Справа № 140/3809/22
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2022-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року ЛуцькСправа № 140/3809/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Маневицька виправна колонія (42)» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Державної установи «Маневицька виправна колонія (№42)» (далі - ДУ «Маневицька виправна колонія (№42)», відповідач), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, яка надійшла на адресу суду 13.06.2022 та прийнята ухвалою суду від 30.06.2022 до розгляду, просить:

визнати протиправною бездіяльність щодо непроведення нарахування та виплати індексації заробітної плати за період з 01.03.1999 по 01.01.2008;

зобов`язати провести індексацію заробітної плати за період з 01.03.1999 по 01.01.2008;

визнати протиправною бездіяльність щодо застосування базового місяця квітня 2008, березня 2010 при обчисленні індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 по 30.12.2010;

зобов`язати провести індексацію заробітної плати за період з 01.01.2008 по 30.12.2010 зі встановленням базового місяця - січень 2008;

визнати протиправною бездіяльність щодо непроведення нарахування та виплати матеріальної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення за 1999-2004, 2008 роки;

зобов`язати провести нарахування та виплату матеріальної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення за 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2008 роки в розмірі місячного грошового забезпечення;

визнати протиправною бездіяльність щодо непроведення нарахування та виплати грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі місячного грошового забезпечення за 2007-2010 роки;

зобов`язати провести нарахування та виплату грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2007, 2008, 2009, 2010 роки в розмірі місячного грошового забезпечення з урахуванням окладу за штатною посадою з урахуванням підвищень посадових окладів, окладу за спеціальним званням, процентної надбавки за вислугу років, щомісячної 100- відсоткової надбавки, додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, які були встановлені особі рядового і начальницького складу за станом на 1 число місяця, у якому здійснюється виплата матеріальної допомоги), премій.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 18.05.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про уточнення (збільшення та зменшення) позовних вимог та ухвалено розгляд справи продовжити проводити з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби України з 01.03.1999 по 30.12.2010, а саме у ДУ «Маневицька виправна колонія (№42)»; наказом УДЦУПВП від 28.12.2010 № 199 позивач звільнений зі служби та виключений зі списків особового складу та усіх видів забезпечення з служби.

На його звернення щодо нарахування і виплати належних під час проходження служби та невиплачених при звільненні компенсацій, зокрема, грошової допомоги для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення, матеріальної допомоги в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення для вирішення соціально-побутових питань, індексації грошового забезпечення за час проходження служби, листом від 31.01.2022 №16/440/22/Б-7 відповідач повідомив, що грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення та матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення для вирішення соціально-побутових питань надавалась при наданні щорічної основної відпустки в період проходження служби щорічно, а індексація заробітної плати за час проходження позивачем служби виплачувалась відповідно до діючого законодавства. В подальшому, листом від 21.02.2022 № 4/820-22/6-12 ДУ «Маневицька виправна колонія (№42)» було повідомлено про розміри виплати грошової допомоги для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення та індексації грошового забезпечення.

Водночас позивач зазначає, що відповідно до довідки № 42/821/4 від 21.02.2022 йому матеріальна допомога на соціально побутові потреби взагалі не виплачувалась, а матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення на рік не була виплачена за 2004, 2008 роки, причини не виплати відповідачем повідомлені не були. Крім того, зазначає, індексація грошового забезпечення за період 1999-2006 йому не нараховувалась взагалі, а з 2007 по 2010 виплачено не у всіх місяцях та не в повному обсязі, при цьому, невірно застосовано базовий місяць для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення.

Позивач вказує, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і проведення індексації грошового забезпечення, заробітної плати у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляції) є обов`язковим для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. При цьому, основним нормативним документом, який регулював умови оплати праці відповідача є постанова Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького склад» (далі Постанова № 1294), відповідно до якої останнє підвищення у позивача відбулось у січні 2008, а тому базовим періодом для обчислення індексації заробітної плати за період з 01.01.2008 по 30.12.2010 є січень 2008. Відтак ненарахування, застосування невірного базового місяця для обчислення індексу споживчих цін та невиплата позивачу індексації грошового забезпечення за період проходження служби у ДУ «Маневицька виправна колонія (№42)» з 01.03.1999 - 30.12.2010 є порушенням вимог Закону України «Про індексацію грошових коштів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі Порядок № 1078).

Крім того, зазначає, що невиплата матеріальної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення та грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі місячного грошового забезпечення є порушенням вимог Постанови № 1294, наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань від 18.10.2004 №203 «Про затвердження Інструкції про порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.11.2004 №1411/10010; далі - Інструкція №203), наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань від 07.10.2009 №222 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України

05.11.2009 за № 1040/17056, далі Інструкція №222).

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити повністю.

