Справа № 600/1675/22-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2022-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року м. Чернівці Справа № 600/1675/22-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду Чернівецькій області про відмову у призначенні йому пенсії за вислугу років, оформлене листом № 2400-1703-8/6692 від 15.02.2022;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Чернівецькій області призначити йому пенсію за вислугу років відповідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених військової служби, деяких інших осіб" 17.03.2021, виходячи з вислуги років 26 років 02 місяці 14 днів.

В обґрунтування адміністративного позову позивач вказував, що відмова відповідача у призначенні йому пенсії за вислугу років є необґрунтованою і протиправною, оскільки суперечить чинному законодавству та рішенням судів, що набрали законної сили. Зокрема, рішеннями судів першої та апеляційної інстанції по справі №600/1787/21-а встановлено, що вислуга років для призначення пенсії за вислугу років становить 26 років 02 місяці 14 днів, тому у відповідності до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" позивач має право на призначення пенсії за вислугу років.

За вказаною позовною заявою, відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Головне управління Пенсійного фонду України Чернівецькій області (далі відповідач) подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказував, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач вказує, що відповідно до пункту а ст. 12 Закону № 2262-ХII пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б - д ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зi служби: з 01.10.2018 по 30.09.2019 i на день звiльнення мають вислугу 24 календарних років і більше. До календарної вислуги рокiв зараховується також перiод, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Згідно з поданням про призначення пенсії від 07.02.2022 № 23/123/55/01-2022, вислуга років позивача для призначення пенсії станом на дату звільнення 16.05.2019 складає 20 років 09 місяців 22 діб. При цьому, у наданих документах календарна вислуга років заявника на дату звільнення не відображена. Окрім того, рішення суду не містить зобов`язань щодо Головного управління. Відповідач зауважує, що згідно з вимогами пункту а ст. 12 Закону № 2262-ХІІ право на пенсію за вислугу років у разі звільнення зі служби 01.10.2018 по 30.09.2019 і на день звільнення мають вислугу 24 календарних років і більше.

У зв`язку з відсутністю у позивача необхідної календарної вислуги років, яка має дорівнювати 24 календарні роки або більше, відповідач вважає, що ним правомірно відмовлено позивачу у призначення пенсії за вислугу років.

З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

20.05.2019 Управлінням кадрового забезпечення ГУНП у Чернівецькій області видано довідку № 2606/123/12/01-2019, про те, що ОСОБА_1 , 1978 року народження, дійсно служив в органах внутрішніх справ з 21.01.2000 (наказ про прийняття № 2 о/6 від 21.01.2000) по 16.05.2019 (наказ про звільнення №63 о/с від 08.05.2019). Вислуга на день звільнення в календарному обчисленні становить - 20 років 09 місяців 22 дні, в пільговому обчисленні становить - 26 років 02 місяці 14 днів.

На підставі наказу № 63 о/с від 08.05.2019 року ГУНП України в Чернівецькій області 16.05.2019 позивача звільнено зі служби в поліції (за власним бажанням) на підставі п.7 ч.1 ст.77 Закону України Про Національну поліцію. Стаж служби для виплати надбавки за вислугу років та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції становить в кількості: 20 років 09 місяців 22 дні.

17.03.2021 позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області через Сектор з питань пенсійного забезпечення ГУНП України в Чернівецькій області про призначення пенсії за вислугу років на підставі вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

В той же день (17.03.2021) позивач подав заяву до Сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП України в Чернівецькій області, в якій просив оформити усі необхідні документи і подання про призначення йому пенсії за вислугу років та направити ці документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області для вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років.

За результатами розгляду заяви, 18.03.2021 ГУНП України в Чернівецькій області листом за № 43/123/55/01-2021 відмовило у задоволенні заяви позивача, мотивуючи тим, що згідно розрахунку календарна вислуга років на день звільнення становить 20 років 09 місяців 22 дні, тому відсутні підстави для призначення пенсії за вислугу років.

Не погоджуючись із відмовою, позивач звернувся з позовом до суду Чернівецького окружного адміністративного суду.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.08.2021 у справі № 600/1787/21-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.12.2021, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області, оформлене листом від 18.03.2021 № 43/123/55/01-2021, про відмову в оформленні та направленні необхідних документів до органу Пенсійного фонду для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років. Зобов`язано Головне управління Національної поліції України в Чернівецькій області оформити та подати необхідні документи до відповідного органу Пенсійного фонду для призначення ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

З матеріалів справи видно, що 07.02.2022 Головним управлінням Національної поліції в Чернівецькій області оформлено подання про призначення позивачу пенсії за вислугу років № 23/123/55/01-2022, згідно якого календарна вислуга позивача, що визначає право на пенсію, станом на 16.05.2019 (дата звільнення) складає 20 років 09 місяців 22 дні, пільгова - 26 років 02 місяці 14 днів.

Як видно із змісту листа відповідача від 15.02.2022 за № 2400-1703-8/6692, на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду справі № 600/1787/21-а від 05.08.2021, Головним управлінням Національної поліції в Чернівецькій області направлено на адресу відповідача документи для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

За результатами розгляду поданих документів, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області листом № 2400-1703-8/6692 від 15.02.2022 повідомило позивача про відмову у призначенні йому пенсії за вислугу років, у зв`язку із тим, що на дату звільнення зі служби календарна вислуга років менша за необхідну для набуття права на пенсію за вислугу років згідно п. «а» ст. 12 Закону "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", тому відсутні підстави для призначення пенсії за вислугу років.

Разом з тим, відповідач у листі зазначив, що згідно поданням про призначення пенсії від 07.02.2022 № 23/123/55/01-2022, календарна вислуга позивача, що визначає право на пенсію, станом на 16.05.2019 (дата звільнення) складає 20 років 09 місяців 22 дні, пільгова - 26 років 02 місяці 14 днів.

Вважаючи відмову у призначення пенсії за вислугу років протиправною, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

У ст. 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст. 22 Конституції України, Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 ст. 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту б ст. 1-2 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ), право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають, зокрема, звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України та поліцейські.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечувалося відповідачем, що позивач звільнений зі служби в поліції 16.05.2019.

Згідно ст. 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам, зазначеним у пункті б статті 1-2 цього Закону, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Статтею 17 Закону № 2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-XII встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом № 2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Постановою № 393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років, зокрема, й поліцейським. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Отже, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Наведене вище узгоджується з останньою правовою позицією, яка викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.03.2021 у справі № 805/3923/19-а.

В зазначеній постанові Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду погоджується з висновком, викладеним у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №750/9775/16-а, та не вбачає підстав для відступу від нього в цій справі.

Водночас, з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону № 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, враховуючи пільгове нарахування стажу, колегія суддів вважає за необхідне відступити від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17.

У вказаній справі Верховний Суд також визнав необґрунтованим висновки суду апеляційної інстанції про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Крім того, у постанові від 16.03.2021 у справі № 2826/16811/18 Верховний Суд зазначив, що до актів правового регулювання умов і Порядку призначення вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) періоду проходження служби для зарахування його до стажу роботи еквіваленти, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Верховним Судом у постанові від 27.06.2018 у справі № 2750/9775/16-а зроблено правовий висновок про те, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсії, чи інших соціальних виплат. Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон №2262.

Верховний Суд у вказаній постанові підкреслив, що можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена постановою № 393. З урахуванням викладеного, до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За приписами ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.08.2021 у справі № 600/1787/21-а, яке набрало законної сили, встановлено, що вислуга років позивача для призначення пенсії за вислугу років становить 26 років 02 місяці 14 днів, тому у відповідності до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" позивач має право на призначення пенсії за вислугу років.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.08.2021 у справі № 600/1787/21-а, ГУНП України подало до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подання та відповідні документи для призначення пенсії за вислугу років.

Проте, відповідач рішенням, оформленим листом від 15.02.2022 № 2400-1703-8/6692, відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку із тим, що на дату звільнення зі служби його календарна вислуга років менша за необхідну для набуття права на пенсію за вислугу років згідно п. «а» ст. 12 Закону "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Разом з тим, відповідач у рішенні визнає, що згідно з направленим на його адресу поданням ГУНП в Чернівецькій області про призначення пенсії від 07.02.2022 пільгова вислуга років складає 26 років 02 місяці 14 днів, тобто відповідає вимогам закону щодо призначення пенсії.

Частинами 2 та 3 ст. 14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Таким чином, висновок відповідача про відсутність у позивача на дату звільнення зі служби календарної вислуги років необхідної для набуття права на пенсію за вислугу років згідно п. «а» ст. 12 Закону "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" є необґрунтованим, оскільки протирічить нормам діючого законодавства та рішенню Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.08.2021 у справі №600/1787/21-а, яке набрало законної сили.

Беручи до уваги встановлені по справі обставини та наведені норми матеріального права, суд вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років (26 років 02 місяці 14 днів) на підставі наданих ГУНП в Чернівецькій області документів, що враховуються при призначенні пенсії.

Водночас, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, відповідачем не наведено жодних правових підстав щодо відмови позивачу пенсії за вислугу років на підставі поданих ГУНП України в Чернівецькій області документів на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.08.2021 у справі №600/1787/21-а, яке набрало законної сили.

Крім цього, на переконання суду, вказаними діями відповідачем фактично нівелюється судове рішення, на виконання якого ГУНП в Чернівецькій області сформувало подання про призначення позивачу пенсії за вислугу років та подало необхідні документи для призначення йому пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність відмови позивачу у призначені пенсії за вислугу років на підставі поданих ГУНП у Чернівецькій області документів, виданих на виконання судового рішення для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Із змісту положень ст. 245 КАС України видно, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин у випадку, якщо своїми незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкт владних повноважень порушує такі права, свободи та інтереси осіб. Приблизний перелік способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві встановлено ст. 245 КАС України.

З матеріалів справи видно, що 17.03.2021 позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області через Сектор з питань пенсійного забезпечення ГУНП України в Чернівецькій області про призначення пенсії за вислугу років на підставі вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Відповідно, датою звернення позивача про призначення пенсії за вислугу років згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" є 17.03.2021.

Суд звертає увагу, що в позовній заяві позивач просить поновити його порушене право на отримання пенсії в розмірі, який повинен був визначений на момент звернення.

Враховуючи повноваження суду при вирішенні справи, закріплені в ст. 245 КАС України та протиправність оскаржуваного рішення, обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд вважає, що наявні підстави для зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 17.03.2021, виходячи з вислуги років 26 років 02 місяці 14 днів.

Посилання відповідача на те, що рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.08.2021 у справі №600/1787/21-а не містить зобов`язання призначити пенсію за вислугу років саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з 17.03.2021, суд відхиляє, оскільки в силу вимог ст. ст. 14 та 370 КАС України судове рішення набрало законної сили та є обов`язкове до виконання, в т.ч. органами Пенсійного фонду.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд не вирішує питання про відшкодування судових витрат позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 72 77, 90, 134, 241 - 246, 250 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду Чернівецькій області, оформлене листом від 15.02.2022 № 2400-1703-8/6692, про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 17.03.2021, виходячи з вислуги років 26 років 02 місяці 14 днів.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне найменування учасників процесу:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, ).

Суддя В.К. Левицький