Справа № 200/923/22
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 року Справа№200/923/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (місцезнаходження: вул. Кравчука, буд. 22В, м. Луцьк, Волинська область, 79000; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

17.01.2022 ОСОБА_1 , позивач, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач-1) з вимогами про:

- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не призначення пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах з 24.05.2021;

- визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.11.2021 №55 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 у зв`язку з відсутністю стажу роботи, який дає право на пільгову пенсію за Списком №1 до пільгового стажу за період роботи з 19.11.1996 по 31.07.2003 та до страхового стажу за періоди роботи з 07.02.2017 по 13.12.2017, з 10.04.2018 по 22.03.2019, з 10.07.2019 по 04.03.2020, з 10.11.2020 по 15.03.2021 та скасувати його;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначите пенсію ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах починаючи з 24.05.2021 та зарахувати до пільгового стажу роботи період роботи з 19.11.1996 по 31.07.2003 та до страхового стажу за періоди роботи з 07.02.2017 по 13.12.2017, з 10.04.2018 по 22.03.2019, з 10.07.2019 по 04.03.2020, з 10.11.2020 по 15.03.2021.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.01.2022 позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07.02.2022 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.06.2022 суддею Арестовою Л. В. прийнято до провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.06.2022 відповідачу продовжено строк для надання відзиву та доказів по справі на п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали.

30.06.2022 відповідач-1 подав відзив на позовну заяву.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07.07.2022 залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - відповідач-2).

15.07.2022 відповідач-2 подав відзив на позовну заяву.

Інших клопотань від сторін до суду не надходило.

За правилами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Сторони скористались правом надання передбачених заяв по суті.

Відповідно до частини п`ятої статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відтак, відсутні перешкоди для розгляду справи по суті.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, строк дії воєнного стану в Україні продовжено ще на 30 діб, тобто до 25.04.2022.

Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

02.03.2022 опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану року, судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Відповідно до наказу голови Донецького окружного адміністративного суду від 26.02.2022 №14/І-г «Про запровадження особливого режиму роботи Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи» запроваджено особливий режим роботи для суддів Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи з 26.02.2022 до закінчення воєнного стану, і до дня відновлення роботи суду у звичайному режимі.

Донецький окружний адміністративний суд продовжує свою роботу у дистанційному режимі.

Так, позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач протиправно відмовив йому в призначенні пенсії .

Позивач вважає таке рішення протиправним та таким, що порушує його конституційні права. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В установлений судом строк відповідачем-1 через Відділ документообігу та архівної роботи суду подав відзив на адміністративний позов, за змістом якого заперечив проти задоволення заявлених вимог в повному обсязі.

Свою позицію відповідач-1 вмотивовував тим, що рішенням від 03.11.2021 до пільгового стажу позивача не зараховано період роботи з 19.11.1996 по 31.07.2003, оскільки надана довідка про пільговий характер роботи порушує вимоги Додатку 5 та пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у неї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Зокрема відповідач зазначає, що довідка видана 20.12.2017 року і на момент надання її до Пенсійного фонду зазначене підприємство може бути визнано банкрутом, змінитися власник, або підприємтсво може бути визнано ліквідованим. Також зазаначену довідку відповідно до вимог повинен підписати керівник підприємства, бухгалтер, представник відділу кадрів. В поданій Довідці відсутній підпис бухгалтера/головного бухгалтера підприємства. Згідно зазаначених вимог Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у неї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 в Довідці повинен бути вказане номер професії згідно Постанов КМУ, яка відповідно є пільговою та повністю розрахований пільговий період роботи в роках місяцях та днях. Спираючись на зазначене Довідка надана позивачем потребує підтвердження від підприємства, яке її видало. Законних підстав для врахування сумнівної довідки до пільгового стажу у Пенсійного фонду не має.

Крім того, до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 07.02.2017 по 13.12.2017, з 10.04.2018 по 22.03.2019, з 10.07.2019 по 04.03.2020, з 10.11.2020 по 15.03.2021, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації.

Відповідач-2 надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що 25.05.2021 головним спеціалістом відділу обслуговування громадян №7 Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області було взято з черги надані позивачем документи через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України та відправлено на опрацювання до іншого структурного підрозділу за принципом екстериторіальності. Подальший розгляд поданих документів здійснювали спеціалісти Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області.

