Справа № 140/4376/22
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року ЛуцькСправа № 140/4376/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся з позовом до Департаменту соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації (далі Департамент соцзахисту Волинської ОДА, відповідач) про визнання протиправними дій щодо неналежного розгляду скарги та невжиття заходів за його зверненням від 13.05.2022; зобов`язання відповідача повторно розглянути його скаргу від 13.05.2022 з дотриманням вимог Закону України "Про звернення громадян" та стягнення моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що звернувся до відповідача зі скаргою у якій просив вжити заходів реагування щодо бездіяльності Управління соціального захисту населення (відділення №1 Маневичі) Камінь-Каширської районної адміністрації Волинської області (далі Управління СЗН Камінь-Каширської РДА) та зобов`язати вказане управління і надалі здійснювати нарахування і виплату щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 по справі №140/5685/21 продовжуючи з 03.09.2021.

Однак, відповідач у своєму листі від 24.05.2022 № 1300/23-272-22 зазначив лише про відсутність бюджетних коштів (хоча питання виплати нарахованої суми коштів позивачем не піднімалось взагалі) і жодним чином не розглянув питання, яке порушувалось у скарзі про продовження нарахування доплати після вступу в законну силу рішення суду.

Позивач дії відповідача щодо неналежного розгляду скарги вважає протиправними та просить стягнути з Департаменту соцзахисту Волинської ОДА моральну шкоду у розмірі 6000 грн.

Ухвалою суду від 21.06.2022 відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач у відзиві на позов №1902/01-13/03/2-22 від 13.07.2022 його вимоги заперечив, вважає їх такими, що не підлягають задоволенню (а.с. 15-19). В обгрунтування цієї позиції вказав, що 18.05. 2022 до Департаменту соцзахисту Волинської ОДА надійшла скарга ОСОБА_1 , датована 13.05.2022. До скарги позивачем додано відповідь Управління СЗН Камінь-Каширської РДА від 01.11.2021 за №Б-152/ч, яку позивач оскаржував.

У поданій до Департаменту скарзі позивач вказував, що не погоджується з відповіддю, наданою Управлінням СЗН Камінь-Каширської РДА в листі від 01.11.2021 за №Б-152/ч щодо виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 у справі №140/5685/21. Позивач просив Департамент соцзахисту Волинської ОДА вжити заходів реагування щодо бездіяльності управління та зобов`язати і надалі здійснювати нарахування та виплату щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, відповідно до положень статті 37 № 796-ХІІ згідно з рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 у справі №140/5685/21, а також просив розглянути скаргу та надіслати відповідь у встановлений законом строк.

Водночас, всупереч приписам частини 2 статті 8, частини 1, 2 статті 17 Закону України №393/96-ВР «Про звернення громадян», позивачем подано скаргу, поза встановлений місячний термін, а згідно імперативних вимог цих статей скарги, подані з порушенням зазначеного терміну, не розглядаються та не вирішуються. Таким чином, Департамент соцзахисту Волинської ОДА не розглядав скаргу та не вирішував питання які в ній були зазначені позивачем, в порядку в якому вимагав останній, у зв`язку з порушенням терміну подання цієї скарги.

Разом з тим, зважаючи на всю важливість завдань та функцій, покладених на Департамент, з метою максимального забезпечення прав та законних інтересів позивача, відповідачем було розглянуто його звернення та надано належну відповідь від 24.05.2022 №1300/23-2/2-22, відповідно до вимог чинного законодавства. Більш того, питання яке порушене позивачем в скарзі перебуває в Департаменті на контролі і в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством відповідач його вирішує, про що також було повідомлено позивача.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, зазначив, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідача та вини Департаменту в заподіянні моральної шкоди, не зазначено з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди.

З наведених підстав відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 13.05.2022 звернувся до відповідача зі скаргою на рішення, дії Управління СЗН Камінь-Каширської РДА. У скарзі було зазначено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 по справі №140/5685/21 визнано протиправною бездіяльність Управління СЗН Камінь-Каширської РДА щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язано вказане управління провести ОСОБА_1 з 27.11.2020 нарахування та виплату щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі, що дорівнює 40 % від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року.

Згідно вказаного судового рішення Управління СЗН Камінь-Каширської РДА в добровільному порядку здійснило нарахування вищевказаної грошової допомоги відповідно до ст.37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте, рішення суду управлінням виконане лише до дати винесення судом рішення (02.09.2021). Жодних пояснень щодо застосування саме цієї дати виконання рішення суду управлінням не зазначено. У скарзі позивач вказав, що рішення суду від 02.09.2021 по справі №140/5685/21 є таким, що набрало законної сили, не змінене та не скасоване, проте Управління СЗН Камінь-Каширської РДА після дати набрання рішенням законної сили далі протиправно не нараховує щомісячну допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства. У зв`язку із викладеним, позивач у скарзі просив відповідача розглянути скаргу та надіслати відповідь у встановлений строк та вжити заходів реагування щодо бездіяльності Управління СЗН Камінь-Каширської РДА, зобов`язавши вказане управління і надалі здійснювати нарахування і виплату щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 по справі №140/5685/21 продовжуючи з 03.09.2021 (а.с.5).

Листом від 24.05.2022 №1300/23-2/2-22 на скаргу ОСОБА_1 відповідач надав відповідь у якій вказав, що Мінсоцполітики як головний розпорядник коштів за бюджетною програмою КПКВК 2501200 «Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» забезпечує проведення соціальних виплат згідно із затвердженими бюджетними призначеннями, передбаченими законами України про Державний бюджет України на відповідні роки. Зазначив, що Мінсоцполітики в бюджетній програмі Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на 2022 рік не передбачило використання бюджетних коштів на виконання статті 37 Закону № 796-ХІІ. У зв`язку з наведеним, виплата позивачу визначених рішенням суду коштів залежить не від дій чи бездіяльності Управління СЗН Камінь-Каширської РДА, а від наявності чи відсутності відповідного бюджетного призначення (а.с.7).

Позивач, не погоджуючись із тим, що його скарга, адресована відповідачу була розглянута без належної перевірки порушених питань, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів врегульовано Законом України Про звернення громадян від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі Закон №393/96-ВР). Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі статтею 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

До рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності (стаття 4 Закону №393/96-ВР).

За приписами частини першої статті 5 Закону №393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються (частини перша-третя статті 7 Закону №393/96-ВР).

Частинами першою, третьою статті 15 Закону №393/96-ВР встановлено обов`язок органів державної влади, місцевого самоврядування та їх посадових осіб, керівників та посадових осіб підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

За правилами статті 18 Закону №393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, знайомитися з матеріалами перевірки, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

За змістом статті 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Отже, кожен громадянин має право звернутись до уповноваженого органу із заявою про сприяння в реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів або повідомити про порушення чинного законодавства. Зазначеному праву кореспондує обов`язок державного органу, органу місцевого самоврядування, до якого надійшло таке звернення, об`єктивно та вчасно його розглянути, надати вмотивовану відповідь у строки, встановленні статтею 20 Закону №393/96-ВР, і повідомити про наслідки такого розгляду. При цьому названий Закон встановлює, що розгляд звернення має здійснювати орган, до повноважень якого належить вирішення порушеного у зверненні питання, та якщо питання, порушені в одержаному зверненні, не входять до їх повноважень, воно пересилається за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється особу, яка подала звернення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, звертаючись зі скаргою до відповідача, просив вжити заходів реагування щодо бездіяльності Управління СЗН Камінь-Каширської РДА щодо припинення нарахування з 03.09.2021 щомісячної грошової допомоги зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства згідно рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 по справі №140/5685/21. Натомість, Департамент соцзахисту Волинської ОДА перевірки фактів (обставин) викладених у скарзі відповідача не здійснював взагалі, а повідомив ОСОБА_1 , що виплата коштів позивачу залежить від наявності чи відсутності відповідного бюджетного призначення.

У даному контексті суд звертає увагу на те, що позивач не піднімав у скарзі питання щодо виплат нарахованих сум, однак скаржився на протиправне припинення нарахування щомісячної грошової допомоги зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства Управлінням СЗН Камінь-Каширської РДА, що не було враховано відповідачем.

У зв`язку із вищевикладеним, суд дійшов висновку про те, що в порушення статті 19 Закону №393/96-ВР, Департамент соцзахисту Волинської РДА об`єктивно та всебічно не перевірив доводи та аргументи викладені у скарзі, а отже не забезпечив поновлення порушених прав позивача. У листі від 24.05.2022 №1300/23-2/2-22 відповідач не дав обгунтованої відповіді на питання, що піднімались позивачем у скарзі, натомість повідомив ОСОБА_1 , що виплата коштів за рішенням суду буде залежати від наявності чи відсутності відповідного бюджетного призначення, при цьому не звернув увагу на те, що питання виплат коштів позивачем не піднімалось у скарзі.

Суд зазначає, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень має місце у тому випадку, коли в межах повноважень суб`єкта владних повноважень існує обов`язок вчинити конкретні дії, але він не виконаний.

Зважаючи на встановлені обставини справи в їх сукупності, суд констатує, що належних доказів на підтвердження дотримання вимог Закону №393/96-ВР стосовно розгляду скарги ОСОБА_1 відповідачем суду не надано та судом в ході судового розгляду справи не встановлено.

Таким чином, з урахуванням викладеного, у суду наявні підстави вважати, що Департаментом соцзахисту Волинської ОДА допущено протиправну бездіяльність щодо належного розгляду скарги ОСОБА_1 від 13.05.2022. А тому з метою захисту прав позивача на належний розгляд звернень громадян, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 13.05.2022 з дотриманням вимог Закону №393/96-ВР.

Суд критично ставиться до пояснень відповідача про те, що Департамент соцзахисту Волинської ОДА не розглядав скаргу та не вирішував питання, які були зазначені позивачем у скарзі у зв`язку з порушенням терміну подання цієї скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону №393/96-ВР скарга на рішення, що оскаржувалось, може бути подана до органу або посадовій особі вищого рівня протягом одного року з моменту його прийняття, але не пізніше одного місяця з часу ознайомлення громадянина з прийнятим рішенням. Скарги, подані з порушенням зазначеного терміну, не розглядаються.

Отже, вказана норма права встановлює термін для оскарження саме рішення (індивідуального правового акту) органу або посадової особи. Згідно з п.19 ч.1 ст. 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Суд зазначає, що лист Управління СЗН Камінь-Каширської РДА №Б-152/ч від 01.11.2021 (а.с. 26) не є рішенням (індивідуальним правовим актом) суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 4 КАС України, оскільки відповідь на звернення позивача, викладена у листі, містить лише інформацію щодо виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09.07.2020 №140/7025/20, тобто носить суто інформативний характер та не створює для позивача чи інших осіб певних правових наслідків. Позивач, звертаючись до відповідача зі скаргою, оскаржував не рішення, а бездіяльність Управління СЗН Камінь-Каширської РДА щодо не нарахування (припинення нарахування) грошової допомоги відповідно до ст.37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» після 02.09.2021.

Окрім того, у разі якщо навіть відповідач вважав, що позивач оскаржує саме рішення Управління СЗН Камінь-Каширської РДА №Б-152/ч від 01.11.2021 і така скарга подана з порушенням термінів оскарження, то він повинен був прийняти рішення про припинення розгляду такого звернення, про що повідомити ОСОБА_1 , як того вимагає ч.3 ст.8 Закону №393/96-ВР, а не формально давати відповідь на звернення з роз`ясненням питань, які позивачем у скарзі не піднімалися.

Разом з тим, не підлягає до задоволення позовна вимога про стягнення з Департаменту соцзахисту Волинської ОДА на користь позивача моральної шкоди у розмірі 6000 грн з огляду на наступне.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 названої статті обумовлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснено у пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За приписами п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У пункті 9 цієї ж постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З викладеного вище слідує, що позивач повинен обґрунтувати заподіяння йому моральної шкоди, зокрема пояснити, в чому конкретно проявилося порушення його нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, що саме спричинило йому моральні страждання і в чому проявляється їхній взаємозв`язок з протиправними діями відповідача.

Водночас, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідача та вини Департаменту в заподіянні моральної шкоди, не зазначено з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди.

Позивач не надав суду доказів відносно того, у чому саме проявилися моральні та фізичні страждання через дії (бездіяльність) відповідача. Не довів суду, що була принижена його честь, гідність, престиж або ділова репутація, або що він втратив нормальні життєві зв`язки з оточуючими людьми.

Доказів настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, які у розумінні ст.23 ЦК України є підставою для відшкодування моральної шкоди позивачем також не надано.

За таких обставин, суд вважає необгрунтованими твердження позивача, що діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, а тому позовна вимога про стягнення з Департаменту соцзахисту Волинської ОДА моральної шкоди у розмірі 6 000 грн до задоволення не підлягає.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 244-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації щодо неналежного розгляду скарги ОСОБА_1 від 13 травня 2022 року.

Зобов`язати Департамент соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації розглянути скаргу ОСОБА_1 від 13 травня 2022 року з дотриманням вимог Закону України «Про звернення громадян».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

Відповідач: Департамент соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації (43027, м. Луцьк, Київський майдан, 9, )

Суддя Т.М. Димарчук