Справа № 500/9293/21
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 500/9293/21 пров. № А/857/7208/22

Восьмий апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Матковської З.М., Улицького В.З.,

за участю секретаря Омеляновської Л.В.,

представник апелянта Гураль Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 березня 2022 року (ухвалене головуючим суддею Мандзій О.П. об 11 год. 35 хв. у м. Тернопіль, повне судове рішення складено 21 березня 2022 року) у справі № 500/9293/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Тернопільської міської ради Кавецької Оксани Борисівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 61431503 від 08.11.2021;

зобов`язати Державного реєстратора закрити розділ Державного реєстру прав та реєстраційну справу на житловий будинок під літерою «А» загальною площею 77,0 кв.м., житловою площею 46,4 кв.м., гараж під літерою «Б», вбиральня під літерою «Г», мощення під літерою «І», за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 та провести державну реєстрацію припинення речових прав ї їх обтяжень на цей об`єкт, в зв`язку з його знищенням.

В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що спірне рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень прийняте з порушенням вимог чинного в Україні законодавства та порушує її право на об`єктивні, достовірні та повні відомості про зареєстровані за нею речові права на нерухоме майно.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.03.2022 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 61431503 від 08.11.2021, є таким, що прийняте Державним реєстратором в межах повноважень, в порядку та у спосіб, передбачені чинним законодавством, з дотриманням принципів пропорційності та законності у відповідності до ч. 2 ст. 2 КАС України, в зв`язку з чим відсутні підстави для визнання протиправним та скасування останнього.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржила позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що закон не ставить в залежність припинення права власності на об`єкт нерухомого майна в разі його знищення від наявності на такий об`єкт обтяження. Навпаки, закон передбачає скасування такого обтяження внаслідок припинення права власності на об`єкт нерухомого майна в разі його знищення, так як неможливо обтяжите те, чого не існує.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

Інші особи в судове засідання на виклик суду не з`явилися, явку уповноваженої особи не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що за позивачем ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), прізвище якої змінено з « ОСОБА_2 » на підставі свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 від 16.01.2020 (а.с.8), зареєстровано об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 101, що складається із житлового будинку загальною площею 77 кв.м., житлова площа 46,4 кв.м., (літера А), гаражу (літера Б), вбиральні (літера Г), мощення (літера І) та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.9-15). Відповідно до даної інформації - 12.11.2019 в Спеціальному розділі Державного реєстру прав на нерухоме майно на підставі постанови про арешт майна боржника № 60572241 зареєстровано обтяження № 34114151 на все нерухоме майно; особа, майно якої обтяжується ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), обтяжувач - Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Згідно з актом обстеження житлового будинку та господарських споруд у зв`язку із знесенням та виключенням їх з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.12.2019, комісією в складі директора ТОВ «Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області» ОСОБА_4 , техніка ТОВ «Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області» ОСОБА_5 , начальника управління містобудування архітектури та кадастру - головного архітектора міста Бесаги В.Й. та власниці нерухомості ОСОБА_3 встановлено, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 77,0 кв.м., житловою площею 46,4 кв.м., гараж під літерою «Б», вбиральня під літерою «Г», мощення під літерою «І» - знесені (а.с.16).

Позивач звернулася до державного реєстратора речових прав на нерухоме Тернопільської міської ради із заявою, в якій, у зв`язку із знищенням об`єкта нерухомого майна, просила закрити відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційну справу, скасувати реєстраційний номер цього об`єкта, провести державну реєстрацію припинення речових прав, обтяжень речових прав (а.с.17). Справжність підпису на заяві 22.10.2021 засвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовнір І.Т., зареєстровано в реєстрі за № 7562. До заяви додано нотаріально посвідчену копію акту обстеження житлового будинку та господарських споруд у зв`язку із знесенням та виключенням їх з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.12.2019.

Державний реєстратор, розглянувши вказану заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 04.11.2021, встановив наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Керуючись ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.18, 24 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 1127 від 25.12.2015, 08.11.2021 Державним реєстратором прийнято рішення №61431503 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (а.с.18).

Позивач вважаючи таку відмову відповідача протиправною, звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01.07.2004 (далі - Закон № 1952-IV) та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 (далі - Порядок № 1127).

Так, відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV, державній реєстрації прав підлягають, зокрема: 1) право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва; 2) речові права на нерухоме майно, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; право довірчої власності (крім права довірчої власності як способу забезпечення виконання зобов`язань); інші речові права відповідно до закону.

Пунктами 1, 2, 5 ч. 3 ст. 10 Закону № 1952-ІV визначено, що державний реєстратор:

встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Частиною 1 ст. 11 Закону № 1952-IV передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 14 Закону № 1952-ІV визначено, що розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі знищення об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону № 1952-ІV у разі знищення об`єкта нерухомого майна або скасування державної реєстрації земельної ділянки відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, а реєстраційний номер цього об`єкта скасовується.

Розділ Державного реєстру прав закривається державним реєстратором одночасно із проведенням державної реєстрації припинення речових прав, обтяжень речових прав, про що державний реєстратор обов`язково невідкладно повідомляє відповідного користувача, обтяжувача.

Відповідно до ст. 18 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Пунктом. 12 Порядку № 1127 встановлено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Пунктом 75 Порядку № 1127 передбачено, що для державної реєстрації припинення права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва у зв`язку з його знищенням подаються:

1) заява власника закінченого будівництвом об`єкта чи об`єкта незавершеного будівництва, справжність підпису на якій засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат»;

2) документ, що посвідчує право власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли такий документ відсутній у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням).

Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва у зв`язку з його знищенням проводиться за наявності відомостей про факт знищення, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Відповідно до п. 23 Порядку № 1127 за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

При цьому, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV підставами для відмови в державній реєстрації прав зокрема є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

З матеріалів справи слідує, що Державний реєстратор відмовив позивачу у проведенні державної реєстрації прав у зв`язку з тим, що наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, що сторонами не оспорюється та підтверджується матеріалами справи.

За позицією позивача, державна реєстрація припинення речових прав, обтяжень речових прав є визначений імперативно наслідок закриття відповідного розділу Державного реєстру прав у зв`язку із знищенням об`єкта нерухомого майна.

Позивач стверджує, що Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не ставить в залежність припинення права власності на об`єкт нерухомого майна в разі його знищення від наявності на такий об`єкт обтяження.

Проте суд першої інстанції правильно зазначив, що такі висновки є помилковими, оскільки за приписами ч. 2 ст. 14 Закону № 1952-VI у разі знищення об`єкта нерухомого майна відповідний розділ Державного реєстру прав закривається державним реєстратором одночасно із проведенням державної реєстрації припинення речових прав, обтяжень речових прав, тоді як диспозиція п. 6 ч. 1 ст. 24 цього ж Закону прямо вказує на те, що підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Водночас заява, в якій, у зв`язку із знищенням об`єкта нерухомого майна, позивач просив закрити відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційну справу, скасувати реєстраційний номер цього об`єкта, провести державну реєстрацію припинення речових прав, обтяжень речових прав, а також поданий ним акт обстеження житлового будинку та господарських споруд у зв`язку із знесенням та виключенням їх з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.12.2019, не є підставою для припинення обтяжень речових прав.

Колегія суддів враховує факт знесення згаданого вище житлового будинку, однак судом не встановлено, факту звернення позивача до державного виконавця про зняття виконавцем арешту з частини майна боржника в порядку ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» та наявністю письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням.

Відтак, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем на підставі та в межах повноважень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 березня 2022 року у справі № 500/9293/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді З. М. Матковська
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 18 липня 2022 року