Справа № 420/8039/20
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8039/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління МВС України у Луганській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління МВС України у Луганській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління МВС України у Луганській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області щодо несвоєчасної виплати всіх належних сум в день звільнення з міліції 06.11.2015 року;

- стягнути грошові кошти з Головного управління МВС України у Луганській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області на користь ОСОБА_1 у розмірі середнього заробітку за час, пов`язаний із періодом затримки (прострочення) виплати всіх належних йому сум в день звільнення з міліції 06.11.2015 року по день фактичного розрахунку з ним 06.08.2020 року, у сумі 80779 (вісімдесят тисяч сімсот сімдесят дев`ять) грн. 80 коп., з утриманням усіх передбачених законом відрахувань.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 08.02.1996 року по 06.11.2015 року він проходив службу в органах внутрішніх справ України. Позивач 06.11.2015 року звільнений з ОВС за п.64 «з» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації)) наказом ГУ МВС України у Луганській області № 399 о/с від 06.11.2015 року.

З 07.07.2014 року по 06.11.2015 року, з 07.11.2015 року по 27.07.2016 року позивач брав безпосередню участь у проведенні антитерористичної операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної і цілісності України, та має статус учасника бойових дій.

13.05.2019 року Одеським окружним адміністративним судом було ухвалене рішення у справі №420/6846/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України у Луганській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, яким позовні вимоги було задоволено повністю.

Не погоджуючись з цим рішенням, відповідач звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2020 року апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області (ліквідаційна комісія) задоволено частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року скасовано в частині зобов`язання Головного управління МВС України у Луганській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області провести перерахунок позивачу грошової винагороди за безпосередню участь в АТО в наказах ГУМВС України у Луганській області №435 від 20.02.2015 року, №850 від 30.02.2015 року, №1136 від 30.04.2015 року, №1323 від 22.05.2015 року, №2269 від 02.09.2015 року, №2716 від 27.10.2015 року, №2797 від 25.11.2015 року в розмірах, обчислених в позовній заяві; і стягнення коштів з Головного управління МВС України у Луганській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області, на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправною і бездіяльністю при нарахуванні в повному обсязі грошової винагороди за безпосередню участь позивача в антитерористичній операції в період часу з 07.07.2014 року по 06.11.2015 року на користь позивача в розмірі 29729,69 грн., з урахуванням усіх необхідних за законом відрахувань, в тому числі ЄСВ, перерахувавши зазначену суму на рахунок позивача АТ «Ощадбанк»; зобов`язання Головного управління МВС України у Луганській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області надати позивачу оновлену довідку про доходи за період проходження служби в ГУМВС України у Луганській області з 07.07.2014 року по 06.11.2015 року із зазначенням усіх складових грошового забезпечення, в тому числі грошової винагороди за безпосередню участь в АТО з урахуванням позовних вимог позивача, та зазначенням, з яких сум відраховано єдиний соціальний внесок (ЄСВ) з метою подальшого звернення до Пенсійного фонду України для перерахунку пенсії.

Ухвалено у цій частині постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління МВС України у Луганській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області провести перерахунок позивачу грошової винагороди за безпосередню участь в АТО в наказах ГУМВС України у Луганській області №435 від 20.02.2015 року, №850 від 30.02.2015 року, №1136 від 30.04.2015 року, №1323 від 22.05.2015 року, №2269 від 02.09.2015 року, №2716 від 27.10.2015 року, №2797 від 25.11.2015 року в розмірах, обчислених в позовній заяві; зобов`язання Головного управління МВС України у Луганській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області надати Позивачу оновлену довідку про доходи за період проходження служби в ГУМВС України у Луганській області з 07.07.2014 року по 06.11.2015 року із зазначенням усіх складових грошового забезпечення, в тому числі грошової винагороди за безпосередню участь в АТО з урахуванням позовних вимог Позивача, та зазначенням з яких сум відраховано єдиний соціальний внесок (ЄСВ) з метою подальшого звернення до Пенсійного фонду України для перерахунку пенсії.

Стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області (ліквідаційна комісія) на користь позивача грошову винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07.07.2014 по 06.11.2015 в розмірі 25571 грн. 47 коп., з урахуванням усіх необхідних за законом відрахувань, в тому числі єдиного соціального внеску, перерахувавши зазначену суму на рахунок позивача в АТ «Ощадбанк».

В іншій частині рішення залишено без змін.

Позивач вказав, що 06.08.2020 року на його рахунок було перераховано відповідачем на виконання рішення суду по справі № 420/6846/18 кошти у розмірі 21345,68 грн.

