Справа № 400/11793/21
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/11793/21

Категорія: 112010201

Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В. В.

Час і місце ухвалення: м. Миколаїв

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук`янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 травня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просить визнати бездіяльність відповідача протиправною та зобов`язати перевести його на пенсію за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ з проведенням перерахунку та виплати пенсії в розмірі 80 % грошового забезпечення на підставі уточненої довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.08.2021 № 9/1/25.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на рішення Верховного Суду у зразковій справі № 160/8324/19 від 17.12.2019 та не переведення відповідачем позивача на пенсію за вислугу років та нездійснення перерахунку пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення позивача від 10.08.2021 № 9/1/25, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 травня 2022 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, що полягає у не призначенні з 01.10.2021 ОСОБА_1 пенсії за вислугу років за Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на підставі довідки від 10.08.2021 № 9/1/25, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити з 01.10.2021 ОСОБА_1 пенсію за вислугу років за Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на підставі довідки від 10.08.2021 № 9/1/25, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1, та виплатити ОСОБА_1 перераховану пенсію, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянтом зазначено, що позивач звернувся до пенсійного органу з заявою в довільній формі, а не згідно зразка встановленого до Постанови 22-1, а тому його заяву розглянуто в порядку ЗУ «Про звернення громадян» як звернення та надіслано відповідну відповідь. Також вказав, що у відповіді зазначено, що у разі перерахунку пенсії, розмір пенсій звільненим з військової служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом № № 2262-ХІІ, є нижчим, зберігаються розміри раніше призначених пенсій, а тому в даному випадку таке переведення є недоцільним.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України та враховуючи подання апеляційної скарги тільки відповідачем, рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в частині задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та з 15.04.2004 отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).

До 15.04.2004 позивач отримував призначену йому Миколаївським обласним військовим комісаріатом пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ), виходячи з 80 % грошового забезпечення. Зазначене підтверджується листом Миколаївського обласного військового комісаріату від 06.07.2005 № 44803.

10.08.2021 ІНФОРМАЦІЯ_1 оформив довідку про розмір грошового забезпечення позивача № 9/1/25 та направив її до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, що підтверджується копією цієї довідки. Відповідач не заперечує обставину отримання ним зазначеної довідки.

28.09.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив перевести його на пенсію за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ з проведенням перерахунку та виплати пенсії в розмірі 80 % грошового забезпечення на підставі уточненої довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.08.2021 № 9/1/25.

У відповідь на звернення позивача відповідач листом від 12.10.2021 № 13105-12888/Ф-02/8-1400/21 повідомив позивачу, що у разі переведення позивача на пенсію за вислугу років її розмір буде обчислено з розміру грошового забезпечення станом на 01.01.2008, у зв`язку з чим розмір пенсії за вислугу років становитиме 3 854 грн (тобто меншим, ніж розмір пенсії за віком), тому таке переведення є недоцільним.

Переведення на пенсію за вислугу років та перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки від 10.08.2021 № 9/1/25 про розмір грошового забезпечення позивача відповідач не провів.

Не погоджуючись з вказаним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, у спірних правовідносин відповідач має саме призначити позивачу пенсію за Законом № 2262-ХІІ, а не перевести його з пенсії за віком за Законом № 1058-IV на пенсію за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ.

При цьому вказав, що з урахуванням висновків Верховного Суду від 17.12.2019 у справі № 160/8324/19, відповідач повинен був призначити з 01.10.2021 (оскільки звернення позивача надійшло 28.09.2021) позивачу пенсію за вислугу років, обчисливши її розмір з грошового забезпечення на підставі довідки від 10.08.2021 № 9/1/25.

Також зазначив, що максимальний відсоток грошового забезпечення для цілей призначення пенсії за вислугу років передбачений статтею 13 Закону № 2262-ХІІ не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а тому прийшов до висновку про відсутність підстав для обчислення основного розміру пенсії позивача за вислугу років як 80 відсотків від грошового забезпечення.

Вивчивши матеріали справи, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та з 15.04.2004 отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).

28.09.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив перевести його на пенсію за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ з проведенням перерахунку та виплати пенсії в розмірі 80 % грошового забезпечення на підставі уточненої довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.08.2021 № 9/1/25.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 1-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-XII) законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV)та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Статтею 1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Згідно зі статтею 7 Закону № 2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором; у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону № 2262-XII та Закону № 1058-IV, призначається одна пенсія за її вибором; при цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону № 2262-XII, і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону № 1058-ІV, яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

У частині першій статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Абзацом 22 статті 1 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону № 1058-IV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором..

Згідно з абзацом першим частини 3 статті 45 Закону № 1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Визначення «призначення пенсії» та «переведення» з одного виду пенсії на інший" не є співставними та є різними правовими категоріями за підставами виникнення та наслідками реалізації.

Отже, судом першої інстанції правомірно зазначено, що чинне законодавство не передбачає можливості переведення з пенсії, призначеної за одним законом, на пенсію, передбачену іншим законом, а отже у спірних правовідносин відповідач має саме призначити позивачу пенсію за Законом № 2262-ХІІ, а не перевести його з пенсії за віком за Законом № 1058-IV на пенсію за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ.

В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що відмова відповідача в переведенні позивача на пенсію за вислугу років ґрунтується на недоцільності, зумовленої зменшенням розміру пенсійної виплати. Зокрема, за попереднім розрахунком відповідача, пенсія за вислугу років буде меншою, ніж за віком. Зменшення розміру пенсії відповідач пояснює тим, що пенсія за вислугу років повинна обчислюватися, виходячи з грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2008.

Так, судом першої інстанції правомірно зазначено, що у рішенні Верховного Суду від 17.12.2019 у справі № 160/8324/19, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 24.06.2020, Верховний Суд дійшов висновку, що з 05.03.2019 (з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/3858/18) наявні підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати пенсіонери має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 „Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова № 704) у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та статті 9 Закону №2011-ХІІ.

Так, довідка від 10.08.2021 № 9/1/25 про розмір грошового забезпечення позивача підготовлена ІНФОРМАЦІЯ_1 з урахуванням розміру складових грошового забезпечення позивача, визначених відповідно до Постанови № 704.

Сторони не заперечують, що довідка від 10.08.2021 № 9/1/25 про розмір грошового забезпечення позивача надійшла до відповідача.

Довідка містить дані про грошове забезпечення за посадою позивача станом на 05.03.2019 з урахуванням Постанови № 704. Інших нормативно-правових актів про підвищення грошового забезпечення військовослужбовців, після прийняття Постанови № 704, не приймалось. У зв`язку з цим суд вважає, що зазначений у довідці від 10.08.2021 № 9/1/25, розмір грошового забезпечення позивача є актуальним і станом на 01.10.2021, що вірно зазначено судом першої інстанції.

Відповідач не висловив заперечень щодо відповідності наданої довідки вимогам Постанови № 704 або вимогам Закону № 2262-ХІІ та статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Крім того, у відповіді на заяву позивача від 28.09.2021 року відповідачем не вказано, що заява не відповідає Порядку 22-1, та це не було підставою для оскаржуваної відмови, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

З урахуванням вищенаведених висновків Верховного Суду, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що відповідач повинен був призначити з 01.10.2021 (оскільки звернення позивача надійшло 28.09.2021) позивачу пенсію за вислугу років, обчисливши її розмір з грошового забезпечення на підставі довідки від 10.08.2021 № 9/1/25.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, ст.315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 19 липня 2022 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова