнення в календарному обчисленні складає - 19 років 04 місяці 13 днів, в тому числі: служба в Збройних Силах - 00 років 10 місяців 24 дні, служба в органах податкової міліції - 18 років 05 місяців 19 днів (арк. спр. 25).

Під час проходження служби позивач звертався до відповідача із заявою від 06 липня 2021 року, в якій просив шляхом видачі відповідного наказу, зарахувати період навчання у вищому навчальному закладі (Луцькому державному технічному університеті) до вислуги років начальницькому складу податкової міліції, яка враховується при виплаті відсоткової надбавки за вислугу років, встановленні тривалості відпустки, а також для призначення пенсії, починаючи з 19 листопада 2019 року у відповідності до Постанови №704, як особі, яка має вислугу років від 20 до 25 років (арк. спр. 7-11).

Листом від 21 липня 2021 року №200/В/03-97-10-10 ГУ ДФС у Волинській області повідомило ОСОБА_1 , що час навчання у цивільному вищому навчальному закладі зараховується до календарної вислуги років додатково при призначенні пенсії.

Що стосується надбавки за вислугу років, як складової частини грошового забезпечення працівників податкової міліції, роз`яснено, що її нарахування здійснюється за періоди несення служби на атестованих посадах, пов`язаних з присвоєнням військового та/або спеціального звання, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 1998 року №1716 (з наступними змінами та доповненнями) «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги» та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 (з наступними змінами та доповненнями).

На підставі вищевикладеного, період навчання позивача з 01 вересня 1996 року по 30 червня 2001 року у Луцькому державному технічному університеті підлягає зарахуванню додатково до календарної вислуги при призначенні пенсії і не може бути зарахований до вислуги років, на підставі якої визначається розмір надбавки за вислугу у складі грошового забезпечення і тривалість відпустки (арк. спр. 12-13).

ОСОБА_1 також звернувся до відповідача із заявою від 08 вересня 2021 року, в якій просив провести перерахунок та доплату грошового забезпечення у відповідності до положень пункту Постанови №704 з врахуванням посадового окладу, окладу за спеціальним званням, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України» станом на 01 січня календарного року, але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року з 01 січня 2020 року по даний час з урахуванням того, що для визначення посадового окладу та окладу за спеціальне звання у 2020 році повинен був застосовуватись 50 відсотковий розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2020 року, що становить 2361,50 грн, а у 2021 році 50 відсотковий розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2021 року 3000,00 грн (арк. спр. 14-16).

За результатами розгляду вказаного звернення, ГУ ДФС у Волинській області листом від 07 жовтня 2021 року №336/В/03-97-10-10 повідомило, що пунктом 4 Постанови №704 розмір грошового забезпечення розраховується виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року. З моменту внесення Постановою №103 змін до вказаного пункту, у тому числі після набрання законної сили рішенням суду про визнання цих змін нечинними (рішення у справі №826/6453/18), редакція вказаного пункту Постанови №704 суб`єктом нормотворення (Кабінетом Міністрів України) не змінювалась. Рішення про перерахунок грошового забезпечення військовослужбовців та інших категорій осіб, які підпадають під дію вказаної Постанови, відповідно до змін розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб Кабінетом Міністрів України також не приймалося.

Крім того, відповідно до пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01 січня 2017 року, встановлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників, а також інших виплат (арк. спр. 16а-17).

Позивач також звернувся до ГУ ДФС у Волинській області із заявою від 15 липня 2021 року, в якій просив шляхом видачі наказу зарахувати до його трудового стажу 8 місяців пільгового стажу за період проходження служби в зоні проведення Операції об`єднаних сил, на яку останній листом від 17 серпня 2021 року №243/6/03-97-10-10 повідомив, що нарахування надбавки за вислугу років, як складової частини грошового забезпечення працівників податкової міліції здійснюється за періоди несення служби на атестованих посадах, пов`язаних з присвоєнням військового та/або спеціального звання, у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 1998 року №1716 (з наступними змінами та доповненнями) «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги» та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 (з наступними змінами та доповненнями) (арк. спр. 18-19).

Період проходження служби позивача в зоні АТО/ООС підлягає зарахуванню додатково до вислуги років при призначенні пенсії і не може бути зарахований до вислуги років, на підставі якої визначається розмір надбавки за вислугу у складі грошового забезпечення і тривалість відпустки.

Відповідно до наказу від 26 липня 2021 року №5-рг весь особовий склад податкової міліції ГУ ДФС у Волинській області попереджений про наступне вивільнення в зв`язку з припиненням Державної фіскальної служби з повним скороченням посад та чисельності і кожному працівнику при звільненні зі служби буде надано грошовий атестат та повний розрахунок вислуги років, у тому числі вислуги років у календарному та пільговому обчисленні (арк. спр. 20-22).

Позивач, уважаючи порушеним його право на належний розмір грошового забезпечення, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 357.1 статті 357 Податкового кодексу України форми та розмір матеріального забезпечення осіб начальницького і рядового складу податкової міліції, включаючи грошове утримання, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції визначає Порядок виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 17 липня 2018 року №616, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2018 року за №928/32380 (далі - Порядок №616).

Як установлено пунктом 3 розділу І Порядку №616, грошове забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції (крім курсантів навчального закладу ДФС) складається з: 1) посадового окладу; 2) окладу за спеціальним званням; 3) щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавок за вислугу років, за особливості проходження служби, за спортивне звання, за почесне звання, за виконання функцій державного експерта з питань таємниць, за службу в умовах режимних обмежень; доплати за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук; доплати за вчене звання; премій; 4) одноразових додаткових видів грошового забезпечення: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; допомоги для оздоровлення.

За змістом пункту 1 розділу ІІ Порядку №616 посадові оклади особам начальницького складу податкової міліції встановлюються залежно від займаних ними посад у розмірах, установлених додатками 9-11 до Постанови №704 та визначених у штатних розписах відповідних органів ДФС, з дня призначення на відповідну посаду.

Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку №616 передбачено, що оклади за спеціальним званням особам рядового та начальницького складу податкової міліції встановлюються у розмірах, визначених додатком 14 до Постанови №704 (з урахуванням пункту 4 Постанови №704), з дня присвоєння спеціального звання Указом Президента України або наказом органу ДФС, або наказом навчального закладу ДФС відповідно до Указу Президента України від 21 березня 2002 року №277 «Про переліки посад військовослужбовців і працівників правоохоронних органів, що підлягають заміщенню особами вищого офіцерського (начальницького) складу, та граничних військових і спеціальних звань за цими посадами» та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114.

Матеріалами справи підтверджується, що наказами ГУ ДФС у Волинській області від 03 липня 2020 року №31-ф та від 07 квітня 2021 року №11-ф ОСОБА_1 була встановлена та виплачувалась надбавка до посадового окладу у розмірі 50 відсотків за роботу в умовах режимних обмежень (арк. спр. 37-38, 46-47).

Відповідно до наказів ГУ ДФС у Волинській області від 09 квітня 2020 року №48-в та від 11 серпня 2020 року №89-В позивачу надано 14 та 21 календарних днів чергової відпустки за 2020 рік з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення (арк. спр. 34, 39-40) та на підставі наказу ГУ ДФС у Волинській області від 23 липня 2021 року №122-в 14 днів додаткової відпуски із збереженням заробітної плати як учаснику бойових дій (арк. спр. 44).

Окрім того, згідно із наказом ГУ ДФС у Волинській області від 15 жовтня 2020 року №46-ф позивачу надана матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань (арк. спр. 45).

Постановою №704, яка набрала чинності з 01 березня 2018 року, затверджено: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1 (далі - тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів); схему тарифних розрядів за посадами осіб начальницького складу податкової міліції головних управлінь в областях, м. Києві та органу з обслуговування великих платників податків Державної фіскальної служби згідно з додатком 10 (далі - схема тарифних розрядів); схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Станом на час прийняття Постанови №704, пункт 4 зазначеної постанови передбачав, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

У свою чергу додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови №704 містять примітки, у яких в якості розрахункової величини зазначений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).

В Додатках 1 та 14 до Постанови №704 у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти. Вказані Додатки також мають примітки пояснювального характеру. Зокрема, у цих примітках наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.

З 24 лютого 2018 року набула чинності Постанова №103, пунктом 6 якої у первинній редакції внесені зміни до постанов Кабінету Міністрів України, зокрема, пункту 4 Постанови №704 викладено в новій редакції, яка передбачала, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Отже, з 24 лютого 2018 року змінено розрахункову величину, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, а саме: замість «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)» передбачено використання «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року».

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103, яким вносились зміни до Постанов Кабінету Міністрів України, що додаються, зокрема пункту 4 Постанови №704.

Таким чином, з 29 січня 2020 року - дня набрання законної сили рішенням у справі №826/6453/18 пункт 6 Постанови №103 втратив чинність та була відновлена дія пункту 4 Постанови №704 у первісній редакції.

Пунктом 4 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Як убачається із матеріалів справи посадовий оклад позивача та оклад за спеціальним званням були визначені, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, а не з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року у 2018 році (починаючи з 15 січня 2018 року) на 01 січня 2019 року у 2019 року, на 01 січня 2020 року у 2020 році та на 01 січня 2021 році у 2021 році .

Згідно з пунктом 3 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII (далі - Закон №1774-VIII) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Отже, вказаною нормою закону законодавець заборонив застосовувати новий розмір мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, в тому числі й військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Суд зазначає, що під час розв`язання правової колізії між нормами пункту 3 розділу II Закону №1774 та пункту 4 Постанови №704, у редакції до внесення змін Постановою №103, перевагу належить віддати положенням закону як акту права вищої юридичної сили, оскільки відповідно до частини третьої статті 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Таким чином, оскільки норма пункту 3 розділу ІІ Закону України від 6 грудня 2016 року № 1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 Постанови №704, у редакції до внесення змін Постановою №103, суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав обчислення грошового забезпечення з врахуванням всіх його складових (в тому числі посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років за роботу в умовах режимних обмежень, відпускних, усіх щомісячних одноразових додаткових видів грошового забезпечення) за період 15 січня 2018 року по 03 вересня 2021 року, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року у 2018 році (починаючи з 15 січня 2018 року) на 01 січня 2019 року у 2019 року, на 01 січня 2020 року у 2020 році та на 01 січня 2021 році.

Аналогічна правова позиція щодо того, що розрахунковою величиною для визначення грошового забезпечення є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року, викладена у постанові Верховного Суду від 10 вересня 2021 року у справі № 480/5496/20.

Суд наголошує, що згідно з Постановою №704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

При цьому, згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 11 грудня 2019 року у зразковій справі № 240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 6 грудня 2016 року № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», після набрання чинності цим Законом положення нормативно-правових актів щодо обчислення виплат у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.

Також, суд враховує висновки Верховного Суду викладені в постановах від 11 лютого 2021 року справі № 200/3757/20-а та справі № 240/11952/19 щодо застосування положень пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103 та пункту 3 розділу ІІ Закону України від 6 грудня 2016 року № 1774-VІІІ, які полягають у тому, що згідно з Постановою № 704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року.

Така ж правова позиція з приводу подібних правовідносин, викладена і в постановах Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2022 року у справі №140/12938/2, від 23 березня 2022 року у справі № 140/6258/21, від 29 квітня 2022 року у справі №140/10146/21 та від 27 жовтня 2021 року у справі №140/5602/21.

Суд не має повноважень встановлювати розміри грошового забезпечення працівників, які є іншими, ніж передбачено чинним законодавством та фінансовим забезпеченням відповідного державного органу, таким правом наділений Кабінет Міністрів України шляхом прийняття відповідних нормативно-правових актів. Постанова №704 набрала чинності у 2018 році і нею було встановлено, що розмір посадового окладу визначається шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт, тобто розмір прожиткового мінімуму визначається станом на 01 січня 2018 року, та вказаною постановою не передбачено перерахунок розміру посадового окладу щорічно у зв`язку з підвищенням розміру прожиткового мінімуму. Станом на 29 січня 2020 року Кабінетом Міністрів України не приймалось жодного нормативного акту про зміну розміру грошового забезпечення працівників податкової міліції, як обов`язкової передумови для виникнення у відповідача обов`язку перерахунку грошового забезпечення позивача.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що у відповідача не було фактичних та правових підстав для проведення позивачу перерахунку та виплати всіх видів грошового забезпечення, в тому числі посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років за роботу в умовах режимних обмежень, відпускних, усіх щомісячних одноразових додаткових видів грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначеним шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01 січня 2018 року у 2018 році, на 01 січня 2019 року у 2019 року, на 01 січня 2020 року у 2020 році та на 01 січня 2021 році у 2021 році на відповідні тарифні коефіцієнти згідно із Постановою №704, оскаржувані у цій справі дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку грошового забезпечення є правомірними та такими, що вчинені відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог в цій частині належить відмовити.

Щодо позовних вимог про скасування пункту 44 наказу Головного управління ДФС України у Волинській області від 15 січня 2018 року №10-о щодо затвердження стажу позивачу необхідного для зарахування винагороди за вислугу років 15 років, 08 місяців та 00 днів та висновку комісії від 15 січня 2018 року, зарахування до календарної вислуги років періоду навчання у Вищому навчальному закладі та пільгової вислуги як учаснику АТО, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 17 Закону №2262-XII до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Кабінетом Міністрів України 17 липня 1992 року прийнято постанову №393, якою затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Порядок №393).

До вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», під час призначення пенсії згідно з пунктом «а» статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби (пункт 2 Порядку №393).

До вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів; час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів (пункт 3 Порядку №393).

Водночас механізм нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції регламентується Порядком виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 17 липня 2018 №616, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2018 року за №928/32380 (далі Порядок №616).

Відповідно до пункту 1 розділу IV даного Порядку надбавка за вислугу років особам начальницького складу податкової міліції (крім курсантів навчального закладу ДФС) виплачується у розмірах, визначених додатком 16 до постанови №704, з дня виникнення права на її отримання. Надбавка за вислугу років виплачується на підставі наказу відповідного органу ДФС, виданого на підставі протоколу засідання комісії, уповноваженої визначати стаж для нарахування надбавки за вислугу років у порядку, встановленому Інструкцією про порядок обчислення стажу служби для виплати винагороди за вислугу років особам начальницького складу податкової міліції державної податкової служби України, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 15 травня 2008 року №313, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 25 червня 2008 року за № 553/15244 (далі Інструкція №313). Особам начальницького складу податкової міліції, яким у встановленому порядку зараховано до вислуги років раніше не враховані періоди служби (роботи), доплата надбавки за вислугу років здійснюється з дня отримання органом ДФС від осіб начальницького складу податкової міліції документів, що підтверджують їх стаж для нарахування надбавки за вислугу років, у порядку, встановленому пунктом 2 цієї глави. Якщо особі начальницького складу встановлено надбавку в менших, ніж належало, розмірах з вини посадових осіб органу ДФС, здійснюється перерахунок надбавки за весь період, протягом якого особа начальницького складу податкової міліції мала право на неї.

При цьому в силу вимог пункту 3 Інструкції №313 обчислення періодів служби для визначення стажу здійснюється у календарному обчисленні (один місяць служби за один місяць) у порядку, передбаченому законодавством для визначення стажу служби для призначення пенсії за вислугу років начальницькому складу податкової міліції.

Таким чином, Постанова №393 встановлює порядок обчислення стажу (вислуги років) особам начальницького і рядового складу поліцейським, який проводиться саме з метою призначення пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей». При цьому вказана постанова прийнята саме на виконання вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» та може бути застосована для визначення вислуги років особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ саме у випадку призначення пенсії за вислугу років.

Крім того, з аналізу статті 17 Закону №2262-XII та пунктів 2, 3 Постанови №393 випливає, що зарахування часу навчання у вищих навчальних закладах, а також часу проходження служби під час безпосередньої участі в антитерористичній операції до вислуги років поліцейським здійснюється лише при призначенні пенсії на умовах зазначеного Закону.

З огляду на зазначене, відсутні підстави для зарахування позивачу до вислуги років, на підставі якої визначається розмір надбавки за вислугу років, часу навчання у вищому навчальному закладі та служби в зоні АТО/ООС, оскільки обчислення періодів служби для визначення стажу здійснюється у календарному обчисленні (один місяць служби за один місяць) у порядку, передбаченому законодавством для визначення стажу служби для призначення пенсії за вислугу років начальницькому складу податкової міліції, що врегульовано пунктом 3 Інструкції №313.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування висновку комісії з визначення стажу служби для виплати винагороди за вислугу років особам начальницького складу податкової міліції ГУ ДФС у Волинській області від 15 січня 2018 року та наказу ГУ ДФС у Волинській області від 15 січня 2018 року №10-о відносно позивача.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, на думку суду, відповідач діяв в межах повноважень та на підставі вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 243-246, 255, 257, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління ДФС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ідентифікаційний код юридичної особи 39400859) про визнання протиправними дій, скасування наказу та висновку, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 18 липня 2022 року.