Справа № 620/9578/21
Суддя: Ткаченко О.Є.
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 року Чернігів Справа № 620/9578/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Ткаченко О.Є.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не виплати йому, інваліду внаслідок війни І групи, щомісячної державної адресної допомоги до пенсії в розмірі 650 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у відповідності до вимог постанови КМУ Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій від 28.07.2010 № 656 зі змінами;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити новий перерахунок та виплату щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, як інваліду внаслідок війни І групи, в розмірі 650 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум, з 11.03.2020 у відповідності до вимог постанови КМУ Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій від 28.07.2010 №656 зі змінами.

Позов мотивовано тим, що відповідачем протиправно відмовлено йому в перерахунку пенсії з урахуванням державної адресної допомоги як особі з інвалідністю внаслідок війни І групи в розмірі доплати до 650 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 11.03.2020.

Ухвалою судді від 19.08.2021 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення хвали про відкриття провадження у справі для надання відзиву на позов.

Представник відповідача у встановлений ухвалою судді строк подав відзив на позов, у якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки щомісячна адресна допомога виплачується учасникам бойових дій до пенсії в сумі, що не вистачає до розміру 3059,10 грн. Розмір пенсії позивача складає 5204,50 грн., тому виплачувати щомісячну державну адресну допомогу учасникам бойових дій немає законних підстав.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - Головне управління) та отримує пенсію за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262).

Первинно пенсія за вислугу років призначена 30.10.2017 позивачу враховуючи умови пункту «а» статті 13 Закону №2262 в розмірі 68% грошового забезпечення.

Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 та № НОМЕР_1 позивач є інвалідом армії 1 групи (а.с.5).

ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії в розмірі, передбаченому п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 № 656 «Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій» (далі Постанова КМУ № 656) для осіб з інвалідністю внаслідок війни 1-ї групи (650% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність).

Листом від 16.07.2021 Головне управління відмовило позивачу у перерахунку пенсії посилаючись на те, що щомісячна адресна допомога виплачується учасникам бойових дій до пенсії в сумі, що не вистачає до розміру 3059,10 грн. Розмір пенсії позивача складає 5204,50 грн., тому виплачувати щомісячну державну адресну допомогу учасникам бойових дій немає законних підстав (а.с. 10-11).

Вважаючи вказане рішення протиправним позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно положень статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XII) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

За змістом статті 4 Закону №3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни та учасники війни.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №3551-XII на підтвердження свого статусу ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки, порядок виготовлення та видачі яких встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302 затверджено Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни (далі - Положення №302), відповідно до пунктів 2, 3 якого передбачено, що учасникам бойових дій видаються посвідчення з написом "Посвідчення учасника бойових дій" та нагрудний знак "Ветеран війни - учасник бойових дій". Таке посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Пунктом 7-2 Положення №302 передбачено, що учасникам бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни II і III групи з числа учасників бойових дій у період Другої світової війни, яким виповнилося 85 років і більше, працівниками відповідних органів соціального захисту населення за місцем проживання громадянина на правій внутрішній стороні посвідчення вклеюється новий бланк-вкладка, яка завіряється відповідно до пункту 8 цього Положення.

У разі виникнення підстав, за якими особа втрачає право на статус, визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", видане їй раніше посвідчення вилучається уповноваженим на видачу посвідчень органом, з повідомленням органу, який видав таке посвідчення (пункт 13-1 Положення №302).

Тобто вказаними нормами статті 4 Закону № 3551-XII ветеранів війни розділено на три групи: 1) учасники бойових дій; 2) особи з інвалідністю внаслідок війни; 3) учасники війни. В подальшому у статтях 5, 6, 7, 8 Закону № 3551-ХІІ надається визначення, хто саме є учасниками бойових дій, особами з інвалідністю внаслідок війни та учасниками війни. Таке розділення законодавцем на групи ветеранів війни пов`язане з наданням пільг та гарантій їх соціального захисту в залежності від того є особа учасником бойових дій, особою з інвалідністю чи учасником війни.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.6 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), при призначенні до пенсій надбавок, допомог, додаткової пенсії, компенсації, пенсії за особливі заслуги перед Україною та підвищень відповідно надаються документи про визнання заявника ветераном війни, особою, на яку поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

За змістом пункту 2.12 Порядку №22-1 за документ, який засвідчує, що особі встановлено статус ветерана війни, особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", приймаються завірені в установленому порядку копії посвідчень: учасника війни; учасника бойових дій.

Позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів військової служби, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с.4).

