Справа № 520/18807/2020
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2022-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 р. Справа № 520/18807/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бершова Г.Є.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2021, головуючий суддя І інстанції: Ніколаєва О.В., м. Харків, по справі № 520/18807/2020

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту реєстрації Харківської міської ради треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

про скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) 23.12.2020 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту реєстрації Харківської міської ради (далі по тексту відповідач), за участю третіх осіб - ОСОБА_4 (далі по тексту - третя особа-1), ОСОБА_2 (далі по тексту - третя особа-2), ОСОБА_3 (далі по тексту - третя особа-3), в якому просить:

- скасувати рішення державного реєстратора Гвоздович А.І. від 14.12.2020 Департаменту реєстрації Харківської міської ради №55693198 про відмову у державній реєстрації права власності ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 ;

- скасувати рішення державною реєстратора Березняк Оксани Миколаївни від 10.12.2020 Департаменту реєстрації Харківської міської ради №55632818 про розгляд заяви;

- зобов`язати Департамент реєстрації Харківської міської ради зареєструвати право власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 на підставі рішенням Комінтернівською районного суду міста Харкова від 26.12.2013 у справі №641/10137/13-ц;

- зобов`язати Департамент реєстрації Харківської міської ради зареєструвати припинення арешту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 на підставі рішенням Комінтернівською районного суду міста Харкова від 26.12.2013 у справі №641/10137/13-ц.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 закрито провадження у справі. Роз`яснено, що даний спір належить розглядати за правилами цивільного судочинства.

Позивач, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив про помилковість висновків суду першої інстанції, оскільки спір у справі виник у зв`язку з реалізацією державним реєстратором своїх владних, управлінських повноважень відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень. Відносини щодо реєстрації права власності виникли між позивачем та державним реєстратором як суб`єктом владних повноважень, тому мають державно-владний характер та є публічно-правовими. Також посилався на висновки у подібних справах, викладені у постановах Верховного Суду від12.06.2018 по справі № 823/378/16, від 25.07.2018 по справі № 128/3652/16-ц, тощо.

Представник відповідача не погодився з доводами позивача та подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

20.12.2021 позивачем подано повідомлення про застосування релевантної практики, в якому послався на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 05.06.2018 по справі № 804/20728/14.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що у позовній заяві позивач вказав, що згідно розписки від 01.07.2009 ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали від нього в борг грошові кошти у розмірі 8000 доларів США, які зобов`язалися повернути, як солідарні боржники, на вимогу.

У зв`язку з невиконанням боржниками своїх зобов`язань позивач неодноразово звертався до суду про стягнення заборгованості з боржників.

З Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що заочним рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 05.02.2013 у справі №2020/3386/2012 вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 63760,00 грн (шістдесят три тисячі сімсот шістдесят гривень 00 копійок).

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 23.05.2013 рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 05.02.2013 у справі №2020/3386/2012 змінено у частині розміру стягнутої суми. Вирішено стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 75351,00 (сімдесят п`ять тисяч триста п`ятдесят одну гривню 00 копійок).

Комінтернівським районним судом міста Харкова 11.06.2013 були видані виконавчі листи на виконання рішення Апеляційного суду Харківської області від 23.05.2013 у справі №2020/3386/2012.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 29.12.2015 у справі №641/6189/15-ц вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 гривневий еквівалент відсотків за користування позиченими коштами за період з 09.07.2014 по 04.06.2015 у сумі 31354,48 грн (тридцять одна тисяча триста п`ятдесят чотири гривні 48 копійок) та гривневий еквівалент трьох відсотків річних за період з 09.07.2014 по 04.06.2015 у сумі 5 142,42 грн. (п`ять тисяч сто сорок дві гривні 42 копійок), а всього 36496,90 грн (тридцять шість тисяч чотириста дев`яносто шість гривень 90 копійок). Крім того, вирішено стягнути судові витрати у сумі 8604,02 грн (вісім тисяч шістсот чотири гривні 02 копійки).