Відповідач-2 просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .

24.05.2021 позивач через вебпортал Пенсійного фонду України звернувся із анкетою застрахованої особи для внесення даних в Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування для автоматичного призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, що не оскаржується сторонами.

01.11.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою №1396 про призначення пенсії за віком.

03.11.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняло рішення №33 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 в якому зазначило, зокрема, наступне.

Відповідно до норм пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Страховий стаж позивача складає 23 роки 01 місяць 04 дні.

До пільгового стажу не зараховано період роботи з 19.11.1996 по 31.07.2003, оскільки надана довідка про пільговий характер роботи порушує вимоги Додатку 5 та пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у неї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

До страхового стажу не зараховано не зараховано періоди роботи з 07.02.2017 по 13.12.2017, з 10.04.2018 по 22.03.2019, з 10.07.2019 по 04.03.2020, з 10.11.2020 по 15.03.2021, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації.

Право на пенсію згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач за наявним стажем має з 30.07.2032.

На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Позивач, не погодившись з таким рішенням відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

Судом встановлено, що відповідно до записів №16-18, 23-30 трудової книжки серії НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_1 , позивач:

- з 19.11.1996 по 31.07.2003 - працював дефектоскопістом 6 розряду в Будівельно-монтажній фірмі «Украгазпромбуд» дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»;

- з 07.02.2017 по 13.12.2017 - працював інженером-дефектоскопістом в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Альфа» в Нафтоюганському районі Ханти-Мансійського автономного округу - Югра;

- з 10.04.2018 по 22.02.2019 - працював інженером-дефектоскопістом в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Альфа» в Нафтоюганському районі Ханти-Мансійського автономного округу - Югра;

- з 10.07.2019 по 04.03.2020 - працював інженером-дефектоскопістом в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Альфа» в Нафтоюганському районі Ханти-Мансійського автономного округу - Югра;

- з 10.11.2020 по 15.03.2021 - працював інженером-дефектоскопістом в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Альфа» в Нафтоюганському районі Ханти-Мансійського автономного округу - Югра.

Судом встановлено, що відповідно до довідки в Будівельно-монтажної фірми «Украгазпромбуд» від 20.12.2017 вих.№100/02 ОСОБА_1 у період з 19.11.1996 по 31.07.2003 працював на посаді дефектоскопіста рентгено-, гаммаграфування в лабораторії ПДЛ по контролю якості зварювальних з`єднань, постійно і безпосередньо працював на переносних установках по рентгенограммадефектоскопії (просвічування металів) в небезпечних факторах виробництва, при напруженому трудовому процесі. В зазначеній довідці відсутній підпис бухгалтера/головного бухгалтера підприємства.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Альфа» про заробітну плату для нарахування пенсії від 11.05.2021 вих.№23 фактичний заробіток ОСОБА_1 , який враховується при нарахуванні пенсії, за період з 07.02.2017 по 15.03.2021 склав 640281 руб. 59 коп. Відрахування в Пенсійний фонд Російської Федерації проводились в повному об`ємі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.2014 № 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; внесення пропозицій Міністрові соціальної політики щодо забезпечення формування державної політики із зазначених питань; виконання інших завдань, визначених законом.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV), цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Статтею 114 Закону України № 1058-IV врегульовано питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до статті 44 Закону України № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до положень частини першої статті 1 Закону України № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Згідно з абзацом 1 частини другої вказаної статті страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (частина четверта статті 24 Закону України № 1058-IV).

Згідно з пунктом 2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

До набрання чинності Законом України №1058-IV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлений порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону, згідно якої особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пункт 4.2 розділу ІV постанови правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058» від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) передбачає, що при прийманні документів працівник сервісного центру:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II вказаного Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру.

Згідно із нормами пункту 4.7 Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Як встановлено судом вище, позивач у період з 19.11.1996 по 31.07.2003 працював дефектоскопістом 6 розряду в Будівельно-монтажній фірмі «Украгазпромбуд» дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

Суд зазначає, що відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.11.2021 №33 період роботи з 19.11.1996 по 31.07.2003 не зараховано до пільгового стажу позивача, оскільки надана довідка про пільговий характер роботи порушує вимоги Додатку 5 та пункту 20 Порядку №637.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що використання норм Постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу (у тому числі й зайнятості позивача протягом повного робочого дня на підземних роботах, що є спірним у цій справі) має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону № 1058, є встановлення факту безпосередньої зайнятості повний робочий день на відповідних роботах, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991; якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

Як встановлено судом вище, трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у період з 19.11.1996 по 31.07.2003. Записи про спірний період роботи засвідчені відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають.

З огляду на наведене, враховуючи сукупність належних та допустимих доказів, приписи законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України №1058-IV, суд дійшов висновку, що записи у трудовій книжці підтверджують характер роботи позивача у період з 19.11.1996 по 31.07.2003, що не потребувало надання уточнюючих довідок та надає право включення вищевказаного періоду роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач-1 протиправно не зарахував до пільгового стажу позивача період роботи з 19.11.1996 по 31.07.2003.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, від 05.08.2020 у справі №127/9289/17, висновки яких суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина п`ята статті 242 КАС України).

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву щодо пенсії. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно не врахував позивачу спірні періоди його роботи до пільгового стажу.

За таких обставин позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Щодо зарахування до страхового стажу за періодів роботи з 07.02.2017 по 13.12.2017, з 10.04.2018 по 22.03.2019, з 10.07.2019 по 04.03.2020, з 10.11.2020 по 15.03.2021, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених вказаним Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку №22-1, заяви, що подаються особами відповідно до вказаного Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Згідно із частиною 5 статті 45 Закону України №1058 документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Статтею 40 Закону № 1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Пунктом 2.10 Порядку №22-1 передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01.07.2000 є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

За змістом частини другої статті 4 Закону №1058-IV , якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Питання пенсійного забезпечення громадян, які працювали або продовжують працювати на території Російської Федерації, регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення з 13.03.1992.

Відповідно до статті 6 вказаної Угоди при призначення пенсії в Україні враховується весь страховий стаж, набутий на території країн-учасниць, у тому числі той, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та за вислугу років.

Зарахування стажу до 31.12.2003 проводиться за даними трудової книжки та на підставі інших, законодавчо визначених документів, які його підтверджують.

Зарахування до страхового стажу періодів роботи та врахування заробітної плати з 01.01.2014 здійснюється за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів російської Федерації.

Необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані на території Російської Федерації, пенсійний Фонд України приймає без легалізації.

Суд встановив, що у періоди з 07.02.2017 по 13.12.2017, з 10.04.2018 по 22.02.2019, а не по 22.03.2022, як помилково встановили сторони, з 10.07.2019 по 04.03.2020, з 10.11.2020 по 15.03.2021 позивач працював інженером-дефектоскопістом в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Альфа» в Нафтоюганському районі Ханти-Мансійського автономного округу - Югра.

Для підтвердження наявності у позивача страхового стажу та встановлення розміру його заробітної плати відповідач-1 не звертався із запитами про надання інформації щодо розміру заробітної плати позивача за спірні періоди до архівних установ та органів Пенсійного Фонду Російської Федерації.

З наведеного вбачається, що відповідач не виконав свого обов`язку, передбаченого пунктом 4.2 Порядку №22-1 щодо надсилання запитів про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II вказаного Порядку.

Суд враховує, що в довідці Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Альфа» про заробітну плату для нарахування пенсії від 11.05.2021 вих.№23 зазначено, що фактичний заробіток ОСОБА_1 , який враховується при нарахуванні пенсії, за період з 07.02.2017 по 15.03.2021 склав 640281 руб. 59 коп., та відрахування в Пенсійний фонд Російської Федерації проводились в повному об`ємі.

Суд встановив, що відповідач-1 не звертався до архівних установ та органів Пенсійного Фонду Російської Федерації з проханням надати копії особового рахунку позивача за періоди з 07.02.2017 по 13.12.2017, з 10.04.2018 по 22.02.2019, з 10.07.2019 по 04.03.2020, з 10.11.2020 по 15.03.2021, а відтак не виконав свого обов`язку, передбаченого пунктом 4.2 Порядку №22-1, щодо надсилання запитів про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II вказаного Порядку.

Крім того, частиною третьою статті 20 Закону №1058-IV визначено, що у разі ухилення страхувальника чи його посадових осіб від надання територіальному органу Пенсійного фонду звітності чи інших документів про сплату страхових внесків страхові внески обчислюються територіальним органом Пенсійного фонду в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, за непрямим методом виходячи з оцінки валового доходу та витрат страхувальника, кількості осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, обсягу виробленої (реалізованої) продукції (послуг), суми сплачених ним податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законодавством.

Відповідно до частини десятої статті 20 Закону №1058-IV, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відсутність інформації щодо сплати або несплати страхових внесків за спірні періоди Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Альфа» не може бути підставою для незарахування до страхового стажу періодів роботи з 07.02.2017 по 13.12.2017, з 10.04.2018 по 22.02.2019, з 10.07.2019 по 04.03.2020, з 10.11.2020 по 15.03.2021, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.

Внаслідок відсутності інформації щодо сплати страхових внесків за спірний період позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного суду від 24.05.2018 по справі №490/12392/16-а, від 23.03.2020 по справі №535/1031/16-а.

Відповідно до частин п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки факт перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії підтверджується насамперед відповідними записами у його трудовій книжці, суд констатує, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.11.2021 №33, а не №55, як помилково зазначив позивач, про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком в частині не зарахування до пільгового стажу позивача період роботи з 19.11.1996 по 31.07.2003 та до страхового стажу за періоди роботи з 07.02.2017 по 13.12.2017, з 10.04.2018 по 22.02.2019, з 10.07.2019 по 04.03.2020, з 10.11.2020 по 15.03.2021 прийнято без дотримання положень статті 2 КАС України та статті 46 Конституції України, отже є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, після скасування судом рішень, відповідач-1 зобов`язаний, з урахуванням зроблених висновків суду, зарахувати до пільгового стажу позивача спірні періоди роботи.

Крім того, судом встановлено, що позивач вперше звернувся із заявою про призначення пенсії 24.05.2021, через вебпортал Пенсійного фонду України із анкетою застрахованої особи для внесення даних в Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування для автоматичного призначення пенсії, до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, що підтверджується відповідачем-2 та не оскаржується сторонами. Разом з тим, відповідачем-2 не було прийнято будь-якого рішення за наслідком розгляду заяви позивача від 24.05.2021.

Щодо обраного позивачем способу захисту, суд зазначає наступне.

У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Оскільки в силу частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV передбачено обов`язок органу Пенсійного фонду щодо прийняття відповідного рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунок) пенсії, суд вважає, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (перерахунку) пенсії. Отже, зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень територіального органу Пенсійного фонду.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Відповідач як уповноважений орган не перевіряв дотримання інших умов для призначення пенсії із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, що є обов`язковою умовою відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначите пенсію ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах починаючи з 24.05.2021 є передчасними.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №211/5254/16-а (провадження №К/9901/5537/17), від 20.12.2018 у справі №132/3485/16-а (провадження №К/9901/44939/18).

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача, в той час як спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, суд вважає за доцільне визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо неприйняття вмотивованого рішення за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 24.05.2021, визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.11.2021 №33 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 період роботи з 19.11.1996 по 31.07.2003, до страхового стажу періоди роботи з 07.02.2017 по 13.12.2017, з 10.04.2018 по 22.02.2019, з 10.07.2019 по 04.03.2020, з 10.11.2020 по 15.03.2021, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 24.05.2021 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до квитанції №0.0..1 від 27.01.2022 позивачем сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн.

Згідно із частиною першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору та позовні вимоги задоволено, суд приходить висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 суму судового збору на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (місцезнаходження: вул. Кравчука, буд. 22В, м. Луцьк, Волинська область, 79000; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо неприйняття вмотивованого рішення за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 24.05.2021

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.11.2021 №33 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 період роботи з 19.11.1996 по 31.07.2003, до страхового стажу періоди роботи з 07.02.2017 по 13.12.2017, з 10.04.2018 по 22.02.2019, з 10.07.2019 по 04.03.2020, з 10.11.2020 по 15.03.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 24.05.2021 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 19.07.2022.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Арестова