Позивач стверджує, що розмір простроченої заборгованості відповідача, яку останній повинен був виплати позивачу у день звільнення 06.11.2015 складає значну суму, а саме 25571,48 грн., що є більш ніж як два середньомісячних грошових забезпечення в спірний період та розрахунковий період з 07.11.2015 по 05.08.2020 щодо виплати середнього заробітку за весь час затримки виплати винагороди за безпосередню участь в АТО за рішенням суду у справі №420/6846/18, та складає 1734 календарні дні.

При цьому, з огляду на неправомірну поведінку відповідача щодо проведення зазначених виплат, до стягнення з останнього, виходячи з принципів розумності, справедливості, позивач пред`являє, обрахувавши з власної ініціативи період прострочки 155 календарних днів (обрахував від дати набрання законної сили судовим рішенням у справі №420/6846/18 - 04.03.2020р.) замість 1734 дні, з урахуванням середньоденного грошового забезпечення у розмірі 521,16 грн., суму 80779,80 грн., що зумовлює та відповідає компенсаційному характеру заходів відповідальності відповідача за затримку виплат при звільненні.

21.09.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. У відзиві відповідач зазначив, наведений позивачем розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 80779,80 грн. суперечить правовим висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі №761/9584/15-ц.

Ухвалою судді від 26.08.2020 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою від 19.10.2020 року зупинено провадження по справі до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Протокольною ухвалою від 25.05.2021 року поновлено провадження у справі.

25.05.2021 року до суду позивач подав клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням в іншій адміністративній справі № 420/6846/18.

Ухвалою від 25.05.2021 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 420/6846/18, що розглядається Одеським окружним адміністративним судом.

Протокольною ухвалою від 23.02.2022 року поновлено провадження у справі.

Під час судового розгляду справи у судовому засіданні 23.02.2022 року позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Після з`ясування обставин справи на підставі наявних у справі доказів суд видалився до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення.

Під час ухвалення рішення виявилася потреба у з`ясуванні додаткових обставин по справі шляхом отримання від відповідача відомостей про загальну суму розрахунку при звільненні, що належала до виплати позивачу, та суму, що була фактично сплачена в день звільнення з органів внутрішніх справ 06.11.2015 року згідно наказу ГУ МВС України в Луганській області № 399 о/с від 06.11.2015 року.

Ухвалою від 23.02.2022 року поновлено судовий розгляд справи для з`ясування додаткових обставин. Витребувано від Головного управління МВС України у Луганській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області відомості про загальну суму розрахунку при звільненні, що належала до виплати ОСОБА_1 , та суму, що була фактично сплачена в день звільнення з органів внутрішніх справ 06.11.2015 року згідно наказу ГУ МВС України в Луганській області № 399 о/с від 06.11.2015 року.

У судове засідання, призначене на 17.05.2022 року на 10 год. 00 хв., сторони не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили, про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції не просили.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про можливість продовження розгляду справи по суті за відсутності осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у порядку письмового провадження.

Заслухавши вступне слово позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 08.02.1996 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України. Позивач 06.11.2015 року звільнений з ОВС за п.64 «з» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації)) наказом ГУ МВС України у Луганській області № 399 о/с від 06.11.2015 року.

В період з 07.11.2015 р. по 27.07.2016 р. позивач проходив службу в Національній поліції України.

