Справа № 260/1549/22
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2022-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2022 рокум. Ужгород№ 260/1549/22

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Іванчулинця Д.В.,

при секретарі судового засідання Костелей І.Ф.,

за участі сторін та осіб, які беруть участь у розгляді справи:

представника позивача Тричинець Н.П.,

представник відповідача не з`явився,

представник третьої особи не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області (вул. Закарпатська, буд. 63, смт. Середнє, Ужгородський район, Закарпатська область, 89452, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державне підприємство Агропромислова фірма Леанка (вул. Шевченка, буд. 6, смт. Середнє, Ужгородський район, Закарпатська область, 89452, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 08 липня 2022 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено та підписано 18 липня 2022 року.

22 квітня 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державне підприємство «Агропромислова фірма «Леанка»» (далі третя особа), яким просить суд:

1) прийняти позовну заяву та відкрити провадження у справі;

2) визнати протиправним та скасувати п.п. 5, 5.5 Рішення 9 сесії VIII скликання Середнянської селищної ради від 10.12.2021 року, щодо відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки (кадастровий номер :10:028:0053), площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Середнянської селищної ради;

3) зобов`язати Середнянську селищну раду Ужгородського району Закарпатської області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :10:028:0053), площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Середнянської селищної ради з метою передачі у власність ОСОБА_1 ;

4) визнати протиправним та скасувати п.п. 4, 4.1 Рішення 9 сесії VIII скликання Середнянської селищної ради від 10.12.2021 року щодо надання згоди Середнянській селищній раді Ужгородського району на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки (кадастровий номер :10:028:0053), площею 2,0000га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Середнянської селищної ради;

5) судові витрати покласти на відповідача (а.с.1-8).

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. З метою реалізації права на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність у порядку ст.118 Земельного кодексу України, 09 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно класифікації видів цільового призначення земель - 01.03) у власність площею 2 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Середнянської селищної ради, Ужгородського району Закарпатської області. Проте, відповідне клопотання позивача так і не було розглянуто, у зв`язку із чим, 15 грудня 2020 року останній звернувся до ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області з повідомленням про замовлення розроблення (виготовлення) проекту землеустрою на відповідну земельну ділянку в порядку ст. 123 Земельного кодексу України. До відповідного повідомлення позивач додав копію договору №370 від 15.12.2020р. на розроблення документації із землеустрою без отримання дозволу. Згідно Витягу з ДЗК, 25 січня 2021 року, відповідна земельна ділянка, площею 2,000 га. була сформована як об`єкт прав та зареєстрована з кадастровим номером :10:028:0053. 27 жовтня 2021 року позивач через свого представника звернувся до Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо передачі у власність вищевказаної земельної ділянки (копія додається). З метою отримання інформації щодо поданого клопотання, 16 грудня 2021 року представник позивача звернулась до відповідача з адвокатським запитом, в якому просила надати інформацію про результати його розгляду, а також про те, чи приймались сесією селищної ради будь які інші рішення, що стосуються відповідної земельної ділянки або поширюють свою дію на її межі. У відповідь на адвокатський запит листом № 01-49/2561 від 28.12.2021, селищна рада повідомила, що Середнянською селищною радою прийнято рішення 10 грудня 2021 року щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою, оскільки при розгляді заяви гр. ОСОБА_1 було виявлено накладання земельної ділянки на землі, які перебувають на праві постійного користування землею державної власності, селищною радою прийнято рішення 10.12.2021р щодо надання згоди на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, згідно з ст.ст. 25, 56 Закону України «Про землеустрій». Зокрема, відповідно до п.п. 5, 5.5 Рішення 9 сесії VIII скликання Середнянської селищної ради від 10.12.2021 року, вирішено відмовити ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :10:028:0053), площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Середнянської селищної ради, оскільки частина земельної ділянки перебуває в постійному користуванні Агропромислової фірми «Леанка», згідно з державним актом на право постійного користування землею серія І-ЗК №000719. Пунктами ж 4, 4.1 оскаржуваного Рішення, вирішено надати згоду Середнянській селищній раді Ужгородського району на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки (кадастровий номер :10:028:0053), площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Середнянської селищної ради. Оскаржуване рішення в частині відмови позивачу в затвердженні проекту землеустрою та надання дозволу на поділ земельної ділянки на яку він претендує позивач та його представник вважають протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим і звернувся з даним позовом до суду.

26 квітня 2022 року ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами загального позовного провадження (а.с.71-73).

20 травня 2022 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було закрито підготовче провадження у даній справі та призначено розгляд такої по суті (а.с.80, 81).

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі з мотивів наведених у позовній заяві та просив суд задовольнити позов повністю.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, не забезпечив явки свого уповноваженого представника, про причини неявки суд не повідомив, хоча судом вжито всіх заходів для належного повідомлення останнього про дату, час та місце судового розгляду. Станом на день розгляду справи, відповідач суб`єкт владних повноважень відзиву на позовну заяву не подав, що в силу вимог ч.4 ст.159 КАС України, кваліфіковано судом, як визнання позову.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, хоча судом вжито всіх заходів для належного повідомлення останнього про дату, час та місце судового розгляду. Пояснень з приводу позову від останнього до суду не надходило.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що з метою реалізації права на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність у порядку ст.118 Земельного кодексу України, 09 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно класифікації видів цільового призначення земель - 01.03) у власність площею 2 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Середнянської селищної ради, Ужгородського району Закарпатської області.

