Справа № 120/3720/22
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 липня 2022 р. Справа № 120/3720/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ у Вінницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

03.05.2022 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ у Вінницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07.06.2021 року у справі №120/2520/21-а Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ у Вінницькій області надіслала до Міністерства внутрішніх справ України висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

За результатом розгляду висновку, Міністерство внутрішніх справ України відмовило у призначенні такої допомоги, оскільки встановлення першої групи інвалідності відбулось у період понад два роки від дати встановлення другої групи інвалідності.

Не погодившись із відмовою відповідача, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом, оскільки вважає, що вичерпний перелік підстав, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку №850 і підстава, з якої відповідач відмовив та повернув документи, до них не належить.

Ухвалою суду від 09.05.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

17.05.2022 року представником Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ у Вінницькій області подано відзив на позовну заяву, у якому остання заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зокрема зазначає, що у відповідності до вимог Порядку №850 відповідачем, на підставі отриманих документів позивача на отримання грошової допомоги, сформовано та направлено відповідний висновок до Міністерства внутрішніх справ України, однак рішення щодо затвердження висновку та призначення виплати одноразової допомоги не належить до повноважень Управління Міністерства внутрішніх справ у Вінницькій області. Відтак, Ліквідаційною комісією Управління Міністерства внутрішніх справ у Вінницькій області не допущено протиправних дій чи бездіяльності.

Разом з тим, зазначає, що відповідно правовій позиції Верховного Суду у справі №820/1280/17 року, позивач не могла набути право на отримання спірної допомоги у зв`язку з тим, що відповідно до п.9 Порядку №850 рішення про її виплату не було прийнято за життя її чоловіка, а отже дана виплата не належала йому за життя, тому не включається до складу спадщини.

24.05.2022 року від представника Міністерства внутрішніх справ України надійшло клопотання про зупинення провадження, яке мотивоване тим, що відповідач здійснює передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Ухвалою суду від 30.05.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі.

08.06.2022 року представником Міністерства внутрішніх справ України подано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує щодо задоволення позовних вимог, оскільки між первинним встановленням інвалідності та повторним оглядом, яким встановлено першу групу інвалідності, пройшло більше двох років, відтак, відсутні підстави для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до п.4 Порядку №850.

Крім того, вказав, що позивач не має права на звернення за призначенням одноразової грошової допомоги за покійного чоловіка, оскільки членам сім`ї спадкодавця передаються або включаються до складу спадщини ті суми соціальних виплат, які належали спадкодавцю за життя, проте не були одержані ним.

Враховуючи викладене, просить у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що в провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №120/2520/21-а за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ у Вінницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07.06.2021 року у справі №120/2520/21-а, зокрема, зобов`язано Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ у Вінницькій області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо нарахування та виплати грошової допомоги, у зв`язку зі встановленням ОСОБА_2 І групи інвалідності, відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року №565- XII, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути звернення ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ОСОБА_2 I групи інвалідності, відповідно до Закону України "Про міліцію", Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою КМУ № 850 від 21.10.2015 року та прийняти відповідне рішення із урахуванням висновків суду.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини встановлені рішенням суду від 07.06.2021 року у справі №120/2520/21-а не доказуються при розгляду даної справи.

Судом у адміністративний справі №120/2520/21-а встановлено, що ОСОБА_1 є вдовою колишнього працівника міліції ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 , проходив службу в органах МВС України на посаді дільничного інспектора міліції Ладижинського міського відділу Тростянецького районного відділу управління МВС України у Вінницькій області.

Відповідно до наказу начальника УМВС України у Вінницькій області №131 о/с від 14.09.1999 року, лейтенант міліції ОСОБА_2 був звільнений із займаної посади у запас Збройних Сил по статті 64 п. "б" (через хворобу).

19.10.2009 року ОСОБА_2 було встановлено II групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із виконанням службових обов`язків, а саме, ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС та у 2010 році було призначено та виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 38846,64 грн.

26.05.2016 року за результатами повторного огляду МСЕК ОСОБА_2 встановлено І групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із виконанням службових обов`язків, а саме ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 564624.

Отримавши статус інваліда І групи, ОСОБА_2 особисто звертався до ГУ НП у Вінницькій області письмово із заявами з питань виплати одноразової грошової допомоги. Однак, за результатами розгляду цих звернень ГУ НП у Вінницькій області було надано відповіді про відмову в задоволенні звернень, які були оскаржені до Вінницького окружного адміністративного суду.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 22.09.2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління національної поліції України у Вінницькій області щодо відмови у вчиненні дій, пов`язаних із призначенням ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850. Крім того, судом зобов`язано ГУНП у Вінницькій області з урахуванням висновків суду повторно розглянути звернення ОСОБА_2 щодо призначення та виплати одноразової допомоги.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану (актовий запис № 206).

18.11.2016 року позивач звернулась із заявою про виплату одноразової грошової допомоги до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. Однак, отримала відмову в задоволенні вказаної заяви. Відмова мотивована тим, що органи національної поліції не являються правонаступниками органів міліції. Зазначену відмову вона оскаржила до Вінницького окружного адміністративного суду.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 11.07.2017 року у справі №802/802/17-а ОСОБА_1 відмовлено у задоволені адміністративного позову до Головного управління Національної поліції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду України від 12.09.2017 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 11.07.2017 року без змін. У зазначеній ухвалі суд апеляційної інстанції зокрема наголосив, що позивачу слід звернутися із відповідною заявою до Ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області.

26.09.2017 року позивач звернулась до Ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області з заявою про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 250 - кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, оскільки вона є спадкоємцем померлого колишнього працівника міліції ОСОБА_2 та надала копії документів.

17.10.2017 листом Управління внутрішніх справ України у Вінницькій області за №301/22-2017 позивачу надано відповідь на її звернення, якою було повідомлено, що відсутні правові підстави для прийняття відповідного рішення, зокрема - згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, за виплатою грошової допомоги має право звертатись тільки працівник міліції, таким чином виконати прохання немає можливості.

Не погоджуючись із такою відмовою позивач оскаржила її до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду №802/1986/17-а від 22.06.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії УМВС України в Вінницькій області щодо не подання до Міністерства внутрішніх справ України у 15-ти денний строк з дня реєстрації заяви висновку щодо виплати грошової допомоги разом з підтверджуючими документами, які додані до заяви від 26.09.2017 року. Зобов`язано Ліквідаційну комісію УМВС України в Вінницькій області надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо нарахування та виплати грошової допомоги, у зв`язку зі встановленням ОСОБА_2 І групи інвалідності, відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року №565- XII, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду №802/1986/17-а від 11.12.2020 року апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії УМВС України в Вінницькій області залишено без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 червня 2020 року - без змін.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22.06.2020 року ліквідаційною комісією УМВС України у Вінницькій області направлено до МВС України висновок з матеріалами щодо призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ОСОБА_2 . І групи інвалідності.

Листом від 16.01.2021 року Міністерства внутрішніх справ України повідомило ліквідаційну комісією УМВС України у Вінницькій області про повернення матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 без прийняття рішення, як такі, що не відповідають вимогам законодавства.

Не погоджуючись з такими діями Міністерства внутрішніх справ України, позивач звернулась до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07.06.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення за зверненням ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ОСОБА_2 I групи інвалідності, відповідно до Закону України "Про міліцію", Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою КМУ № 850 від 21.10.2015 року, зобов`язано Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ у Вінницькій області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо нарахування та виплати грошової допомоги, у зв`язку зі встановленням ОСОБА_2 І групи інвалідності, відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року №565- XII, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850, зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути звернення ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ОСОБА_2 I групи інвалідності, відповідно до Закону України "Про міліцію", Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою КМУ № 850 від 21.10.2015 року та прийняти відповідне рішення із урахуванням висновків суду.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду №8120/2520/21-а від 11.10.2021 року апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишено без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07.06. 2021 року - без змін.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07.06.2021 року ліквідаційною комісією Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області направлено до Міністерства внутрішніх справ України висновок з матеріалами щодо призначення одноразової грошової допомоги.

За результатом розгляду висновку, Міністерство внутрішніх справ України листом від 19.01.2022 року відмовило у призначенні такої допомоги.

Не погодившись із відмовою відповідача, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На час звернення позивача за отриманням одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням першої групи інвалідності, відповідно до статті 23 Закону №565-ХІІ та Порядку №850 пунктом 5 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.07.2015 №580-VII "Про національну поліцію" (далі - Закону №580-VII) визнано таким, що втратив чинність Закон №565-ХІІ.

Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-ХІІ зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом №580-VIII.

До набрання чинності Законом №580-VIII, тобто до 07.11.2015 року, право та порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано статтею 23 Закону №565-ХІІ та Порядком №850, відповідно.

Відповідно до статті 23 Закону №565-ХІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через 3 місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності другої групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівників міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На реалізацію вимог статті 23 Закону №565-ХІІ Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 21.10.2015 року №850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, якою затвердив Порядок №850, який визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідно до пункту 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2 пункту 3 Порядку №850 також визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми, або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності І групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності ІІ групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності ІІІ групи.

Перелік документів, які необхідно подати працівнику міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, визначений у пункті 7 вказаного Порядку.

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС України в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги (пункту 8 Порядку №850).

Згідно із пунктом 9 Порядку №850 МВС України в місячний строк після надходження зазначених у пункту 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення, або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

За правилами пункту 10 Порядку №850 грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС України рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС України.

Виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ (п.11 Порядку №850).

Згідно з п.5 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про національну поліцію» (набрав чинності 07 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Разом з тим, за змістом п.15 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення»» Закону України «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію» зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Таким чином, Порядком № 850 регламентовано, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності подається за останнім місцем служби, виплата такої допомоги також проводиться за останнім місцем служби.

При цьому, право на отримання одноразової грошової допомоги обумовлено наявністю визначених законодавством підстав, зокрема, захворювання особи повинно бути пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Особа, яка проходила службу в міліції і якій встановлена інвалідність, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або після звільнення із служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію», виплата якої здійснюється органом внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції на підставі Порядку № 850.

Отже, за особою, яка проходила службу в міліції зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію» відповідно до Порядку №850, виходячи з положень якого, обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , який проходив службу в органах внутрішніх справ України, 26.05.2016 року встановлено І групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК №56424.

Отримавши статус інваліда, ОСОБА_2 звернувся до ГУ НП у Вінницькій області із заявою про отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням І групи інвалідності.

Однак, у задоволенні заяви про призначення йому одноразової грошової допомоги відмовлено.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 22.09.2016 року по справі № 802/1284/16-а позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління національної поліції України у Вінницькій області щодо відмови у вчиненні дій, пов`язаних із призначенням ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850. Крім того, судом зобов`язано ГУ НП у Вінницькій області з урахуванням висновків суду повторно розглянути звернення ОСОБА_2 щодо призначення та виплати одноразової допомоги.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану (актовий запис № 206).

18.11.2016 року позивач звернулась із заявою про виплату одноразової грошової допомоги до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, оскільки вважала, що, звернувшись з заявою до ГУ НП у Вінницькій області, її чоловік реалізував своє право на отримання спірної допомоги.

Однак, суд звертає увагу, що рішення про виплату ОСОБА_2 спірної допомоги МВС України відповідно до Порядку №850 прийнято не було, що в свою чергу виключає можливість відновити порушене, на її думку, право ОСОБА_2 .

Крім того, п.9 Порядку №850 передбачає, що виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням працівникові міліції інвалідності здійснюється на підставі наказу керівника органу внутрішніх справ про виплату такої допомоги, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, після отримання від МВС України відповідного рішення.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що, оскільки рішення про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому І групи інвалідності МВС України прийнято не було, керівником органу внутрішніх справ, у якому проходив службу ОСОБА_2 , не виносився наказ про виплату такої допомоги, як це передбачено п.9 Порядку №850, тому ОСОБА_1 , як дружина покійного ОСОБА_2 , не могла набути право на отримання спірної допомоги, й невиплата такої допомоги її чоловіку не може розцінюватися у цьому випадку як завдання їй матеріальної шкоди.

Крім того, відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1219 Цивільного кодексу України визначає права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, тобто, ті, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми вже нарахованої заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, і залишилися неотриманими у зв`язку з його смертю.

Як вже зазначалось судом, ОСОБА_2 права на вказану виплату не набув.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

При цьому, ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Souminen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на якиз вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.3 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 року, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994 року, п.29).

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Міністерство внутрішніх справ України ( вул. Богомольця, 10, м. Київ, );

Відповідач: Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ у Вінницькій області (вул. Театральна, 10, м. Вінниця, );

Суддя Дончик Віталій Володимирович