Справа № 420/12794/20
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2022-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2022 року

м. Київ

справа № 420/12794/20

провадження № К/9901/47357/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Стрелець Т.Г., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду у складі судді Марина П.П. від 11 лютого 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Федусика А.Г., Бойка А.В., Шевчук О.А. від 09 вересня 2021 року,

УСТАНОВИВ:

Вступ

1. Позивач є громадянином України, у 2000 році позивач виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю. До виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю позивач отримував пенсію. У 2018 році звернувся до пенсійного органу в Україні із заявою про поновлення виплати пенсії. Рішенням пенсійного органу позивачу було відмовлено у призначенні пенсії. Не погоджуючись із рішенням відповідача про відмову у поновленні виплати пенсії позивач звернувся до суду. Рішенням суду, яке набрало законної сили, визнано неправомірним рішення відповідача про відмову у поновленні виплати пенсії та зобов`язано відповідача поновити виплату пенсії позивачу з моменту звернення із заявою - 22 червня 2018 року. .

2. Позивач повторно звернувся до суду з позовом, у якому просить суд зобов`язати відповідача поновити виплати пенсії позивачу з 07 жовтня 2009 року по 22 червня 2018 року.

3. Зважаючи на встановлені обставини справи, доводи учасників справи, вирішуючи спір у цій справі, Суду слід відповісти на таке питання: чи допускається повторне звернення до суду з позовом стосовно позовних вимог, які було залишено без розгляду при розгляді справи між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав?

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

4. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, у якому просив:

- визнати протиправними та дискримінаційними рішення Головного управління Пенсійного фонду України щодо невиплати ОСОБА_1 недоотриманої пенсії за період з 07 жовтня 2009 року по 22 червня 2018 року; дії Головного управління Пенсійного фонду України в частині відмови у виплаті ОСОБА_1 пенсії з 07 жовтня 2009 по 22 червня 2018 року; бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України щодо невиплати ОСОБА_1 недоотриманої пенсії за період з 07 жовтня 2009 по 22 червня 2018 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію за період з 07 жовтня 2009 року по 22 червня 2018 року відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

5. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

6. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 420/28/19, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року, установлено, що позивача належить захисту саме з дати його звернення із заявою про поновлення виплати пенсії, тобто з 22 червня 2018 року.

7. Відмовляючи у задоволенні вимоги про зобов`язання відповідача виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, суд виходив з того, що виплата пенсії позивачу була припинена за заявою позивача. До 22 червня 2018 року, тобто до моменту звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, нарахування пенсії позивачу не було здійснено, а отже порушення приписів статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не допущено, що свідчить про передчасність цих заявлених позовних вимог. Чинним законодавством України не передбачено проведення індексації, компенсації сум виплат, що здійснюються у разі вирішення спору щодо порядку та розміру їх нарахування органом яким призначаються пенсії та проводиться їх виплата.

8. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року скасовано в частині визнання протиправними та дискримінаційними рішення Головного управління Пенсійного фонду України щодо невиплати недоотриманої пенсії ОСОБА_1 за період з 07 жовтня 2009 року по 22 червня 2018 року; дій Головного управління Пенсійного фонду України в частині відмови у виплаті ОСОБА_1 з 07 жовтня 2009 по 22 червня 2018 року; бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України щодо не виплати недоотриманої пенсії ОСОБА_1 за період з 07 жовтня 2009 по 22 червня 2018 року; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити недоотриману пенсію за період з 07 жовтня 2009 року по 22 червня 2018 року відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням індексації, а також нарахування компенсації втрати частини доходів за період з 07 жовтня 2009 року по 10 липня 2019 року та прийнято у вказаній частині постанову, якою провадження закрито.

В решті рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року залишено без змін.

9. Закриваючи провадження у справі щодо частини позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 420/28/19, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 02 липня 2018 року № 10392/02 про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області поновити нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 на підставі документів, що додані до заяви, з дати його звернення, а саме з 22 червня 2018 року, що в силу приписів пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою закриття провадження у справі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10. Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року, та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

11. Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_1 є громадянином України.

12. 15 серпня 1997 року позивачу призначено пенсію за віком.

13. 17 листопада 2000 року позивач виїхав з України на постійне місце проживання до Ізраїлю.

14. 22 червня 2018 року уповноважений представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою щодо поновлення виплати раніше призначеної пенсії, в якій просив поновити виплату пенсії за вислугою років, нарахувавши її розмір у відповідності з діючим на час відновлення законодавством.

15. Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області листом від 02 липня 2018 року повідомило представника позивача про те, що позивач на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не перебував і пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» головним управлінням не виплачувалось, тому розглянути питання поновлення виплати йому пенсії не має можливості.

16. Не погоджуючись з рішенням пенсійного органу ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якому просив протиправними та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у поновленні пенсії позивачу від 02 липня 2018 року; зобов`язати відповідача провести поновлення та виплату пенсії за вислугою років позивачу з 07 жовтня 2009 року з її одночасним перерахунком, відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів.

17. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 420/28/19, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 02 липня 2018 року про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 з дати його звернення, а саме з 22 червня 2018 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

18. ОСОБА_1 повторно звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якому просить: визнати протиправними та дискримінаційними рішення Головного управління Пенсійного фонду України щодо невиплати ОСОБА_1 недоотриманої пенсії за період з 07 жовтня 2009 року по 22 червня 2018 року; дії Головного управління Пенсійного фонду України в частині відмови у виплаті ОСОБА_1 пенсії з 07 жовтня 2009 по 22 червня 2018 року; бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України щодо невиплати ОСОБА_1 недоотриманої пенсії за період з 07 жовтня 2009 по 22 червня 2018 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію за період з 07 жовтня 2009 року по 22 червня 2018 року відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

19. Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 815/1226/18.

20. Також скаржник вказує на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права в частині позовних вимог, провадження по яких у справі було закрито. На думку скаржника суд дійшов помилкових висновків стосовно того, що наявний спір між тими ж самими сторонами, про той самий предмет і з тих же самих підстав.

21. Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року, у якому воно просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

22. У відзиві Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області вказує на те, що незважаючи на наявність чинного рішення суду у справі № 420/28/19, ОСОБА_1 вдруге звертається до суду з того самого спору і між тими самими сторонами. Рішенням у справі № 420/28/19, яке набрало законної сили, визнано за позивачем право на поновлення виплати пенсії з 22 червня 2018 року.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права

23. Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

24. Згідно із частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

25. Пунктом 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

26. В силу приписів частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, тобто в частині висновків суду апеляційної інстанції, що наявний спір між тими ж самими сторонами, про той самий предмет і з тих же самих підстав.

27. Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis параграф 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», параграф 53 рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України»).

28. Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

29. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

30. Таким спором відповідно до наведеної норми визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю тотожні за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, якими обґрунтовується звернення до суду.

31. Така підстава для закриття провадження у справі як існування рішення суду, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.

32. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони й інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

33. Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 11-257заі18 тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

34. Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 02 липня 2018 року про відмову у поновленні виплати пенсії позивачу, визнання протиправною бездіяльність відповідача, щодо не поновлення його пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести поновлення та виплату пенсії за вислугою років позивачу з 07 жовтня 2009 року з її одночасним перерахунком, відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів.

35. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 420/28/19, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 02 липня 2018 року про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 на підставі документів, що додані до заяви, з дати його звернення, а саме з 22 червня 2018 року.

36. Тобто, предметом спору у справі № 420/28/19 було оскарження дій та рішень пенсійного органу щодо припинення виплати пенсії в період з 07 жовтня 2009 року та зобов`язання поновити і виплатити пенсію з проведенням індексації та компенсації втрати частини доходів.

37. Підставою звернення позивача до суду як у справі № 420/28/19 так і у справі № 420/12794/20 слугувало те, що відповідачем, на думку позивача, не виплачена ОСОБА_1 пенсія з 07 жовтня 2009 року.

38. У справі № 420/28/19 та у справі, яка розглядається, сторони, предмети та підстави позовів є тотожними, відмінність полягає лише в тому, що в даній справі позивач перефразував позовні вимоги.

39. За наведених обставин, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що спір щодо поновлення виплати пенсії з 07 жовтня 2009 року був предметом розгляду в адміністративній справі № 420/28/19, рішення у якій набрало законної сили.

40. Таким чином, на час ухвалення судом першої інстанції у цій справі було таке, що набрало законної сили рішення з того самого спору і між тими самими сторонами, що, в свою чергу, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України слугувало підставою для закриття провадження у справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

41. За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції, змінене рішенням суду апеляційної інстанцій, є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності до норм процесуального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин; у них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Судді Я.О. Берназюк

Т.Г. Стрелець