Справа № 440/3469/21
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/3469/21
Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

судді Канигіної Т.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Маслак О.Ю.,

представника відповідача Мулик К.К.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім АвтоКраз" до Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім АвтоКраз" (надалі ТОВ "ТД АвтоКраз") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.11.2020 №2, №2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що неподання до контролюючого органу повідомлення за формою №20-ОПП щодо використання у господарській діяльності майна не передбачає відповідальність, визначену статтею 117 Податкового кодексу України; при цьому, Державна податкова служба не в повній мірі взяла до уваги той факт, що 27.01.2020 ухвалою Господарського суду Полтавської області у справі №917/2206/19 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Торговий Дім АвтоКраз" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; у позивача відсутній обов`язок щодо складання та реєстрації податкових накладних по операціях з надання послуг поручителя.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/3469/21; підготовче засідання призначено на 03.06.2021 /а.с. 49/.

У наданому до суду відзиві на позов відповідач позов не визнав, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Свою позицію мотивував, зокрема, посиланням на правомірність та обґрунтованість спірних рішень, зазначивши, що введення мораторію не забороняє контролюючим органам нараховувати як поточні податкові зобов`язання та штрафні (фінансові) санкції за ними, так і податкові зобов`язання, що виникли до, а виявлені після порушення провадження у справі про банкрутство платника податку, а також штрафи за їх невиконання. За доводами відповідача, за неподання до контролюючого органу повідомлення за формою №20-ОПП щодо використання у господарській діяльності майна передбачена відповідальність, визначена статтею 117 Податкового кодексу України тощо /а.с.56-66/.

Протокольною ухвалою суду від 03.06.2021 відкладено підготовче засідання на 30.06.2021 за клопотанням представника відповідача /а.с.86/.

Протокольною ухвалою суду від 30.06.2021 клопотання про заміну відповідача правонаступником задоволено; допущено заміну відповідача Офісу великих платників податку ДПС на правонаступника Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків; відкладено підготовче засідання до 28.07.2021 у зв`язку із заміною відповідача /а.с.115/.

Протокольною ухвалою суду від 28.07.2021 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 03.08.2021 для надання доказів /а.с.120/.

Протокольною ухвалою суду від 03.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.09.2021 /а.с.137/.

Протокольною ухвалою суду від 29.09.2021 розгляд справи відкладено на 20.10.2021 у зв`язку з неявкою позивача /а.с.140/. Протокольною ухвалою суду від 20.10.2021 розгляд справи відкладено на 28.10.2021 у зв`язку з неявкою позивача /а.с. 142/. Протокольною ухвалою суду від 28.10.2021 відкладено розгляд справи на 17.11.2021 для надання доказів /а.с. 148/. Протокольною ухвалою суду від 17.11.2021 відкладено розгляд справи на 08.12.2021 /а.с.203/. Протокольною ухвалою суду від 08.12.2021 визнано неповажною причину неявки представника позивача у судове засідання, відкладено розгляд справи на 19.01.2021 у зв`язку з неявкою позивача /а.с. 207/. Протокольною ухвалою суду від 19.01.2021 судове засідання відкладено на 22.02.2022 за частиною третьою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України. Протокольною ухвалою суду від 22.02.2022 відкладено судове засідання на 23.03.2022 у зв`язку з витребуванням доказів.

Відповідно до довідки від 23.03.2022 з огляду на запровадження в Україні воєнного стану, відповідно до наказу голови суду від 24.02.2022 № 18/13 (зі змінами, внесеними наказом від 27.02.2022 № 19/13) "Про організацію роботи суду у зв`язку із запровадженням воєнного стану", судове засідання у справі №440/3469/21, призначене на 22.03.2022, не проводилось. Наступне судове засідання призначене на 15.06.2022.

У судове засідання, призначене на 15.06.2022, представник позивача не з`явився, про дату, місце та час судового провадження повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

У судовому засіданні 15.06.2022 представник відповідача заперечувала проти позову, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що Офісом великих платників податків Державної податкової служби проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "ТД АвтоКраз" з метою здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю повнотою нарахування і сплати податків та зборів, дотримання податкового, валютного та іншого законодавства та з метою контролю за правильністю нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 01.07.2018 по 30.06.2020.

За результатами перевірки Офісом великих платників податків Державної податкової служби складено акт документальної позапланової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи від 09.10.2020 №42/28-10-54-13-07/37468941, у якому встановлено порушення ТОВ "ТД АвтоКраз", зокрема (у тій частині, що є предметом спору в цій справі):

пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України в частині порушення порядку виписки та реєстрації податкових накладних;

пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755, зі змінами та доповненнями, а саме: 11 випадків неподання ТОВ "ТД АвтоКраз" до контролюючого органу повідомлення за формою №20-ОПП про об`єкти оподаткування, через які провадилась діяльність.

На підставі вищезазначеного акта Офісом великих платників податків Державної податкової служби 06.11.2020 складено податкові повідомлення-рішення №2 на суму 11220,00 грн штрафних санкцій та №2 на суму штрафу 22709,98 грн.

Не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями від 06.11.2020 №2 та №2, позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.11.2020 №2 суд зазначає таке.

Податковим повідомленням-рішенням від 06.11.2020 №2 на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, частини першої пункту 117.1 статті 117 Податкового кодексу України застосовані штрафні санкції у сумі 11220,00 грн за 11 випадків неподання ТОВ "ТД АвтоКраз" до контролюючого органу повідомлення за формою №20-ОПП про об`єкти оподаткування, через які провадилась діяльність: розмір штрафу 1020,00 грн х 11 випадків = 11200,00 грн.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема щодо визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства урегульовані Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Для здійснення такого податкового контролю застосовується Порядок обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 №1588, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за № 1562/20300 (далі Порядок №1588).

Згідно з пунктом 8.1 Порядку №1588 платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом.

Положеннями пункту 8.2 Порядку №1588 визначено, що об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.

Повідомлення за формою №20-ОПП (додаток 10 до Порядку) повинні подавати всі платники податків - як юридичні, так і фізичні особи - підприємці в разі наявності, виникнення, зміни типу об`єкта оподаткування.

Основною метою запровадження форми №20-ОПП є отримання від платників податків інформації про всі наявні в них об`єкти майна, їх місцезнаходження, переміщення та стан, у якому вони фактично перебувають (використовуються, тимчасово не використовуються, не використовуються тощо).

Повідомлення про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП, подається до органу доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дати оформлення договору купівлі-продажу, оренди чи іншого документа на право володіння, користування або розпорядження об`єктом оподаткування.

Згідно з пунктом 8.4 Порядку №1588 повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП (додаток 10 до Порядку) подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

Відповідно до пункту 8.5 цього Порядку у разі зміни відомостей про об`єкт оподаткування, а саме: зміна типу, найменування, місцезнаходження, виду права або стану об`єкта оподаткування, платник податків надає до контролюючого органу за основним місцем обліку повідомлення за формою № 20-ОПП з оновленою інформацією про об`єкт оподаткування, щодо якого відбулися зміни.

Отже, повідомлення про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП подається до контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дати оформлення договору купівлі-продажу, оренди чи іншого документа на право володіння, користування або розпорядження об`єктом оподаткування. Довідник об`єктів оподаткування розміщено на офіційному сайті ДПС України.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 20.05.2021 у справі № 560/3008/19 та від 11.05.2022 у справі №640/18768/19.

Згідно з актом перевірки від 09.10.2020 №42/28-10-54-13-07/37468941 контролюючим органом встановлено, що у перевіряємому періоді зафіксовано 11 випадків неподання ТОВ "ТД АвтоКраз" до контролюючого органу повідомлення за формою №20-ОПП про об`єкти оподаткування, а саме:

- 3 випадки неподання повідомлення за формою №20-ОПП у зв`язку з взяттям об`єкту оподаткування (нежитлові приміщення, квартиру) в оренду;

- 3 випадки неподання повідомлення за формою №20-ОПП у зв`язку з надання в оренду об`єктів оподаткування (нежитлові приміщення та транспортні засоби);

- 4 випадки неподання повідомлення за формою №20-ОПП у зв`язку з відчуженням власного майна;

- 1 випадок неподання повідомлення за формою №20-ОПП у зв`язку з поверненням власнику орендованого майна.

Додатком №17 до акта перевірки визначено об`єкти оподаткування, за якими ТОВ "ТД АвтоКраз" за період з 01.07.2018 по 30.06.2020 не подано до контролюючого органу повідомлення про облік об`єктів оподаткування за формою №20-ОПП /а.с. 73-74/.

Водночас, позивач не оспорює щодо наявності об`єктів, їх кількості, ідентифікації тощо, також не заперечує самого факту неподання повідомлень, проте, вважає, що неподання до контролюючого органу повідомлення за формою №20-ОПП щодо використання у господарській діяльності майна не передбачає відповідальність, визначену статтею 117 Податкового кодексу України.

Так, пунктом 117.1 статті 117 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність - 1020 гривень.

Відповідачем застосовано до позивача штраф у зазначеному розмірі за кожним з випадків неподання повідомлення.

Відповідно до статті 63 Податкового кодексу України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. З метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку). Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу. Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Як вищезазначено, відповідно до пунктів 8.1, 8.2, 8.4, 8.5 Порядку №1588 платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом. Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України. Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. У разі зміни відомостей про об`єкт оподаткування, а саме: зміна типу, найменування, місцезнаходження, виду права або стану об`єкта оподаткування, платник податків надає до контролюючого органу за основним місцем обліку повідомлення за формою № 20-ОПП з оновленою інформацією про об`єкт оподаткування, щодо якого відбулися зміни.

