Справа № 300/5007/21
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2022-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" липня 2022 р. справа № 300/5007/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Скільського І.І., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Калуської міської ради Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Фреїшин В.Я. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Калуської міської ради Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною щодо прийняття за заявою від 24.02.2021 року рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га., в с.Пійло для ведення особистого селянського господарства і передачі її у власність та зобов`язання розглянути вказану заяву.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га., в с. Пійло для ведення особистого селянського господарства та погоджено у законний спосіб. Проте в порушення вимог Земельного кодексу України, Калуською міською радою за результатами поданої позивачем заяви від 24.02.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0 га., для ведення особистого селянського господарства та передачі такої ділянки у власність, не прийнято жодного вмотивованого рішення, що порушує право позивача на отримання безоплатної земельної ділянки у власність. Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та просить зобов`язати розглянути заяву від 24.02.2021 з прийняттям відповідного рішення згідно вимог земельного законодавства.
Згідно ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду дана позовна заява була залишена без руху, а позивачу наданий десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви (а.с.66-68).
У строк установлений судом позивачем усунуто недоліки позовної заяви, а тому ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.74-75).
Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з мотивів, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи. Вказав, що заява позивача від 24.02.2021 була розглянута та підготовлено проект рішення міської ради «Про відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянокдля ведення особистого селянського господарства у власність», який винесено на розгляд Калуської міської ради, однак при голосуванні він не отримав необхідної кількості голосів. Просив у задоволенні позову відмовити.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, дослідивши і оцінивши докази, суд зазначає наступне.
Наказом Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 01.09.2020 року №1-7-УБД надано дозвіл громадянину ОСОБА_1 , на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га., за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населеного пункту с. Пійло Пійлівської сільської ради Калуського району, з метою подальшої передачі її у власність для ведення особистого селянського господарства.
На замовлення позивача ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг» виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Пійло Пійлівської сільської ради Калуського району.
24.02.2022 позивачем подано до Калуської міської ради заяву про затвердження проекту землеустрою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га., в с. Пійло для ведення особистого селянського господарства і передачі її у власність.
28.04.2021, 27.05.2021 та 24.06.2021 Калуською міською радою розглянуто проекти рішень щодо затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, в тому числі ОСОБА_1 , проте такі проекти рішень не були підтримані необхідною кількістю голосів депутатів міської ради, а тому рішення з цих питань радою не прийняті, що підтверджується протоколами засідання Калуської міської ради (а.с. 82-84).
Позивач не погоджуючись із такою бездіяльністю у затвердженні проекту землеустрою і передачі земельної ділянки у власністьта вважаючи її протиправною, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.
Надаючи оцінки спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення події, обставин чи відповідних відносин або вчинення конкретної дії у спірних правовідносинах.
Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Абзацом 1 статті 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Згідно із статтею 2 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 №280/97-ВР (надалі, також - Закон №280/97-ВР), місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №280/97-ВР, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Статтею 25 Закону №280/97-ВР передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Згідно з приписами частин 1, 2, 3, 10 статті 59 Закону №280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
Згідно статті 12 Земельного Кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу, організація землеустрою, тощо.
Підпунктом 34 пунктом 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільських, селищних та міських рад вирішуються питання регулювання земельних відносин.
Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Відповідно до частин 6 та 8 статті 118 Земельного кодексу України (чинних на момент виникнення спірних правовідносин), громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.
Частиною першою статті 186-1 Земельного Кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Частиною 2статті 186-1 Земельного Кодексу України (чинною на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.
Частиною 9 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Частинами 10 та 11 цієї статті визначено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.
Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що у разі отримання зацікавленою особою погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки наступним етапом у процедурі отримання земельної ділянки у власність є затвердження відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Рішення про затвердження проекту землеустрою приймається у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, за результатами розгляду проекту землеустрою уповноважений орган може прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою або про залишення клопотання про передачу земельної ділянки у власність без розгляду.

У випадку відмови у затвердженні проекту землеустрою таке рішення має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Судом встановлено, що позивач скористався своїм правом на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, погодив його та надав відповідачу на затвердження.

Водночас, судом установлено, що за результатами розгляду заяви позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Калуською міською радою не прийнято жодного із передбачених ЗК України рішень (рішення про затвердження проекту землеустрою, або рішення про відмову в затвердженні проекту землеустрою), що суперечить вимогам статті 118 ЗК України.

Так Калуською міською радою 28.04.2021, 27.05.2021 та 24.06.2021 розглянуто проекти рішень щодо затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, в тому числі ОСОБА_1 , проте такі проекти рішень не були підтримані необхідною кількістю голосів депутатів міської ради, що підтверджується протоколами засідання Калуської міської ради.

Окрім того, суд враховує й те, що Верховним Судом у постанові від 09 липня 2020 у справі №454/160/17 сформовано правовий висновок, згідно із яким протокол сесії міської ради як і витяг з протоколу засідання ради відображають лише результати голосування, однак мотивів прийняття того чи іншого рішення, які б дозволяли скористатись можливістю його оскарження, такі документи не містять і не відповідають поняттю акту органу місцевого самоврядування.

Отже, протокол засідання ради є документом, який лише фіксує хід і результати проведення такого засідання, та не може вважатися рішенням ради з будь-якого питання, що розглядається, адже рішення приймається за результатами обговорення та голосування.

Разом із тим суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції. У свою чергу, утримання від прийняття рішення не є законним способом поведінки органу, а результати поіменного голосування не містять чіткого та однозначного рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою, а отже не можуть вважатися відмовою у розумінні частин 9, 10 статті 118 ЗК України.

Відтак, враховуючи те, що відповідачем не прийнятого жодного мотивованого рішення зазаявою позивача щодо затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки суд позбавлений можливості оцінити наявні правовідносини з огляду на відсутність вмотивованого рішення на подану заяву.

Таким чином суд дійшов висновку, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені ЗК України, що свідчить про допущення ним протиправної бездіяльності, що полягає у неприйнятті одного з передбачених ЗК України рішень за результатами розгляду поданого позивачем клопотання.

Враховуючи вищенаведене на переконання суду належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Калуської міської ради Івано-Франківської області у розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.02.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га., за межами населеного пункту с. Пійло Пійлівської сільської ради Калуського району для ведення особистого селянського господарства і надання такої ділянки у власність та прийняти відповідне рішення (рішення про затвердження проекту землеустрою, або рішення про відмову в затвердженні проекту землеустрою) відповідно до статті 118 Земельного кодексу України.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 5 статті 242 КС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так аналогічна позиція викладена Касаційним адміністративним судом у складів Верховного Суду у постанові від 18.02.2021 року у справі №400/3273/18.

У відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути 908 грн., судового збору сплаченого згідно квитанції №ПН 2674350 від 17.09.2021 (а.с.72).

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Калуської міської ради Івано-Франківської області щодо прийняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 24.02.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га., за межами населеного пункту с. Пійло Пійлівської сільської ради Калуського району для ведення особистого селянського господарства та надання такої ділянки у власність.

Зобов`язати Калуську міську раду Івано-Франківської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.02.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га., за межами населеного пункту с. Пійло Пійлівської сільської ради Калуського району для ведення особистого селянського господарства і надання такої ділянки у власність та прийняти відповідне рішення відповідно до статті 118 Земельного кодексу України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Калуської міської ради Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Калуська міська рада Івано-Франківської області, , адреса: вул. І.Франка, 1, м.Калуш, Івано-Франківська область, 77301;

Суддя /підпис/ Скільський І.І.