У заяві про уточнення позовних вимог, яка надійшла на адресу суду 13.06.2022 та ухвалою суду від 30.06.2022 прийнята до розгляду, позивач додатково зазначив, що на момент виникнення спірних правовідносин у період з 01.03.1999 по 30.12.2010 був чинним Указ Президента України від 04.10.1996 № 926/96 «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ» (далі Указ №926/96), згідно з яким встановлено, виплачувати особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ матеріальну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення на рік. Дана виплата у період дії Указу № 926/96 не пов`язувалася із відбуттям особи у відпустку або написанням будь-якого рапорту чи заяви, відтак позивач вважає, що в 1999-2004 він мав право на отримання матеріальної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити повністю. Відповідач вважає, що позивачем пропущено місячний строк звернення суду, визначений КАС України у справах щодо проходження публічної служби.

Щодо самих позовних вимог то зазначає, що позовні вимоги в частині індексації грошового забезпечення обґрунтовані нормами права, що не були чинними на момент виникнення спірних правовідносин. Так, Порядок №1078, на який посилається у позовній заяві позивач, набрав чинності та застосовується з 23.07.2003. Більше того, до переліку грошових доходів громадян, що підлягали індексації відповідно до пункту 2 Порядку №1078 в його редакції від 17.07.2003, не було включене грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи. Поряд з тим за інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін за період з 01.01.1999 по 30.12.2010 не перевищував поріг індексації, встановлений для проведення індексації грошових доходів населення. Крім того, грошове забезпечення позивача перевищувало межі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб у 2003-2006, відтак індексація не здійснювалася. Щодо зобов`язання провести індексацію заробітної плати за період з 01.01.2008 по 30.12.2010 із встановленням базового місяця - січень 2008, то зазначає, що відповідно до Постанови № 1294 останнє підвищення у позивача відбулось у січні 2008, а тому базовим періодом для обчислення індексації заробітної плати позивачу за період з 01.01.2008 по 30.12.2010 є січень 2010. Однак згідно додатків № 22, 23 до Постанови № 1294 схем посадових окладів осіб начальницького складу установ виконання покарань, схем посадових окладів осіб рядового і молодшого начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби (в редакціях, що діяли з 01.01.2008 по 30.12.2010) підвищення посадових окладів не відбувалось. Також аналіз редакцій пункту 5 Порядку № 1078 дозволяє прийти до висновку, що до грудня 2015 зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів було визначено як підстава для зміни базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для визначення наявності або відсутності підстав для нарахування індексації. Отже, до 01.12.2015 будь-яке зростання доходів громадян мало наслідком зміну базового місяця для нарахування індексації, базовий місяць для обрахунку індексації не був прив`язаний до події зростання тарифних окладів працівника. З урахуванням наведеного вважає, що відповідач правомірно застосовував базовими періодами для обчислення індексації заробітної плати позивачу за період з 01.01.2008 по 31.03.2008 січень 2008, з 01.04.2008 по 28.02.2010 квітень 2008, з 01.03.2010 по 31.10.2010 березень 2010, з 01.11.2010 по 30.12.2010 жовтень 2010.

Щодо виплати грошової допомоги для оздоровлення, відповідач зауважив, що у своєму зверненні від 25.01.2022 позивач просив повідомити про нарахування і виплату грошової допомоги для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення за кожен рік проходження служби, однак вказане прохання сформовано некоректно, адже на час проходження останнім служби та дії Інструкції №203 такого виду виплати як «грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення за кожен рік проходження служби» не було передбачено, а згідно пункту 10.1 Порядку №203 була передбачена саме «матеріальна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на рік», відтак на його звернення було надано довідку № 42/821/4 від 21.02.2022, в якій міститься графа «допомога для оздоровлення», яку в даному випадку (у вказаній довідці) слід ототожнювати з матеріальною допомогою в розмірі місячного грошового забезпечення, передбаченою Порядком № 203. У зв`язку з тим, що у 2004, 2008 роках при виході у чергову відпустку позивач не подавав рапорти на виплату матеріальної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення, допомога не виплачувалась.

Крім того, у відзиві на заяву про уточнення позовних вимог відповідач зазначив, що Указ № 926/96 поширював свою дію лише на працівників органів внутрішніх справ, а не на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи. У період проходження служби позивачем набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 18.08.1999 № 1510 «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої системи» (далі Постанова № 1510), згідно пункту 4 якої особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи оклади за спеціальними званнями, надбавки, доплати та премії виплачуються у розмірах та порядку, що передбачені Указом Президента України від 4 жовтня 1996 року № 926 (926/96). Тобто, Указ № 926/96 щодо грошового забезпечення на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширювався лише з 18.08.1999 і лише в частині виплат окладів за спеціальними званнями, надбавок, доплат та премій, а в частині, що стосується матеріальної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення на рік не поширював свою дію на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи, а застосовувався лише до рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. Таким чином, матеріальна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення не була передбачена вказаним нормативним актом для осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи в 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, у зв`язку з чим не виплачувалась. У свою чергу порядок виплати матеріальної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення у 2004, 2008 роках здійснювався відповідно до Інструкції №203.

Щодо виплати грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі місячного грошового забезпечення за 2007-2010, то зазначає, що відповідно до пункту 10 Порядку № 203 матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не передбачалась, у зв`язку з чим позивач у період 2007-2008 на такий вид грошової допомоги не набув права. Водночас у період проходження служби позивачем набула чинності Інструкція № 222), пунктом 9.1. Порядку № 222 якої було передбачено, що особам рядового і начальницького складу, у тому числі тим хто перебуває у розпорядженні, виплачувалась матеріальна допомога у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення для вирішення соціально-побутових питань за мотивованим рапортом. Оскільки у 2009-2010 позивач не подавав рапорти на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, то допомога не виплачувалась. Крім того, згідно підпункту 3 пункту 5 Постанови № 1294 надавалося право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при щорічній основній відпустці у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Оскільки були відсутності мотивовані рапорти позивача та обмежений фонд грошового забезпечення (асигнування), то такі грошові допомоги керівниками не надавались, оскільки вони не були обов`язковими.

Також зазначає, що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про реєстрацію юридичної особи ДУ «Маневицька виправна колонія (№42)» внесені 14.08.2000, тому з цих підстав установа є неналежним відповідачем у справі за період з 01.03.1999 по 14.08.2000.

Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Записами трудової книжки серії НОМЕР_1 підтверджується та обставина, що позивач ОСОБА_1 з 01.03.1999 по 30.12.2010 проходив службу в органах внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби безперервно.

Наказом Управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Волинській області від 28.12.2010 №109 о/с старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_1 , фельдшера медичної частини Маневицької виправної колонії №42 управління Держдепартаменту у Волинській області, з 30.12.2010 звільнено зі служби у запас за підпунктом «ж» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за власним бажанням).

ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 25.01.2022 (вх. від 27.01.2022) про надання інформації щодо нарахування та виплати, серед іншого, грошової допомоги для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення за кожен рік проходження служби, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі місячного грошового забезпечення та індексації грошового забезпечення за час проходження служби.

Листом від 31.01.2022 №16/440-22/Б-7 ДУ «Маневицька виправна колонія (№42)» повідомила, що відповідно до пункту 2.16.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС від 31.11.2007 №499, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за №205/14896 матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та допомога для оздоровлення надавалась позивачу при наданні щорічної основної відпустки в період проходження служби. Згідно пункту 1.14 Інструкції індексація грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу МВС здійснювалася в порядку та розмірах, установлених законодавством, а саме відповідно до Порядку № 1078.

В подальшому, на звернення позивача щодо надання інформації про грошове забезпечення за час проходження служби, відповідач листом від 21.02.2022 № 4/820-22/Б-12 повідомив, що за період проходження позивачем служби в установі, а саме з 01.03.1999 по 30.12.2010 грошове забезпечення (допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань) розраховувалась згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України від 10.06.1999 №149 «Про затвердження Інструкції про порядок застосування нормативних актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» та Інструкції №203, пункт 10 останньої передбачав виплату матеріальної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення одноразово, як правило, при наданні чергової відпустки; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не передбачалась. У свою чергу, індексація грошового забезпечення здійснювалась відповідно до Постанови №1078. Крім того, позивачу було надіслано довідку від 21.02.2022 № 42/821/4 про одноразової додаткові види грошового забезпечення та індексацію грошового забезпечення.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати матеріальної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення за 1999-2004, 2008 роки, грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі місячного грошового забезпечення за 2007-2010 роки, індексації грошового забезпечення за період з 01.03.1999 по 01.01.2008, а також щодо застосування базового місяця квітня 2008, березня 2010 при обчисленні індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 по 30.12.2010, позивач звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Частиною п`ятою статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» (в редакції чинній на час проходження служби позивачем) встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

Інструкцією про порядок застосування нормативних актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10.06.1999 №149, та прийнятою надалі Інструкцією про порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи, затвердженою наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 18.10.2004 №203, визначено склад та умови виплати грошового забезпечення вказаній категорії осіб. При цьому пунктом 1.2 Інструкції №203 встановлено, що грошове забезпечення складається з окладів грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення. До окладів грошового забезпечення належать посадові оклади та оклади за спеціальним званням, а також оклади грошового утримання курсантів навчальних закладів. Додаткові види грошового забезпечення включають надбавки, доплати, премії, одноразові й щомісячні винагороди, матеріальну допомогу та грошову допомогу при звільненні. Поряд з окладами грошового забезпечення в обов`язковому порядку виплачуються надбавки за вислугу років до окладів грошового забезпечення (далі - надбавки за вислугу років), щомісячна надбавка в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавок за вислугу років) (далі - щомісячна 100-відсоткова надбавка), а також грошова допомога при звільненні.

Додаткові види грошового забезпечення (крім надбавок за вислугу років та щомісячної 100-відсоткової надбавки, інших надбавок і доплат, що мають обов`язковий характер) установлюються в залежності від фінансових можливостей підприємств установ (пункт 1.14 Інструкції №203).

Відповідно до підпункту 1.18 Інструкції №203 грошове забезпечення виплачується особам рядового і начальницького складу, які утримуються за рахунок коштів бюджету, у межах асигнувань, визначених у кошторисі доходів і видатків органу чи установи на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу.

Згідно з пунктом 10.1 Інструкції №203 особам рядового і начальницького складу, у тому числі тим, хто перебуває у розпорядженні органу або установи, виплачується матеріальна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на рік. Виплата матеріальної допомоги особам рядового і начальницького складу здійснюється одноразово, як правило, при наданні чергової відпустки. При зміні умов грошового забезпечення впродовж календарного року особам рядового і начальницького складу, які отримали матеріальну допомогу за поточний рік до зміни умов грошового забезпечення, розмір матеріальної допомоги не перераховується.

Крім того, суд звертає увагу на те, що пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», яка набрала чинності з 01.01.2008, установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв`язку, Міністерством з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державним департаментом з питань виконання покарань (далі - державні органи).

Підпунктом 3 пункту 5 Постанови № 1294 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при щорічній основній відпустці у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Відповідно до Постанови № 1294 і з метою визначення порядку та умов виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 07.10.2009 № 222 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України № 222 та визнано таким, що втратив чинність наказ Державного департаменту України з питань виконання покарань від 18.10.2004 № 203.

Пунктом 1.4 Інструкції №222 встановлено, що грошове забезпечення складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу визначаються відповідно до чинного законодавства (пункт 1.5 Інструкції №222).

Як передбачено пунктом 9.1 Інструкції №222, особам рядового і начальницького складу, у тому числі тим, хто перебуває у розпорядженні, виплачується матеріальна допомога у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення: для оздоровлення в разі вибуття в чергову відпустку; для вирішення соціально-побутових питань за мотивованим рапортом.

При зміні умов грошового забезпечення впродовж календарного року особам рядового і начальницького складу, які отримали матеріальну допомогу за поточний рік до зміни умов грошового забезпечення, розмір матеріальної допомоги не перераховується.

Матеріальна допомога нараховується з: окладу за штатною посадою з урахуванням підвищень посадових окладів; окладу за спеціальним званням; надбавки за вислугу років; щомісячних надбавок і доплат постійного характеру, які були встановлені особі рядового і начальницького складу за станом на 1 число місяця, в якому здійснюється виплата матеріальної допомоги; премії, обчисленої як середньомісячна сума за попередні повні дванадцять календарних місяців (пункт 9.3 Інструкції №222).

З аналізу вище наведених норм слідує, що Інструкцією №203, яка була чинна до 23.11.2009, було передбачено лише виплату матеріальної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення на рік, виплата якої здійснювалася одноразово, як правило, при наданні чергової відпустки. В подальшому, Інструкцією № 222, яка набрала чинності 23.11.2009, було передбачено виплату матеріальної допомоги у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, а саме: для оздоровлення в разі вибуття в чергову відпустку та для вирішення соціально-побутових питань за мотивованим рапортом. При цьому, матеріальна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на рік, яка була передбачена Інструкцією №203, так і матеріальна допомога у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення: для оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, що передбачені Інструкцією № 222, належать до одноразових додаткових видів грошового забезпечення та такі нараховуються та виплачуються за рішенням керівника установи у межах отриманих установою асигнувань. Визначальним для вирішення питання про виплату таких допомог є факт перебування особи у відповідному періоді у щорічній відпустці та факт звернення такої особи до керівництва із відповідним рапортом про їх виплату.

Як слідує з довідки ДУ «Маневицька виправна колонія (№42)» від 21.02.2022 №42/821/4 про одноразової додаткові види грошового забезпечення та індексацію грошового забезпечення та з пояснень, викладених у відзиві на позовну заяву, ОСОБА_1 виплачувалась матеріальна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення, передбачена Інструкцією №203, у серпні 2003 у сумі 450,00 грн., у вересні 2005 у сумі 597,93 грн., у травні 2006 у сумі 874,67 грн., у липні 2007 у сумі 999,87 грн., у жовтні 2009 у сумі 1418,39 грн., у липні 2010 у сумі 1689,66 грн., матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань позивачу у період з 2009-2010 роках не виплачувалась.

При цьому, відповідач вказує, що позивач у 2004, 2008 при виході у чергову відпустку не подавав відповідні рапорти на виплату матеріальної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення, яка була передбачена пунктом 10.1 Інструкції № 203, а тому така допомога у вказаний період не виплачувалась. Також зазначає, що відповідно до пункту 10 Інструкції № 203 матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не передбачалась, у зв`язку з чим позивач у період 2007-2008 на такий вид грошової допомоги не набув права, а у 2009-2010 роках останній не подавав рапорти на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, відтак така допомога у вказаний період також не виплачувалась.

Суд звертає увагу на те, що Інструкцією № 203, яка була чинна до 23.11.2009, було передбачено лише виплату матеріальної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення на рік, водночас Інструкцією № 222, яка набрала чинності 23.11.2009, передбачено виплату двох різних видів матеріальної допомоги у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, а саме для оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань. З урахуванням наведеного позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення нарахування та виплати грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі місячного грошового забезпечення за 2007-2008 роки та зобов`язання відповідача провести позивачу нарахування та виплату такої допомоги за 2007-2008 роки є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки Інструкцією № 203, яка була чинна у вказані роки, така допомога не була передбачена.

Крім того, позивач не надав суду доказів звернення із відповідними рапортами про виплату матеріальної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення за 1999-2004, 2008 роки, передбаченої Інструкцією №149 та Інструкцією №203, та про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2009-2010 роках, передбаченої Інструкцією №222.

У заяві про уточнення позовних вимог, яка надійшла на адресу суду 13.06.2022, позивач зазначив, що на момент виникнення спірних правовідносин у період з 01.03.1999 по 30.12.2010 був чинним Указ Президента України від 04.10.1996 № 926/96 «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ», згідно з яким встановлено, виплачувати особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ матеріальну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення на рік. При цьому, дана виплата у період дії вказаного Указу не пов`язувалася із відбуттям особи у відпустку або написанням будь-якого рапорту чи заяви, відтак позивач вважає, що в 1999-2004 він мав право на отримання матеріальної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення.

Суд не погоджується з вищенаведеними доводами позивача з огляду на те, що пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 18.08.1999 № 1510 «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої системи» було установлено, що особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи оклади за спеціальними званнями, надбавки, доплати та премії виплачуються у розмірах та порядку, що передбачені Указом Президента України від 04.10.1996 № 926. Отже, Указ Президента України від 04.10.1996 № 926/96 поширювався на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи лише в частині виплати окладів за спеціальними званнями, надбавок, доплат та премії, і не поширювався на вказану категорію осіб в частині виплати матеріальної допомоги.

З урахуванням наведеного, відсутні підстави для задоволення взаємопов`язаних позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо непроведення нарахування та виплати матеріальної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення за 1999-2004, 2008 роки, зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату такої допомоги за вказані роки та визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення нарахування та виплати грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі місячного грошового забезпечення за 2009-2010 роки, зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату такої допомоги за вказані роки.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог, які стосуються виплати позивачеві індексації грошового забезпечення, суд зазначає таке.

Статтею 1 Закону України від 03.07.1991 №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-ХІІ, в редакції Закону України від 25.04.1997 №234/97-ВР, що набрав чинності 06.01.1998) встановлено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів громадян, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямована на підтримання купівельної спроможності їх грошових доходів.

Відповідно до статті 3 Закону №1282-ХІІ (тут і надалі в редакції, чинній на час спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, що одержуються ними в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії; соціальна допомога (сім`ям з дітьми, по безробіттю, тимчасовій непрацездатності тощо); стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника тощо. Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, крім передбачених частиною першою цієї статті.

Отже, грошове забезпечення є об`єктом індексації. Тому суд вважає помилковими доводи відповідача про відсутність у позивача права на індексацію з тих підстав, що нормативними актами, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, не було передбачено індексації грошового забезпечення (заробітної плати) осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи. Суд зауважує, що Закон №1282-ХІІ не містить винятків для індексації грошового забезпечення певної категорії осіб, зокрема, тієї, до якої належав позивач.

Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено підстави проведення індексації: обчислення індексу споживчих цін з наростаючим підсумком для індексації грошових доходів громадян починається з 1 січня 1997 року, і індексація провадиться, якщо індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків (величина порога індексації). Обчислення індексу споживчих цін для здійснення подальшої індексації грошових доходів громадян починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків.

Відповідно до положень статті 5 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян у межах трикратної величини вартості межі малозабезпеченості. Повній індексації підлягають доходи в межах величини вартості межі малозабезпеченості. Якщо доход перевищує величину вартості межі малозабезпеченості, то його частина у межах подвійної величини вартості межі малозабезпеченості індексується у розмірі 80 відсотків, наступна частина доходу у межах величини вартості межі малозабезпеченості у розмірі 70 відсотків. Частина грошового доходу, що перевищує трикратну величину вартості межі малозабезпеченості, індексації не підлягає. Підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, при виконанні умов індексації, передбачених статтею 4 цього Закону. Порядок провадження індексації грошових доходів громадян визначається Кабінетом Міністрів України згідно з законодавством.

07.05.1998 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №663 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів громадян» (далі Порядок №663), якою регулювався порядок проведення індексації грошових доходів населення з дати його прийняття (до 17.07.2003 - до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення»).

Пунктом 1 Порядку №663 визначено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який обчислюється з наростаючим підсумком у разі, коли він перевищив 105 відсотків (величину порога індексації). Базою для обчислення індексу споживчих цін є січень 1998 року.

Згідно з пунктом 2 Порядку №663 індексації підлягають грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, індексація доходів позивача у період з 01.03.1999 повинна була здійснюватись відповідно до приписів Закону №1282-ХІІ та Порядку №663.

Відповідно до абзацу третього пункту 4 Порядку №663 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.1998 №2034) сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат добутку доходу, що підлягає індексації, та величини приросту індексу споживчих цін, зменшеного на величину порогу індексації та поділеного на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку №663 обумовлено, що індекс споживчих цін обчислюється Держкомстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для здійснення подальшої індексації грошових доходів громадян починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків. Для здійснення індексації грошових доходів громадян застосовується індекс споживчих цін, зменшений на величину порогу індексації. При цьому приклад обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, зменшений на величину порогу індексації, наведено у додатку 2.

У разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії, місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим для обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів громадян. У разі коли підвищення розміру мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії не супроводжується підвищенням грошових доходів громадян, що підлягають індексації, передбачених пунктом 2 цього Порядку, або коли це підвищення не перевищує гарантії, встановленої Законом №1282-ХІ, грошові доходи індексуються на загальних підставах, передбачених пунктами 1 і 4 цього Порядку.

За наведеними правилами індексація здійснюється у тому разі, коли індекс споживчих цін досяг порогу 105 відсотків. При цьому для обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів громадян необхідно знати, коли відбулося підвищення розмірів мінімальної заробітної плати для працюючих (тобто, який місяць є базовим для обчислення індексу споживчих цін) та чи відбулося внаслідок підвищення розмірів мінімальної заробітної плати підвищення грошових доходів (заробітної плати чи грошового забезпечення). Фактично право працівників на індексацію доходів пов`язане з рівнем мінімальної заробітної плати, підвищення якої мало наслідком зміну базового місяця для розрахунку індексації. У тому випадку, коли дохід не перебуває в залежності від показників мінімальної заробітної плати, індексація проводиться на загальних підставах, передбачених пунктами 1 і 4 Порядку №663.

Згідно зі статтею 33 Закону України від 24.03.1995 №108/95-ВР «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1999 №1321 внесено зміни до пункту 5 Порядку №663, абзац четвертий якого викладено в такій редакції: «У разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, соціальної допомоги та стипендії місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів громадян. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться».

Отже, при проведенні індексації оплати праці використовуються такі поняття, як індекс споживчих цін, поріг індексації, базовий місяць та коефіцієнт індексації.

З урахуванням даних Державної служби статистики України (http://www.ukrstat. gov.ua/operativ/operativ2006/ct/cn_rik/isc/isc_u/isc_m_u.htm) індекс споживчих цін в Україні у січні 1999 становив - 101,5%, у лютому - 101,0%, у березні - 101,0%, у квітні 102,3%, у травні 102,4%, у червні 100,1%, у липні 99,0%; у серпні 101,0%, у вересні 101,4%, у жовтні 101,1%, у листопаді 102,9%, у грудні 104,1%.

Законом України від 25.12.1998 №366-XIV «Про встановлення величини вартості межі малозабезпеченості та розміру мінімальної заробітної плати на 1999 рік» встановлений новий розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 1999 року з поетапним її наближенням протягом року до величини вартості межі малозабезпеченості. Отже, січень 1999 є базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення, якщо мінімальну заробітну плату встановлено з 01.01.1999 (згідно з чинним законодавством). У такому разі обчислення індексу споживчих цін починається з лютого 1999, поки індекс споживчих цін, розрахований наростаючим підсумком, не перевищить поріг індексації 105 відсотків (з урахуванням наведеного у додатку 2 прикладу індекс споживчих цін наростаючим підсумком перевищив 105% - величину порога індексації - у травні 1999 (106,9%).

Законом України від 07.02.2002 №3027-III «Про внесення зміни до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» статтю 4 Закону №1282-ХІІ викладено у такій редакції: «Індексація грошових доходів громадян провадиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсоток. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів громадян провадиться з наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для здійснення подальшої індексації грошових доходів громадян обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті».

Закон набрав чинності з 01.07.2002, а тому з цієї дати встановлено новий поріг індексації у розмірі 101 відсоток.

За змістом статті 1 Закону №1282-ХІІ у новій його редакції згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України від 06 лютого 2003 року №491-IV «Про індексацію грошових доходів населення» поріг індексації величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Грошове забезпечення і надалі є об`єктом індексації. При цьому індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (стаття 2 Закону №1282-ХІІ в редакції Закону №491-IV).

Статтею 4 цього Закону обумовлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

17.07.2003 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1078, якою затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення. Пунктом 1 Порядку №1078 обумовлено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 року №49l-ІV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту (тобто, 101%).

Пунктом 5 Порядку №1078 було встановлено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної допомоги сім`ям з дітьми, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться.

В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 17.05.2006 № 690 внесено зміни до Порядку №1078, відповідно до яких доповнено вказаний Порядок новим пунктом 1 такого змісту: «1. Цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників»; у зв`язку з цим пункт 1 вважати пунктом 1-1. Крім того, вказаною постановою у пункті 5 Порядку №1078 абзац перший доповнено реченням такого змісту: «З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації»; доповнено вказаний пункт абзацами такого змісту: «У разі коли підвищення розмірів мінімальних соціальних гарантій, зазначених в абзаці першому цього пункту, не супроводжується зростанням грошових доходів громадян, передбачених пунктом 2 цього Порядку, грошові доходи індексуються на загальних підставах відповідно до пунктів 1-1 і 4 цього Порядку. Якщо сума збільшення грошових доходів менша від суми індексації, нарахованої відповідно до цього Порядку, подальша індексація проводиться за прикладом, наведеним у додатку 4. У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції базовим місяцем вважається місяць, у якому мало місце таке підвищення. Для проведення подальшої індексації або здійснення чергового підвищення доходів випереджаючим шляхом обчислення індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком починаючи з наступного за базовим місяця. Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить суму підвищення доходів випереджаючим шляхом у базовому місяці. Приклад обчислення суми індексації у разі підвищення доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції наведено у додатку 5».

За даними Держкомстату у період з 01.07.2002 по 30.12.2010 індекс споживчих цін в Україні був вище 101% у грудні 2002 (101,4%), у січні 2003 (101,5%), у лютому 2003 (101,1%), у березні 2003 (101,1%), у жовтні 2003 (101,3%), у листопаді 2003 (101,9%), у грудні 2003 (101,5%), у січні 2004 (101,4%), у вересні 2004 (101,3%), у жовтні 2004 (102,2%), у листопаді 2004 (101,6%), у грудні 2004 (102,4%), у січні 2005 (101,7%), у березні 2005 (101,6%), у листопаді 2005 (101,2), у січні 2006 (101,2), у лютому 2006 (101,8), у вересні 2006 (102), у жовтні 2006 (102,6), у листопаді 2006 (101,8), у червні 2007 (102,2), у липні 2007 (101,4), у вересні 2007 (102,2), у жовтні 2007 (102,9), у листопаді 2007 (102,2), у грудні 2007 (102,1), у січні 2008 (102,9), у лютому 2008 (102,7), у березні 2008 (103,8), у квітні 2008 (103,1), у травні 2008 (101,3), у вересні 2008 (101,1), у жовтні (101,7), у листопаді 2008 (101,5), у грудні 2008 (102,1), у січні 2009 (102,9), у лютому 2009 (101,5), у березні 2009 (101,4), у червні 2009 (101,1), листопаді 2009 (101,1), у січні 2010 (101,8), у лютому 2010 (101,9), у серпні 2010 (101,2), у вересні 2010 (102,9).

У листі Міністерства праці та соціальної політики України від 02.10.2003 №024-11 (яке відповідно до пункту 14 Порядку №1078 має повноваження надавати роз`яснення щодо застосування цього Порядку) роз`яснювалося, що оскільки фактичний індекс споживчих цін за березень 2003 перевищив поріг індексації і становив 101,1%, то право на індексацію відбулося в травні, тобто грошові доходи за травень згідно з Порядком мають індексуватися на 1,1% (101,1 - 100). Для подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, в якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації. Тобто, починаючи з квітня 2003 розпочалося обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком до чергового перевищення порогу. Оскільки індекс споживчих цін за квітень - серпень не перевищив поріг індексації і становив 99,0% (1,007 х 1,00 х 1,001 х 0,999 х 0,983 = 99,0), доходи продовжують індексуватися на 1,1%. При цьому слід мати на увазі, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих за цей місяць, не проводиться (пункт 5 Порядку). Обчислення індексу для проведення індексації в тому випадку починається з місяця, що настає за базовим.

Поряд з тим, з довідки ДУ «Маневицька виправна колонія (№42)» від 21.02.2022 №42/821/4 про одноразової додаткові види грошового забезпечення та індексацію грошового забезпечення, слідує, що ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення у період з 01.03.1999 по 31.12.2006 не нараховувалася та не виплачувалася взагалі, а за період з 01.01.2007 по 30.12.2012 проведено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення у загальній сумі 1832,48 грн., водночас у листах від 31.01.2022 №16/440-22/Б-7 та від 21.02.2022 № 4/820-22/Б-12 відповідач вказав, що індексація грошового забезпечення позивача здійснювалася відповідно до Порядку №1078, незважаючи на те, що період проходження позивачем служби розпочався задовго до набрання чинності Порядком №1078.

Визначити точний період для обчислення індексації у проміжку з 01.03.1999 по 30.12.2010 суд позбавлений можливості, оскільки відсутні усі вихідні дані, які впливають на розрахунок індексації. Доказів правомірності ненарахування позивачу індексації грошового забезпечення у період з 01.03.1999 по 31.12.2006 та правомірності нарахування такої індексації у період з 01.01.2007 по 30.12.2010 у виплаченому розмірі відповідач не надав, з яких чітко вбачався б механізм розрахунку індексації згідно з вимогами Закону №1282-ХІІ та положень Порядку №663, а потім Порядку №1078, який безумовно залежать від індексу споживчих цін, порогу індексації, базового місяця та коефіцієнта індексації.

Водночас суд не погоджується з доводами позивача про те, що за період з 01.01.2008 по 30.12.2010 індексацію його грошового забезпечення необхідно було проводити із встановленням базового місяця січень 2008 з огляду на таке.

09.12.2015 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова №1013), яка набрала чинності 15.12.2015 та відповідно до пункту 6 цієї постанови застосовується з 01.12.2015.

Постановою №1013 до Порядку №1078 внесені зміни, пункт 5 викладено в новій редакції:

« 5. У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру» .

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку».

Таким чином, важливим елементом алгоритму нарахування індексації є термін (так званий базовий місяць), від якого починає обчислюватися зростання індексу споживчих цін, оскільки нарахування індексації розпочинається після досягнення цим індексом певного значення у відсотках (так званого порогу), визначеного законом.

Так, індексація грошових доходів населення починає нараховуватися, коли зростання індексу споживчих цін перевищує:

- 101 відсоток за період до 01.01.2016 (частина перша статті 4 Закону №1282-XII в редакції, що діяла до 01.01.2016);

- 103 відсотки за період після 01.01.2016 (частина перша статті 4 Закону №1282-XII зі змінами).

Відповідно до пункту 5 Порядку №1078 в редакції, що діяла до 01.12.2015, тобто у період з 01.01.2008 по 30.12.2010, базовим місяцем для нарахування індексації вважався місяць, в якому відбулася одна із подій:

1) підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, або

2) зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів.

При цьому місяць, у якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

У зв`язку з прийняттям Постанови №1013, якою внесені зміни серед іншого і до пункту 5 Порядку №1078, з 01.01.2016 істотно змінився порядок нарахування індексації, оскільки базовим місяцем (місяцем, від якого починає обчислюватися зростання індексу споживчих цін, до досягнення ним порогу 103%) визначено місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, а не підвищення розмірів мінімальної заробітної плати чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімального розміру.

Судом встановлено, що у період з 01.01.2008 по 30.12.2010 відповідач здійснював позивачу нарахування та виплату індексації грошового забезпечення.

Доводи позивача щодо нарахування індексації грошового забезпечення за 2008-2010 роки у меншому розмірі зводяться лише до того, що відповідач неправильно визначив «базовий» місяць, яким, на його переконання, має бути січень 2008, оскільки 01.01.2008 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 1294), якою затверджено схеми посадових окладів осіб рядового і начальницького складу.

Однак, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм Порядку №1078 в редакції, що діяла до грудня 2015, в тому числі з 01.01.2008 по 30.12.2010, «базовим» місяцем вважався місяць, в якому відбулося (1) підвищення мінімальної зарплат, пенсій, стипендій, виплат із соціального страхування чи (2) зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати). З прийняттям Кабінетом Міністрів України Постанови №1013, яка набрала чинності з 15.12.2015, істотно змінився порядок індексації зарплати (грошового забезпечення) та інших доходів населення. Пункт 5 Порядку №1078 в редакції Постанови №1013, пов`язує початок обчислення зростання індексу споживчих цін з місяцем, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою.

Постанова №1013 не містить вказівок про те, що її положення застосовуються до правовідносин щодо нарахування індексації за період до набрання нею чинності (тобто зворотна дія в часі). З огляду на це твердження позивача щодо визначення січня 2008 базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 по 30.12.2010 є помилковими. При цьому, позивач не навів інших доводів, які спростували б правильність проведених відповідачем нарахувань індексації за вказаний період.

Водночас суд позбавлений можливості перевірити правильність проведених відповідачем нарахувань індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2007 по 30.12.2010, оскільки останнім не надано відповідних розрахунків, якими він керувався при здійсненні таких нарахувань.

З урахуванням наведених вище норм права та перевищення порогу індексу споживчих цін у певні періоди з урахуванням даних Держкомстату, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, що стосуються індексації грошового забезпечення, підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення у повному обсязі за період з 01.03.1999 по 30.12.2008 та зобов`язання відповідача здійснити позивачу нарахування та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) індексації грошового забезпечення за вказаний період, у задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.

На доводи відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду із цим позовом суд вважає за необхідне зазначити, що предмет позову у справі стосується невиплати позивачеві матеріальних допомог, що належать до одноразових додаткових видів грошового забезпечення, та індексації грошового забезпечення, тобто спір стосується оплати праці та державних гарантій, встановлених законодавством.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю (далі КЗпП України) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У рішенні від 15.10.2013 № 8-рп/2013 у справі №1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Таким чином, у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 12.06.2020 у справі №818/1106/16.

Також у Рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі №9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 КЗпП України зазначено, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що звернення позивача до суду із цим позовом не обмежується будь-яким строком.

Також суд вважає безпідставними твердження відповідача про те, що за період з 01.03.1999 по 14.08.2000 ДУ «Маневицька виправна колонія (№42)» є неналежним відповідачем, оскільки як вбачається з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , він безперервно, починаючи з 01.03.1999 по 30.12.2020, працював у Маневицькій виправній колонії №42, а тому зміна найменування установи чи зміна її підпорядкування не відміняє її обов`язку проводити виплату грошового забезпечення (чи окремих його складових), індексації грошового забезпечення.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Маневицька виправна колонія (№42)» щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у повному обсязі за період з 01 березня 1999 року по 30 грудня 2010 року.

Зобов`язати Державну установу «Маневицька виправна колонія (№42)» (44601, Волинська область, селище міського типу Маневичі, вулиця Андрія Снітка, будинок 25, ідентифікаційний код 08562660) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) нарахування та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 1999 року по 30 грудня 2010 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. О. Андрусенко