Справа № 640/24573/20
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2022-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України, командування Повітряних Сил Збройних Сил України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Пенсійний фонд України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинти певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Генерального штабу Збройних Сил України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Пенсійний фонд України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Генштабу ЗСУ із не здійснення підготовки та направлення до органів ПФУ документів для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років на пільгових умовах;

- зобов`язати Генштаб ЗСУ підготувати та направити до Інгульського районного військового комісаріату міста Миколаїв документи ОСОБА_1 для призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах;

- визнати право ОСОБА_1 на призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах з 28.01.2017 (часу звільнення) та здійснити перерахунок пенсії з часу звільнення;

- стягнути з Генштабу ЗСУ 1 000 000, 00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено часткво.

Визнано протиправною бездіяльність командування Повітряних Сил Збройних Сил України із не здійснення підготовки та направлення до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років на пільгових умовах.

Зобов`язано командування Повітряних Сил Збройних Сил України підготувати та направити до Інгульського районного військового комісаріату міста Миколаїв документи ОСОБА_1 для призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Військової частини НОМЕР_1звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт посилається на те, що позивач не має достатньої кількості календарної вислуги років для призначення пенсії, тоді як законодавством не передбачено врахування пільгового стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач проходив військову службу на посаді командира авіаційної ескадрильї військової частини - польова пошта НОМЕР_2.

Наказом командувача Повітряних Сил ЗСУ (по особовому складу) від 22.12.2020 № 519 позивача звільнено з військової служби за контрактом через сімейні обставини та наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 28.01.2017 № 31 виключено зі списків особового складу військової частини з 28.01.2017.

02.07.2020 позивач звернувся до командувача Повітряних Сил ЗСУ, у якому просив вчинити дії необхідні для призначення йому пенсії за вислугу років.

Листом від 13.07.2020 № 350/1060/2599 за підписом Командира військової частини НОМЕР_3 повідомлено позивача, зокрема про те, що на день виключення зі списків особового складу частини його вислуга років у ЗСУ становила: календарна - 14 років 06 місяців 14 днів, пільгова - 9 років 09 місяців 04 дні. Також у вказаному листі зазначено, що оскільки на день звільнення календарна вислуга років була менша за 23 календарних роки а також посади льотного складу ЗСУ позивач займав менше 20 років, що відповідно до статті 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ). Також в листі зазначено, що питання призначення позивачу пенсії за вислугу років до компетенції Повітряних Сил ЗСУ не належить.

Окрім того, судом встановлено, що позивач у 2014 році у відповідні періоди безпосередньо брав участь в антитерористичній операції чи забезпеченні її проведення, проте вислуга років за участь у бойових діях не врахована позивачу, що підтверджується витягом із наказу від 28.01.2017 № 31 та послужним списком позивача та посвідченням, пред`явник якого має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

ОСОБА_1 вважаючи, що на день звільнення з посади командира авіаційної ескадрильї та з військової служби він мав 14 років 06 місяців 14 днів - календарної вислуги та 09 років 09 місяців 04 дні - пільгової, всього - 24 роки 03 місяці 18 днів, що дає право на призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону № 2262-ХІІ, а відповідачем не вчинено відповідних дій для призначення йому пенсії, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Загальні умови і порядок пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, зокрема, в органах Служби безпеки України, визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

Пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-XII передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.

Частиною другою статті 17 Закону N 2262-XII визначено, що до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Наказом командувача Повітряних Сил ЗСУ (по особовому складу) від 22.12.2016 № 519 позивача звільнено з військової служби за контрактом через сімейні обставини та наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 28.01.2017 № 31 виключено зі списків особового складу військової частини з 28.01.2017, у зв`язку з чим, для набуття права на пенсію за вислугу років йому на день звільнення необхідно мати вислугу 24 календарних роки і більше.

Листом від 13.07.2020 № 350/1060/2599 за підписом Командира військової частини НОМЕР_3 повідомлено позивача, зокрема про те, що на день виключення зі списків особового складу частини його вислуга років у ЗСУ становила: календарна - 14 років 06 місяців 14 днів, пільгова - 9 років 09 місяців 04 дні.

Отже, позивач не має календарної вислуги років, необхідної для призначення пенсії, однак у нього наявна достатня вислуга років у пільговому обчисленні.

Між сторонами справи виник спір щодо можливості визначення вислуги років для цілей призначення пенсії, згідно з п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», саме у пільговому обчисленні.

Вирішуючи даний спір, колегія суддів враховує, що, згідно зі ст. 17-1 вказаного Закону, порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок було встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей».

В силу абз. 1 п. 1 вказаної постанови, для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 12 такого Закону, до вислуги років зараховуються: військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту.

Згідно підпункту «в» пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 393, до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяці у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, Служби судової охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 р. у справі №805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 р. у справі №295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону № 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Вказана позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 р. у справі №480/4241/18. У вищезазначеній постанові Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду сформувала наступні правові висновки: «В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має 14 років 06 місяців 14 днів, пільгова - 9 років 09 місяців 04 дні, разом 24 роки 03 місяці 18 днів,що у сукупності перевищує необхідну для призначення пенсії вислугу.

Такі обставини не заперечуються відповідачем.

З урахуванням правового висновку, наведеного у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 р. у справі 805/3923/18-а та постанови Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 р. у справі №480/4241/18, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Таким чином, відповідач, відмовляючи в оформленні та направленні документів щодо позивача до відповідного органу Пенсійного фонду України з тих підстав, що умовою для призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-XII, є наявність на день звільнення відповідної календарної вислуги років, яку позивач не мав, діяв протиправно.

Водночас, виходячи зі змісту позовних вимог, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач має свої повноваження щодо оформлення та подання документів для призначення пенсії.

Відповідно до пункту 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно з вказаним Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Колегія суддів звертає увагу на те, що до обов`язків відповідача, згідно з вимогами п. 12 постанови Пенсійного фонду України № 3-1 від 30.01.2007 р., відноситься лише обов`язок підготовки та направлення до органу Пенсійного фонду України документів необхідних для призначення пенсії.

Відтак, питання щодо аналізу наявності правових підстав для включення до загального стажу позивача пільгового стажу не відноситься до компетенції відповідача. Служба безпеки України є лише тим суб`єктом, через який здійснюється надсилання відповідних документів до Пенсійного фонду для подальшого вирішення питання щодо призначення пенсії звільненій особі. При цьому, згідно п.12 Порядку на уповноважений структурний підрозділ покладено лише обов`язок у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформити всі необхідні документи та направити їх до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Як встановлено судом, позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років, у зв`язку з чим звернувся до відповідача із заявою про призначення такої пенсії, в якій також просив оформити та подати необхідні документи до відповідного територіального органу Пенсійного фонду України для призначення такої пенсії.

Проте, відповідач, не врахувавши на пільгових умовах час служби у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки України, відмовив позивачу саме в оформленні та поданні документів для призначення пенсії за вислугу років через неврахування вислуги років на пільгових умовах (а не у призначенні пенсії за вислугу років).

Так, за загальним правилом, визначеним пунктом 2.9 Положення № 530 обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється за послужним списком з особової справи військовослужбовця.

Згідно із пунктом 2.12 Положення № 530 обчислення вислуги років чи загального страхового стажу для призначення пенсій здійснюється:

Департаментом фінансів Міністерства оборони України за поданням Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України, Кадрового центру Збройних Сил України, Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України, управлінь персоналу командувань видів Збройних Сил України, управлінь персоналу оперативних командувань та штатних підрозділів персоналу органів військового управління, підпорядкованих Генеральному штабу Збройних Сил України, а також структурних підрозділів, які відповідають за роботу з персоналом у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України, - генералам, адміралам, офіцерам, військовослужбовцям військової служби за контрактом рядового складу, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу в апараті Міністерства оборони України, у Генеральному штабі Збройних Сил України, командуваннях видів Збройних Сил України та військових частинах безпосереднього підпорядкування;

фінансово-економічними управліннями командувань видів Збройних Сил України за поданням відповідних управлінь (відділів) персоналу - офіцерам, військовослужбовцям військової служби за контрактом рядового складу, сержантського та старшинського складу управлінь (відділів) оперативних (повітряних) командувань, з`єднань і військових частин, що належать до їх складу, а також офіцерам, військовослужбовцям військової служби за контрактом рядового складу, сержантського та старшинського складу військових частин, підпорядкованих Міністерству оборони України, що займають посади, призначення на які здійснюються наказами командувачів військ оперативних командувань, командирів повітряних командувань (по особовому складу), їм відповідних і нижче;

фінансово-економічним управлінням військової частини НОМЕР_4 разом з кадровим органом цієї військової частини - офіцерам, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям, які прийняті на військову службу за контрактом до цієї військової частини та до підпорядкованих їй військових частин.

В окремих випадках з метою забезпечення збереження особових справ і своєчасного обчислення вислуги років спільним рішенням Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України і Департаменту фінансів Міністерства оборони України на фінансово-економічні управління та управління персоналу видів Збройних Сил України може бути покладене обчислення вислуги років військовослужбовцям деяких з`єднань і об`єднань з урахуванням їх дислокації.

Попередній розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію складається відповідним управлінням (відділом) персоналу та передається разом з особовою справою до фінансового органу (пункт 2.12 цього розділу), який складає основний розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію і повертає його в управління (відділ) персоналу для долучення до особової справи військовослужбовця.

Після звільнення військовослужбовця з військової служби зазначений примірник особової справи разом з основним розрахунком вислуги років надсилається в обласний військовий комісаріат за обраним військовослужбовцем місцем проживання, а попередній розрахунок залишається у справах фінансового органу та зберігається протягом трьох років (пункт 2.15 Положення № 530).

У справі, яка розглядається судом встановлено, що позивач проходив військову службу - польова пошта НОМЕР_2, що входить до складу Повітряних сил ЗСУ.

Згідно із статтею 3 Закону України від 06.12.1991 № 1934-XII «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру:

Генеральний штаб Збройних Сил України як головний орган військового управління;

Об`єднаний оперативний штаб Збройних Сил України як орган управління міжвидовими та міжвідомчими угрупованнями військ (сил).

Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що в контексті даних правовідносин функцією з обчислення вислуги років чи загального страхового стажу для призначення пенсій наділено фінансово-економічне управління командування Повітряних Сил ЗСУ.

При цьому, суд відхиляє доводи командування Повітряних Сил Збройних Сил України щодо наявності судового рішення у справі № 400/629/20, яке набрало законної сили у аналогічних відносинах з позивачем, оскільки позов у тій справі було заявлено з іншою вимогою та до іншого відповідача - Кадрового центру Повітряних Сил Збройних Сил України. При цьому, відмовляючи у задоволенні позовних вимог у тій справі суд виходив із того, що обчислення вислуги років для призначення пенсій не відноситься до повноважень (компетенції) кадрового центру повітряних сил.

Отже, суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т АН О В И Л А:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді А.Ю. Кучма

Л.В. Бєлова