Як видно з матеріалів справи, 14.03.2016 ОСОБА_1 видано посвідчення серії НОМЕР_3 , відповідно до якого позивач є учасником бойових дій (а.с.4).

Таким чином, ОСОБА_1 у встановленому законодавством порядку набув статусу учасника бойових дій. Вказаного статусу він не позбавлений.

Отже, позивач є учасником бойових дій та відповідно має право користуватися пільгами та соціальними гарантіями, передбаченими Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та іншими нормативно-правовими актами.

Крім того, відповідно до матеріалів пенсійної справи, довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №674564 ОСОБА_1 встановлено І Б (першу) групу інвалідності з 11.12.2019 до 01.02.2021 (а.с.57); випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААБ №874650 ОСОБА_1 повторно встановлена І Б (перша) група інвалідності до 01.02.2022 (а.с.63); випискою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААГ №009031 ОСОБА_1 повторно встановлена перша група інвалідності до 01.03.2024 (а.с.57). Причина інвалідності: захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби.

З метою соціального захисту осіб з інвалідністю внаслідок війни та учасників бойових дій Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.07.2010 №656 "Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій" (далі - Постанова КМУ №656).

Пунктом 1 вказаної Постанови КМУ №656, в редакції від 26.06.2019, передбачено, що у разі коли щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, установлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає в осіб з інвалідністю внаслідок війни I групи - 650 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 525 відсотків, III групи - 360 відсотків, в учасників бойових дій та постраждалих учасників Революції Гідності - 165 відсотків, таким особам з інвалідністю внаслідок війни, учасникам бойових дій та постраждалим учасникам Революції Гідності виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

Абзацом 3 пункту 1 вказаної Постанови КМУ №656 передбачено, що щомісячна державна адресна допомога до пенсії, передбачена абзацом другим цього пункту, особам з інвалідністю внаслідок війни II і III груп із числа учасників бойових дій у період Другої світової війни та учасникам бойових дій у період Другої світової війни, яким виповнилося 85 років і більше, виплачується в розмірі, встановленому для осіб з інвалідністю внаслідок війни I групи. При цьому, фінансування щомісячної державної адресної допомоги до пенсії згідно пункту 3 вказаної Постанови здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Суд зазначає, що щомісячний розмір пенсійних виплат позивача (з урахуванням надбавок, підвищень тощо) станом на момент звернення не перевищував 650 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. У зв`язку з цим суд вважає, що ОСОБА_1 набув право на отримання щомісячної державної адресної допомоги до пенсії у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 №656.

Своє право на отримання вказаної допомоги позивач реалізував шляхом звернення до відповідача про призначення та виплату щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, однак йому було відмовлено з огляду на отримання пенсії вище 3059,10 грн.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до вимог Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302, належним документом, що підтверджує статус ветеранів війни, є відповідне посвідчення, у тому числі й посвідчення "Учасника бойових дій".

Як встановлено судом, позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 та є інвалідом армії 1 групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №674564 про встановлення І Б (першої) групи інвалідності з 11.12.2019 до 01.02.2021; випискою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААБ №874650 повторно встановлена І Б (перша) група інвалідності до 01.02.2022; випискою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААГ №009031 повторно встановлена І Б (перша) група інвалідності до 01.03.2024.

Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №674564 ОСОБА_1 встановлено І Б (першу) групу інвалідності з 11.12.2019, тобто з даної дати позивач набув право на щомісячну державну адресну допомогу до пенсії у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 №656.

Таким чином, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у призначенні позивачу щомісячної державної адресної допомоги до пенсії до розміру 650 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до вимог Постанови КМУ від 28.07.2010 №656, суперечить вимогам чинного законодавства, не ґрунтується на нормах закону та є протиправною.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених обставин суд вважає, що відповідач не виконав покладеного на нього обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

При цьому суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Крім того, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина друга статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

З урахуванням зазначеного, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою повного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 як інваліду внаслідок війни І групи щомісячної адресної допомог відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України №656 від 28.07.2010 з 11.12.2019.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не виплати ОСОБА_1 як інваліду внаслідок війни І групи щомісячної державної адресної допомоги до пенсії в розмірі 650 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 року №656 зі змінами «Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячної державної адресної допомоги до пенсії як інваліду внаслідок війни І групи в розмірі 650 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 №656 зі змінами «Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій» з 11.12.2019, з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул.П`ятницька, буд. 83-а, м. Чернігів, 14005, ).

Повне рішення суду складено 19 липня 2022 року.

Суддя О.Є. Ткаченко