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 20.04.2015 у справі №641/1398/16-ц вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 проценти за користування грошовими коштами за договором позики, три проценти річних за період з 04.06.2015 по 03.02.2016 у розмірі 38495,98 грн (тридцять вісім тисяч чотириста дев`яносто п`ять гривень 98 копійок). Вирішено також стягнути судові витрати у сумі 551,20 грн (п`ятсот п`ятдесят одна гривня 20 копійок).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10.11.2016 у справі №641/1398/16-ц рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 20.04.2016 було залишено без змін.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 29.12.2015 у справі №641/6189/15-ц вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 гривиевий еквівалент відсотків за користування позиченими коштами за період з 09.07.2014 по 04.06.2015 у сумі 31354,48 грн (тридцять одна тисяча триста п`ятдесят чотири гривні 48 копійок) та гривневий еквівалент трьох відсотків річних за період з 09.07.2014 по 04.06.2015 у сумі 5142,42 грн (п`ять тисяч сто сорок дві гривні 42 копійки), а всього 36496,90 грн (тридцять шість тисяч чотириста дев`яносто шість гривень 90 копійок). Крім того, вирішено стягнути судові витрати у сумі 8604,02 грн (вісім тисяч шістсот чотири гривні 02 копійки).

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 20.04.2015 у справі №641/1398/16-ц вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 проценти за користування грошовими коштами за договором позики, гри проценти річних за період з 04.06.2015 по 03.02.2016 у розмірі 38 495,98 грн (тридцять вісім тисяч чотириста дев`яносто п`ять гривень 98 копійок). Вирішено також стягнути судові витрати у сумі 551,20 грн (п`ятсот п`ятдесят одна гривня 20 копійок).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10.11.2016 у справі №641/1398/16-ц рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 20.04.2016 було залишено без змін.

Водночас, рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 26.12.2013 у справі № 641/10137/13-ц вирішено визнати за ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Також вирішено виключити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1 , який був накладений на підставі постанови слідчого відділу СУ ГУ МВС України в Харківській області від 24.11.2010. Вказане рішення суду набрало чинності 09.01.2014.

У цілях погашення боргу за позикою позивач 10.12.2020 звернувся до відповідача із заявою про вчинення реєстраційної дії реєстрації права власності на квартиру за позичальниками.

Відповідачем 14.12.2020 прийнято рішення про відмову у державній реєстрації права власності на квартиру за заявником №55693198. Відмова вмотивована тим, що заява про державну реєстрацію прав подана неналежною стороною.

Не погоджуючись з рішенням відповідача від 14.12.2020, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 та абз. 2 п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Згідно ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Юрисдикція цивільних справ визначена статтею 19 ЦПК, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції викладеній постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року по справі № 1440/1778/18, в постанові Верховного Суду від 30.01.2020 по справі № 826/4954/18 тощо.

Зі змісту позовних вимог та обставин, якими ОСОБА_1 їх обґрунтовує, вбачається, що спір у цій справі не пов`язаний із захистом його прав у сфері саме публічно-правових відносин, адже подання цього позову покликано на поновлення порушених, на думку позивача, його прав як іпотекодержателя на предмет іпотеки внаслідок відмови відповідача зареєструвати за ним право власності на квартиру.

Крім того, укладення іпотечного договору, предметом якого стала спірна нерухомість, також свідчить про наявність спору про право цивільне, що, у свою чергу, унеможливлює розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

Та обставина, що відповідачем у справі ОСОБА_1 визначив державного реєстратора як суб`єкта владних повноважень, не змінює правову природу спірних правовідносин та не робить цей спір публічно-правовим, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Зважаючи на суб`єктний склад та характер правовідносин у цій справі, наведені в апеляційній скарзі доводи про поширення на неї юрисдикції адміністративного суду, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність розгляду цієї справи в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження по справі.

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання позивача на висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 по справі № 804/20728/14, постановах Верховного Суду від 12.06.2018 по справі № 823/378/16, від 25.07.2018 по справі № 128/3652/16-ц тощо, оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2019 року по справі № 1440/1778/18 відступила від висновків, викладених у постановах від 04 та 10 квітня 2018 року у справах № 817/567/16, 826/9928/15, 808/8972/15, від 16 та 23 травня 2018 року у справах № 826/4460/17, 815/4618/16, від 05, 12 та 13 червня 2018 року у справах № 804/20728/14, 823/378/16, 820/2675/17 та 803/1125/17.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, досліджено наявні докази, надано їм належну оцінку та прийнято рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 по справі № 520/18807/2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Г.Є. Бершов
Судді С.С. Рєзнікова І.М. Ральченко