28.12.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області (ліквідаційна комісія) про визнання протиправною бездіяльності щодо нарахування йому в повному обсязі грошової винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07.07.2014 р. по 06.11.2015 р.; визнання протиправними наказів ГУМВС України у Луганській області №435 від 20.02.2015 року, №850 від 30.02.2015 року, №1136 від 30.04.2015 року, №1323 від 22.05.2015 року, №2269 від 02.09.2015 року, №2716 від 27.10.2015 року, №2797 від 25.11.2015 року, в частині нарахування йому грошової винагороди за безпосередню участь в АТО в обмеженому розмірі; зобов`язання провести перерахунок йому грошової винагороди за безпосередню участь в АТО в наказах ГУМВС України у Луганській області №435 від 20.02.2015 року, №850 від 30.02.2015 року, №1136 від 30.04.2015 року, №1323 від 22.05.2015 року, №2269 від 02.09.2015 року, №2716 від 27.10.2015 року, №2797 від 25.11.2015 року в розмірах, обчислених в позовній заяві; стягнення на його користь грошової винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07.07.2014 р. по 06.11.2015 р. в розмірі 29729,69 грн., з урахуванням усіх необхідних за законом відрахувань, в тому числі єдиного соціального внеску, перерахувавши зазначену суму на рахунок позивача в АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 ; зобов`язання видати оновлену довідку про доходи за період проходження служби в Головному управлінні МВС України в Луганській області з 07.07.2014 р. по 06.11.2015 р., із зазначенням усіх складових грошового забезпечення, в тому числі грошової винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції та зазначенням з яких сум відраховано єдиний соціальний внесок, з метою подальшого звернення до Пенсійного фонду України для перерахування пенсії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2019 року по справі №420/6846/18 позов задоволений.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2020 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року по справі №420/6846/18 скасовано в частині зобов`язання Головного управління МВС України у Луганській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області провести перерахунок ОСОБА_1 грошової винагороди за безпосередню участь в АТО в наказах ГУМВС України у Луганській області №435 від 20.02.2015 року, №850 від 30.02.2015 року, №1136 від 30.04.2015 року, №1323 від 22.05.2015 року, №2269 від 02.09.2015 року, №2716 від 27.10.2015 року, №2797 від 25.11.2015 року в розмірах, обчислених в позовній заяві; стягнення коштів з Головного управління МВС України у Луганській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області, на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправною бездіяльністю при нарахуванні в повному обсязі грошової винагороди за безпосередню участь ОСОБА_1 в антитерористичній операції в період часу з 07.07.2014 року по 06.11.2015 року на користь ОСОБА_1 в розмірі: 29729,69 грн., з урахуванням усіх необхідних за законом відрахувань, в тому числі ЄСВ, перерахувавши зазначену суму на рахунок ОСОБА_1 АТ Ощадбанк; зобов`язання Головного управління МВС України у Луганській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області надати ОСОБА_1 оновлену довідку про доходи за період проходження служби в ГУМВС України у Луганській області з 07.07.2014 року по 06.11.2015 року із зазначенням усіх складових грошового забезпечення, в тому числі грошової винагороди за безпосередню участь в АТО з урахуванням позовних вимог ОСОБА_1 , та зазначенням з яких сум відраховано єдиний соціальний внесок (ЄСВ) з метою подальшого звернення до Пенсійного фонду України для перерахунку пенсії.

Ухвалено у цій частині постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління МВС України у Луганській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області провести перерахунок ОСОБА_1 грошової винагороди за безпосередню участь в АТО в наказах ГУМВС України у Луганській області №435 від 20.02.2015 року, №850 від 30.02.2015 року, №1136 від 30.04.2015 року, №1323 від 22.05.2015 року, №2269 від 02.09.2015 року, №2716 від 27.10.2015 року, №2797 від 25.11.2015 року в розмірах, обчислених в позовній заяві; зобов`язання Головного управління МВС України у Луганській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області надати ОСОБА_1 оновлену довідку про доходи за період проходження служби в ГУМВС України у Луганській області з 07.07.2014 року по 06.11.2015 року із зазначенням усіх складових грошового забезпечення, в тому числі грошової винагороди за безпосередню участь в АТО з урахуванням позовних вимог ОСОБА_1 , та зазначенням з яких сум відраховано єдиний соціальний внесок (ЄСВ) з метою подальшого звернення до Пенсійного фонду України для перерахунку пенсії.

Стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області (ліквідаційна комісія) на користь ОСОБА_1 грошову винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07.07.2014 р. по 06.11.2015 р. в розмірі 25571 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот сімдесят одна) грн. 47 коп., з урахуванням усіх необхідних за законом відрахувань, в тому числі єдиного соціального внеску, перерахувавши зазначену суму на рахунок позивача в АТ Ощадбанк № НОМЕР_2 . В іншій частині рішення залишено без змін.

06.08.2020 року ОСОБА_1 отримав від Головного управління МВС України у Луганській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області грошові кошти у розмірі 21345 грн. 68 коп., тобто відповідач здійснив остаточний розрахунок з позивачем.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Синтаксичний розбір текстуального змісту ст.117 КЗпП України дає підстави суду зробити висновки про те, що відповідальність у розмірі середнього заробітку застосовується лише в разі невиплати всіх належних працівникові сум (заробітної плати, компенсацій тощо). Такий правовий висновок прямо випливає із цієї норми.

Аналіз такого правового врегулювання дає змогу суду зробити висновок, який непрямо випливає з приписів частини першої статті 117 КЗпП України, про те, що в разі виплати частини (не всіх) належних звільненому працівникові сум зменшується відповідно розмір відповідальності. І цей розмір відповідальності повинен бути пропорційним розміру невиплачених сум з урахуванням того, що всі належні при звільненні суми становлять сто відсотків, стільки ж відсотків становить розмір середнього заробітку.

Тобто залежно від розміру невиплачених належних звільненому працівникові сум прямо пропорційно належить виплаті розмір середнього заробітку, однак за весь час їх затримки по день фактичного розрахунку.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2020 року по справі №480/3105/19.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця (див. пункт 71 постанови від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц).

Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми (див. висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 27 квітня 2016 року у справі №6-113цс16; висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц, щодо відступлення від частини висновків Верховного Суду України, наведених у постанові від 27 квітня 2016 року у справі №6-113цс16).

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати таке (див. пункт 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц):

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач був звільнений з органів внутрішніх справ 06.11.2015 року.

Сплачена позивачу сума розрахунку при звільненні склала 28320,44 грн. (13421,86 грн. (грошове забезпечення за жовтень 2015р.) + 14894,58 грн. (грошове забезпечення по 06.11.2015р.) = 28320,44 грн.), що підтверджується наданою позивачем довідкою про доходи від 06.07.2017 року (а.с.154 зворотній бік).

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2020 року по справі №420/6846/18 стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області (ліквідаційна комісія) на користь ОСОБА_1 грошову винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07.07.2014 р. по 06.11.2015 р. в розмірі 25571 грн. 47 коп.

З урахуванням утримання з позивача податків і зборів позивачу виплачено суму 21345,68 грн.

Дата остаточного розрахунку з позивачем 06.08.2020 року, що підтверджується платіжним дорученням № 10 від 05.08.2020 року на суму 21345,68 грн. з відміткою ГУ ДКСУ у Луганській області про оплату 06.08.2020 року (а.с.90).

Оскільки позивач був звільнений 06.11.2015 року, період затримки розрахунку при звільненні обраховується з 07.11.2015 року по 06.08.2020 року та складає 1735 днів.

Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати. Так, відповідно до п.2 вказаного Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З довідки Головного управління МВС України у Луганській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області вбачається, що за два місяці, що передували звільненню, грошове забезпечення позивача складало: за вересень 2015 року 18364,94 грн., за жовтень 2015 року 13425,86 грн.

Тобто, за 61 календарний день протягом вересня-жовтня 2015 року позивачу було нараховане грошове забезпечення в загальній сумі 31790,80 грн. (18364,94 грн. + 13425,86 грн.)

Тому середньоденне грошове забезпечення позивача складає 521,16 грн. (31790,80 грн. / 61 календарний день).

Вся сума середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку при звільненні (100%) складає 904212,60 грн. (521,16 грн. (середньоденний заробіток) х 1735 днів (кількість днів затримки розрахунку)).

Повна сума розрахунку при звільненні позивача повинна була становити 53891,92 грн. (28320,44 грн. (сплачена при звільненні сума) + 25571,48 грн. (сплачена 06.08.2020р. сума за рішенням суду)).

З вищевикладеного вбачається, що недоплачена сума розрахунку (25574, 48 грн.) складає 47,45% від загальної суми належного позивачу розрахунку при звільненні (53891,92 грн.), що обраховується таким чином: (25574,48 грн. / 53891,92 грн.) х 100% = 47,45%.

Отже, сума належного позивачу середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з органів внутрішніх справ України, розрахована відповідно до останньої правової позиції Верховного Суду зі спірного питання щодо застосування ст.117 КЗпП України, висловленої у постанові від 30 листопада 2020 року по справі №480/3105/19, також має становити 47,45% від усієї суми середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, що складає 429048,88 грн. ((904212,60 грн. (уся сума середнього заробітку за 1735 днів затримки розрахунку) х 47,45% = 429048,88 грн.).

Разом з тим, оскільки позивачем заявлено до стягнення 80779 грн. 80 коп., суд, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, доходить до висновку про можливість стягнення з відповідача середнього заробітку час затримки остаточного розрахунку при звільненні позивача з ОВС у розмірі 80779 грн. 80 коп.

На думку суду, стягнення саме такої суми не порушуватиме прав та інтересів позивача, відповідатиме принципу диспозитивності, передбаченому ст.9 КАС України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

Судові витрати позивачем не понесені, а тому розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ) до Головного управління МВС України у Луганській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області (адреса: вул. Партизанська, 16, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404, код ЄДРПОУ 8592129) задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління МВС України у Луганській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області щодо несвоєчасної виплати ОСОБА_1 всіх належних сум в день звільнення з міліції 06.11.2015 року.

Стягнути з Головного управління МВС України у Луганській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з міліції 06.11.2015 року по день фактичного розрахунку з ним 06.08.2020 року, у сумі 80779 (вісімдесят тисяч сімсот сімдесят дев`ять) грн. 80 коп., з утриманням усіх передбачених законом податків і зборів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів