Справа № 640/1306/20
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2022-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 липня 2022 року

м. Київ

справа №640/1306/20

адміністративне провадження №К/990/12784/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єресько Л.О.,

суддів: Соколова В.М., Загороднюка А.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року у справі №640/1306/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Кадрової комісії № 7 про скасування рішення, наказу, поновлення на роботі,

УСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора (далі - відповідач 1), Кадрової комісії № 7 (далі - відповідач 2), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення сьомої кадрової комісії Генеральної прокуратури України від 12 грудня 2019 року про неуспішне проходження атестації;

- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора України від 21 грудня 2019 року № 2151у про звільнення позивача з посади прокурора відділу забезпечення діяльності у сфері протидії корупції управління організації представництва Департаменту представництва інтересів держави в суді Генеральної прокуратури України на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру";

- поновити позивача на роботі в офісі Генерального прокурора на посаді прокурора відділу або на рівнозначній посаді з 24 грудня 2019 року;

- стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2021 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Кадрової комісії № 7 від 12 грудня 2019 року № 7/2 "Про неуспішне проходження прокурором атестації". Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України від 21 грудня 2019 року № 2151ц про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу забезпечення діяльності у сфері протидії корупції управління організації представництва Департаменту представництва інтересів держави в суді. Поновлено ОСОБА_1 в Офісі Генерального прокурора на посаді рівнозначній посаді прокурора відділу забезпечення діяльності у сфері протидії корупції управління організації представництва Департаменту представництва інтересів держави в суді з 24 грудня 2019 року. Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі: 1694192, 52 грн. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 в Офісі Генерального прокурора на посаді рівнозначній посаді прокурора відділу забезпечення діяльності у сфері протидії корупції управління організації представництва Департаменту представництва інтересів держави в суді та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущено до негайного виконання.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2021 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 02 червня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам статті 330 КАС України.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення скаржником отримано ухвалу Верховного Суду від 02 червня 2022 року - 17 червня 2022 року.

28 червня 2022 року від скаржника на виконання ухвали про залишення без руху надійшла заява про усунення недоліків шляхом, визначеним зазначеною ухвалою Верховного Суду.

Таким чином, скаржником усунуто недоліки касаційної скарги в спосіб, установлений ухвалою Верховного Суду.

Частиною першою статті 334 КАС України передбачено, що за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставою для відкриття касаційного провадження у справі № 640/1306/20 є оскарження судового рішення перелік якого визначений у пункті 1 частини четвертої статті 328 КАС України, з посиланням у касаційній скарзі на те, що в оскаржуваному судовому рішенні суд апеляційної інстанції застосував пункт 7, підпункт 2 пункту 19 Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 19 вересня 2019 року №113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", пункт 9 частини першої та статті 51 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру», пункти 1, 5 розділу 1 та підпункту 2 пункту 13 Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03 жовтня 2019 року №221 (далі - Порядок №221) та абзац 3 пункту 12 Порядку роботи кадрових комісій, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 17 жовтня 2019 року № 233 у подібних правовідносинах, без урахування висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 13 травня 2021 року у справі №120/3458/20-а, від 27 квітня 2021 року у справі № 640/419/20, від 05 листопада 2021 року у справі № 640/537/20, від 22 грудня 2021 року у справі № 640/1208/20, від 07 жовтня 2021 року у справі № 640/449/20.

Також, підставою касаційного оскарження зазначено пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України, з посиланням у касаційній скарзі на необхідність відступити від висновку Верховного Суду щодо застосування пункту 9 частини першої 51 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 440/2682/20 та застосованого судом апеляційної інстанції.

Крім того, підставою касаційного оскарження визначено пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України в частині порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права з посиланням на пункт 1 частини третьої статті 353 КАС України.

Ураховуючи доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі, оскільки вказані скаржником доводи потребують перевірки.

Одночасно із касаційною скаргою скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження в обґрунтування якого вказує, що вперше касаційну скаргу подано до суду касаційної інстанції з дотриманням встановленого законом строку на касаційне оскарження. Проте, ухвалою Верховного Суду від 12 січня 2022 року вказану касаційну скаргу повернуто скаржнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, роз`яснивши, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду. Вказану ухвалу отримано скаржником 22 січня 2022 року. Вдруге подану касаційну скаргу ухвалою Верховного Суду від 21 квітня 2022 року було також повернуто скаржнику з тих самих підстав. Вказану ухвалу отримано скаржником 10 травня 2022 року. Крім того скаржник зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. На виконання вказаного Закону позивачем з Добровольчим формуванням № 34 територіальної громади м.Києва «Святошинського району «Батальйон № 01 «К8» 25 березня 2022 року укладено контракт. Враховуючи, що повторну касаційну скаргу подано без зайвих зволікань та у зв`язку із введенням воєнного стану просить поновити строк на касаційне оскарження.

Вирішуючи клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження суд виходить з наступного.

Частина третя статті 329 КАС України зазначає, що строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Оскільки вперше касаційну скаргу скаржником подано протягом тридцяти днів із дня винесення оскаржуваного судового рішення, а повторно із касаційною скаргою звернувся до Суду 17 лютого 2022 року та 23 травня 2022 року без суттєвих затримок та зайвих зволікань після отримання 22 січня 2022 року та 10 травня 2022 року копій ухвал про повернення касаційних скарг, а також для забезпечення можливості реалізації скаржником відповідних процесуальних прав, з урахуванням запровадженого в Україні правового режиму воєнного стану, Суд уважає, що клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню.

Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстав для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкриті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 329-330, 334, 335, 338 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року у справі №640/1306/20.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року у справі №640/1306/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Кадрової комісії № 7 про скасування рішення, наказу, поновлення на роботі.

Витребувати з Окружного адміністративного суду міста Києва справу №640/1306/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Кадрової комісії № 7 про скасування рішення, наказу, поновлення на роботі.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Роз`яснити, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.

У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько

В.М. Соколов

А.Г. Загороднюк

Судді Верховного Суду