Як стверджує позивача у позовній заяві, відповідне клопотання позивача так і не було розглянуто, у зв`язку із чим, 15 грудня 2020 року останній звернувся до ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області з повідомленням про замовлення розроблення (виготовлення) проекту землеустрою на відповідну земельну ділянку в порядку ст. 123 Земельного кодексу України. До відповідного повідомлення позивач додав копію договору №370 від 15.12.2020р. на розроблення документації із землеустрою без отримання дозволу.

Згідно Витягу з ДЗК, 25 січня 2021 року, відповідна земельна ділянка, площею 2,000 га. була сформована, як об`єкт прав та зареєстрована з кадастровим номером :10:028:0053.

27 жовтня 2021 року позивач через свого представника звернувся до Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо передачі у власність вищевказаної земельної ділянки.

З метою отримання інформації щодо поданого клопотання, 16 грудня 2021 року представник позивача звернулась до відповідача з адвокатським запитом, в якому просила надати інформацію про результати його розгляду, а також про те, чи приймались сесією селищної ради будь які інші рішення, що стосуються відповідної земельної ділянки або поширюють свою дію на її межі.

У відповідь на адвокатський запит листом № 01-49/2561 від 28 грудня 2021 року, селищна рада повідомила, що Середнянською селищною радою прийнято рішення 10 грудня 2021 року щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою, оскільки при розгляді заяви гр. ОСОБА_1 було виявлено накладання земельної ділянки на землі, які перебувають на праві постійного користування землею державної власності, селищною радою прийнято рішення 10 грудня 2021 року щодо надання згоди на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, згідно з ст.ст. 25, 56 Закону України «Про землеустрій».

Відповідно до п.п. 5, 5.5 Рішення 9 сесії VIII скликання Середнянської селищної ради від 10.12.2021 року, вирішено відмовити ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :10:028:0053), площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Середнянської селищної ради, оскільки частина земельної ділянки перебуває в постійному користуванні Агропромислової фірми «Леанка», згідно з державним актом на право постійного користування землею серія І-ЗК №000719.

Пунктами ж 4, 4.1 оскаржуваного Рішення, вирішено надати згоду Середнянській селищній раді Ужгородського району на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки (кадастровий номер :10:028:0053), площею 2,0000га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Середнянської селищної ради.

Оскаржуване рішення в частині відмови позивачу в затвердженні проекту землеустрою та надання дозволу на поділ земельної ділянки позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із чим і звернувся до суду з даним позовом.

Підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою позивача відповідач вказав наявність накладки відповідної земельної ділянки на земельну ділянку, що перебуває у постійному користуванні Агропромислової фірми «Леанка».

Відповідно до акту на право постійного користування землею серії І-ЗК №000717, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування Середнянської селищної ради під № 10 від 28.02.1996р, агропромисловій фірмі «Леанка» надано у постійне користування 1660,3 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування.

Згідно проекту землеустрою, спірна земельна ділянка розташована у контурі № НОМЕР_2 , що має загальну площу 20.7 га та відображено на викопіювання з плану земель (арк. 17 проекту).

Разом з тим, відповідно Експлікації земель по угіддям № 314-4 від 1994р (арк.36 схеми в додатках), погодженої головами Середнянської селищної ради, Ірлявської, Дібрівсьої сільських рад, начальником відділу земельних ресурсів Ужгородської райдержадміністрації та директором агрофірми «Леанка», що є додатком до Акту на постійне користування, контур, в якому знаходиться спірна земельна ділянка повністю зображений сірим контуром.

Згідно умовних позначень експлікації, сірий контур 521 позначає землі населених пунктів. Разом з тим, землі, що перебувають у постійному користуванні фірми «Леанка» позначені помаранчевим кольором та не накладаються на ділянку позивача.

Більше того, на викопіюванні земельної ділянки, що міститься на арк. 17 проекту землеустрою відображено, що із земельною ділянкою ОСОБА_1 (від А до Б) з розривом у 3 метри межує земельна ділянка з кадастровим номером :10:028:0025, загальною площею 3,7993 га. Саме ця земельна ділянка і входить до складу земель, що передані у постійне корегування ДП «Леанка» (частина ділянки № 12 згідно Державного акту).

Враховуючи вищенаведене, земельна ділянка, на яку претендує позивач не перебуває у постійному користуванні Агропромислової фірми «Леанка», що є підставою для скасування оскаржуваного Рішення в частині відмови у затвердженні проекту землеустрою позивачу з цих підстав.

Зрозуміло, що положення (п.п.4, 4.1) оскаржуваного Рішення щодо надання згоди на розробку технічної документації щодо поділу земельної ділянки ОСОБА_1 є похідними від рішення щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою.

Відтак, у відповідача відсутні були законні підстави для самостійного прийняття рішення про надання згоди на виготовлення такої технічної документації (щодо поділу) в порядку ст.ст. 22, 56 ЗУ «Про землеустрій», оскільки згідно наявної технічної документації і позивача, і Агропромислової фірми «Леанка», їхні земельні ділянки не накладаються.

Частина 9 ст. 118 ЗК України передбачає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до пункту 6 частини третьої статті 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Таким чином, законом чітко врегульовано процедуру безоплатного отримання земельних ділянок, при цьому всі дії відповідних суб`єктів земельно- правової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність.

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого «земельного» питання. У світлі вимог частини другої статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим. Саме такого висновку дійшов Касаційний адміністративний суд у складі Верховного суду у Постанові від 23.04.2019р. у справі №818/965/16.

Згідно частинами сім та вісім статті 186 ЗК України Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, інші суб`єкти, визначені цією статтею, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання документації із землеустрою безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про її погодження або про відмову в погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Строк дії таких висновків є необмеженим.

Підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до п. 34 ч.1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України (далі ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У відповідності до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно до ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з п. "в" ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до ч. 8 ст. 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до ч. 4 вказаної статті розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Згідно з ч. 5 ст. 186-1 Земельного кодексу України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації (частина 6 ст. 186-1 ЗК України).

За частиною 8 ст. 186-1 Земельного кодексу України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений). Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки. Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Згідно із ч. 9 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до ч. 10 ст. 118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

З вищенаведених норм земельного кодексу вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24.01.2020 у справі №316/979/18, від 27.01.2021 у справі № 560/1334/19, від 01.02.2021 у справі № 560/1282/19, від 04.03.2021 року у справі № П/811/968/18.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається із оскарженого рішення Середнянської селищної ради від 10 грудня 2021 року, пунктом 5 якого позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою, підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою позивача відповідач вказав наявність накладки відповідної земельної ділянки на земельну ділянку, що перебуває у постійному користуванні Агропромислової фірми «Леанка».

Разом з тим, відповідно до акту на право постійного користування землею серії І-ЗК №000717, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування Середнянської селищної ради під № 10 від 28.02.1996р, агропромисловій фірмі «Леанка» надано у постійне користування 1660,3 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування.

Згідно проекту землеустрою, спірна земельна ділянка розташована у контурі № 521, що має загальну площу 20.7 га та відображено на викопіюванняі з плану земель (арк. 17 проекту).

Разом з тим, відповідно Експлікації земель по угіддям № 314-4 від 1994р (арк.36 схеми в додатках), погодженої головами Середнянської селищної ради, Ірлявської, Дібрівсьої сільських рад, начальником відділу земельних ресурсів Ужгородської райдержадміністрації та директором агрофірми «Леанка», що є додатком до Акту на постійне користування, контур, в якому знаходиться спірна земельна ділянка повністю зображений сірим контуром.

Згідно умовних позначень експлікації, сірий контур 521 позначає землі населених пунктів. Разом з тим, землі, що перебувають у постійному користуванні фірми «Леанка» позначені помаранчевим кольором та не накладаються на ділянку, проект якої мав на меті затвердити позивач.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що земельна ділянка, на яку претендує позивач не перебуває у постійному користуванні Агропромислової фірми «Леанка», що є підставою для скасування оскаржуваного Рішення в частині відмови у затвердженні проекту землеустрою позивачу з цих підстав.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, суд зазначає наступне.

Як випливає зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за встановленими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Наведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини в справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії", в яких останній зазначив, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції не полягає у підміні органів влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовна вимога щодо зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою задоволенню не підлягає.

Згідно з нормами ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у відповідності до положень ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Таким чином, з метою захисту порушених суб`єктом владних повноважень прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Середнянську селищну раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27 жовтня 2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :10:028:0053), площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Середнянської селищної ради з метою передачі у власність ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

За правилами, встановленими ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до вимог статті 139 КАС України, понесені судові витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 2977,20 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 205, 241 - 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області (вул. Закарпатська, буд. 63, смт. Середнє, Ужгородський район, Закарпатська область, 89452, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державне підприємство Агропромислова фірма Леанка (вул. Шевченка, буд. 6, смт. Середнє, Ужгородський район, Закарпатська область, 89452, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати п.п. 5, 5.5 Рішення 9 сесії VIII скликання Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області від 10 грудня 2021 року, щодо відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки (кадастровий номер :10:028:0053), площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Середнянської селищної ради.

3. Визнати протиправним та скасувати п.п. 4, 4.1 Рішення 9 сесії VIII скликання Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області від 10грудня 2021 року щодо надання згоди Середнянській селищній раді Ужгородського району на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки (кадастровий номер :10:028:0053), площею 2,0000га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Середнянської селищної ради.

4. Зобов`язати Середнянську селищну раду Ужгородського району Закарпатської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :10:028:0053), площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Середнянської селищної ради з метою передачі у власність ОСОБА_1 , з врахуванням висновків суду.

5. Стягнути з Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області (вул. Закарпатська, буд. 63, смт. Середнє, Ужгородський район, Закарпатська область, 89452, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2977,20 грн. (дві тисячі дев`ятсот сімдесят сім гривень двадцять копійок).

6. У задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець