Справа № 240/29534/21
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2022-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

Справа № 240/29534/21

14 липня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гонтарука В. М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Білої Л.М.

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинська фабрика спеціального паперу" до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області про визнання протиправним та скасування припису,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2022 року дану справу було витребувано із Житомирського окружного адміністративного суду.

Дана адміністративна справа надійшла до суду 19 квітня 2022 року.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з тих підстав, що ОСОБА_1 не наведено обґрунтування, яким чином оскаржуване судове рішення впливає на її права, свободи та інтереси. Разом з тим, в резолютивній частині ухвали помилково було зазначено спосіб усунення виявлених порушень шляхом сплати судового збору, у зв`язку з чим ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2022 року судом було виправлено допущену помилку.

Тобто, суд ще раз звертає увагу, що підставою для залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 було саме не наведення обґрунтування, яким чином оскаржуване судове рішення впливає на її права, свободи та інтереси, а не відсутність доказів сплати судового збору.

09 травня 2022 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга в оновленій редакції, яка датована 01.05.2022 року.

При вивченні змісту оновленої апеляційної скарги, суд встановив, що із наведеної аргументації не можливо встановити яким чином оскаржуване судове рішення впливає на права, свободи та інтереси ОСОБА_2 , оскільки не містить чіткої аргументації в обґрунтування своїх доводів.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2 не виконано вимоги ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2022 року про залишення апеляційної скарги без руху, судом апеляційної інстанції, з метою надання особі права на доступ до правосуддя було надано ще раз можливість обґрунтувати, яким чином оскаржуване судове рішення впливає на її права, свободи та інтереси, про що 17 травня 2022 року було винесено ухвалу про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

07 липня 2022 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_2 надійшла уточнена апеляційна скарга, зі змісту якої вбачається, що вона подана на виконання вимог ухвали від 17 травня 2022 року. Таким чином, колегія суддів розцінює подану уточнену апеляційну скаргу, як намір усунути виявлені недоліки апеляційної скарги зазначені у вищенаведених ухвалах про залишення апеляційної скарги без руху.

Досліджуючи зміст уточненої апеляційної скарги, судом встановлено, що ОСОБА_2 в обґрунтування порушеного її права зазначає, що суд першої інстанції в рішенні зазначив, що апелянт не вжив необхідних заходів для забезпечення реалізації сторонам права на виступ у судових дебатах, не забезпечив сторонам рівних умов для реалізації їхніх процесуальних прав. Вказані обставини на переконання ОСОБА_2 дають їх підстави звернутись до суду апеляційної інстанції за захистом своїх порушених прав. При цьому, ОСОБА_2 посилається на низку рішень ЄСПЛ.

Водночас, колегія суддів надаючи оцінку зазначеним вище обставинам вважає за необхідне ще раз наголосити, що підставою для залишення апеляційної скарги ОСОБА_2 , як в ухвалі Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2022 року так і від 17 травня 2022 року було саме не наведення обґрунтування, яким чином оскаржуване судове рішення впливає безпосередньо на її права, а не позбавлення права особи на допуск у розгляді справи.

Частиною першою статті 13 КАС передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на апеляційне оскарження закріплено також у статті 293 КАС і реалізується у спосіб подання в установленому порядку апеляційної скарги, форма та зміст якої також визначається процесуальним законом

Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Таким чином, реалізуючи передбачене статтею 55 Основного Закону право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється в його володільця у момент порушення чи оспорення останнього.

Водночас суб`єктивна оцінка порушення права не є абсолютною, відтак, суд повинен встановити, серед іншого, в чому полягає порушення прав особи, яка подає апеляційну скаргу, оскаржуваним судовим рішенням.

Відповідно до частини 1 статті 293 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто передумовою апеляційного оскарження судового рішення особою, яка не брала участі у справі, є встановлення обставин, що суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. При цьому на відміну від частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, яка пов`язує право особи на звернення до адміністративного суду у тому числі із суб`єктивним критерієм, положення частини 1 статті 293 цього Кодексу крізь призму юридичної визначеності та сталості судового рішення гарантують особі право на апеляційне оскарження виключно у випадку, якщо така особа була учасником справи або суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Вивчивши зміст оскаржуваного рішення, судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції не вирішував питання про права, свободи, інтереси або обов`язки ОСОБА_2 . Вказане рішення Житомирського окружного адміністративного суду не містить вимоги зобов`язального характеру відносно ОСОБА_2 .

Колегія суддів звертає увагу, що спірне рішення, стосувалось лише позивача, а саме ТОВ "Малинська фабрика спеціального паперу" та відповідача у справі - Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування такого критерію, як вирішення судом питання про її право, інтерес та/або обов`язок, як елементів захисту матеріально-правових відносин, в площині яких виник спір. Такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним та опосередкованим іншими правовідносинами.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є апелянт, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Будь-який інший правовий зв`язок між апелянтом і сторонами спору не може братися до уваги.

Зазначена правова позиція була викладена Верховним Судом у постановах від 11 липня 2018 року у справі № 911/2635/17, від 17 травня 2018 року у справі № 904/5618/17, від 11 липня 2018 року у справі № 911/2635/17, від 19 грудня 2018 року у справі № 826/37/17, від 23 листопада 2020 року у справі № 826/3508/17 та інших і є сталою

Суд не приймає до уваги доводи апелянта з приводу того, що суд в спірному рішенні вписав ОСОБА_2 без її участі в судове рішення, з огляду на наступне.

Так, при вивченні судового рішення, судом апеляційної інстанції встановлено, що в обґрунтування обставин справи Житомирський окружний адміністративний суд в єдиному випадку зазначив, що у відповідний період провідним інспектором відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Коростенського районного управління головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Житомирській області разом з уповноваженою особою - інженером з охорони праці Суховерською Нілою Петрівною було проведено планову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинська фабрика спеціального паперу" щодо дотримання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Водночас, предметом розгляду даної справи було допущення саме ТОВ "Малинська фабрика спеціального паперу" порушень зазначених в приписі відповідача №218 від 29.06.2021.

Колегія суддів наголошує, що при дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що як вбачається зі змісту акту перевірки його було складено в присутності виконуючої обов`язків генерального директора ТОВ "Малинська фабрика спеціального паперу" - Валентини Лебеди.

Також, варто зазначити, що як припис Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області від 29.06.2021 року так і повідомлення про проведення перевірки містить відомості про те, що зі змістом вказаних документів була ознайомлена саме ОСОБА_3 , а не ОСОБА_2 .

Так, досліджуючи зміст припису, судом апеляційної інстанції встановлено, що в останньому зазначено щодо необхідності вжиття заходів для усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки саме ТОВ "Малинська фабрика спеціального паперу", а не конкретними посадовими особами суб`єкта господарювання.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

У постанові Верховного Суду України від 23 травня 2017 року у справі №800/541/16 підкреслено, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Водночас згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Тобто, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Так, рішення суб`єкта владних повноважень є таким, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, таке рішення прийняте владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а, по-друге, оспорюване рішення є юридично значимими, тобто таким, що має безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 квітня 2021 року у справі № 640/16779/19.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (такі висновки сформульовані Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Натоміть, в даному випадку виконавцем даного припису є виключно ТОВ "Малинська фабрика спеціального паперу", а не ОСОБА_2 та оскаржуване рішення стосується порушених прав саме позивача, зміст апеляційної скарги ОСОБА_2 стосується порушеного права саме позивача. З огляду на вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку ОСОБА_2 наявність охоронюваного законом інтересу, який би вимагав судового захисту в порядку адміністративного судочинства, у цій справі не доведено, та судом апеляційної інстанції не встановлено.

Також, як вбачається з прохальної частини апеляційної скарги, ОСОБА_2 просить суд : відкласти розгляду справи і продовжити процесуальні строки щонайменше до закінчення воєнного стану, а розгляд справи проводити лише за наявності письмової згоди на це усіх учасників судового провадження.

Проте, колегія суддів зазначає, що вирішення вищеописаних вимог у відповідності до КАС України можливе лише після відкриття апеляційного провадження, у зв`язку з чим вказані вимоги не підлягають задоволенню.

Також, апелянт просить суд, у відповідності до вимог ст.160 КАС України надати допомогу в оформленні позовної заяви, вийти за межі позову, однак зазначене клопотання не підлягає задоволенню, оскільки у відповідності до вимог КАС України суд не наділений повноваженнями надавати допомогу в оформленні позовної заяви.

Щодо клопотання апелянта про звільнення її від сплати судового збору, то колегія суддів звертає увагу, що у відповідності до п.9, ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Оскільки, ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи, тому вона у відповідності до вищенаведених вимог звільнена від сплати судового збору.

Також, варто зазначити, що в додатках до уточненої апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає заяву про відвід колегії суддів.

Досліджуючи зміст заяви, судом встановлено, що вказана заява про відвід підписана директором фабрики В.Лебедою та ОСОБА_2 та іншими особами.

Проте, у вказаній заяві ОСОБА_2 зазначає свій статус у даній справі, як третя особа на стороні апелянта. Проте, колегія суддів зауважує, що в даному випадку ОСОБА_2 не має статус третьої особи, а є саме апелянтом у даній справі, тому в даному випадку суд розцінює, що заяву про відвід колегії суддів подано апелянтами ТОВ "Малинська фабрика спеціального паперу" та Суховерською Н.Л.

Враховуючи вказане, станом на 14 липня 2022 року вимоги ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2022 року про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом не виконані.

Згідно з ч.2 ст.298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, відповідно до яких апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику.

Керуючись ст.ст.169, 296, 298, 325, 328, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинська фабрика спеціального паперу" до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області про визнання протиправним та скасування припису повернути особі, яка її подала.

2. Копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

3. Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач Гонтарук В. М.

Судді Матохнюк Д.Б. Біла Л.М.