Отже, відомості щодо об`єктів оподаткування об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням, є частиною облікових даних платника податків, оскільки у зв`язку з такими об`єктами у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість висновків відповідача, що неподання позивачем повідомлень про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП становить склад порушення вимог податкового законодавства, відповідальність за яке встановлена пунктом 117.1 статті 117 Податкового кодексу України.

Позивач також зазначає, що відповідачем включено об`єкти, які були взяті в оренду в 2016 році, тобто контролюючим органом пропущено строк давності за пунктом 114.1 статті 114 Податкового кодексу України: граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього кодексу, тобто не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Проте суд відхиляє доводи позивача щодо пропущення відповідачем строку давності за пунктом 114.1 статті 114 Податкового кодексу України, оскільки відповідні договори були укладені у 2016 році, водночас, ці договори пролонговані та/або відбулося повернення майна у 2019 році.

Крім того, за твердженням позивача, відповідач не в повній мірі взяв до уваги той факт, що 27.01.2020 ухвалою Господарського суду Полтавської області у справі №917/2206/19 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "ТД АвтоКраз" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Щодо наведеного суд зазначає наступне.

Так, ухвалою Господарського суду Полтавської області у від 27.01.2020 у справі №917/2206/19 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "ТД АвтоКрАЗ"; визнано кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Полтавський автоагрегатний завод" у розмірі 2767030,35 грн основного боргу; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника - ТОВ "ТД АвтоКрАЗ". Зазначено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Питання щодо запровадження мораторію та його правового режиму в Кодексі України з процедур банкрутства (набрав чинності 21.04.2019) регулюються нормами статті 41, відповідно до частини першої якої мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Згідно з частиною третьою статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Окремо в частині п`ятій цієї статті застережено, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється, зокрема, на вимоги поточних кредиторів.

Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 у справі №2340/4157/18, аналізуючи норми попередніх законів про банкрутство, які діяли до набрання чинності Кодексу України з процедур банкрутства, зазначив наступне.

Системний і порівняльний аналіз наведених норм свідчить, що правове регулювання застосування до боржника, стосовно якого порушено провадження про визнання банкрутом, штрафних (фінансових) санкцій за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) під час мораторію на задоволення вимог кредиторів із набранням чинності Законом №4212-VI не змінилося, а встановлена цими правовими нормами заборона щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій стосується грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), на які поширюється мораторій (термін виконання яких настав до дня введення мораторію, який співпадає з днем порушення судом справи про банкрутство боржника). Підтвердженням цього є законодавче визначення поняття мораторію, яке включає в себе: 1) зупинення виконання боржником, стосовно якого порушено справу про банкрутство зобов`язань, термін виконання яких настав до дня введення мораторію; 2) припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань. До таких заходів відносяться неустойка (штраф, пеня), інші штрафні (фінансові) санкції, стосовно нарахування (застосування) яких і встановлено заборону.

Таке тлумачення норм, якими встановлено правий режим мораторію на задоволення вимог кредиторів, відповідає суті мораторію: він вводиться господарським судом одночасно із порушенням справи про банкрутство, а відтак стосується тих вимог, які мали місце на дату прийняття відповідного рішення судом.

Оскільки мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли (термін виконання яких настав) після введення мораторію, то і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення. Підставою для припинення нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших видів санкцій за всіма видами заборгованості боржника є прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, що визначено нормою абзацу п`ятого частини першої статті 38 Закону №2343-ХІІ в редакції Закону №4212-VI (абзац четвертий частини першої статті 23 Закону №2343-ХІІ, чинній до 19.01.2013).

Про послідовність та незмінність позиції законодавця в регулюванні питання відповідальності боржника, який перебуває в судовій процедурі банкрутства, свідчать і норми статей 41, 59 Кодексу України з процедур банкрутства від 18.10.2018 №2597-VIII, з набранням чинності яким з 21.10.2019 втратив чинність Закон №2343-ХІІ, які за змістом аналогічні нормам статей 19, 38 Закону №2343-ХІІ.

Отже, суд дійшов висновку, що у даній справі боржник (ТОВ "ТД АвтоКраз"), стосовно якого порушено провадження про визнання банкрутом і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, звільняється від відповідальності лише за невиконання зобов`язань, щодо яких запроваджено мораторій. За поточними зобов`язаннями боржник відповідає на загальних підставах до прийняття господарським судом постанови про визнання його банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Згідно з актом перевірки від 09.10.2020 №42/28-10-54-13-07/37468941 контролюючим органом встановлено, що у перевіряємому періоді (01.07.2018 по 30.06.2020) зафіксовано 11 випадків неподання ТОВ "ТД АвтоКраз" до контролюючого органу повідомлення за формою №20-ОПП про об`єкти оподаткування, та 06.11.2020 прийнято оскаржуване повідомленням-рішенням № 2 про застосування штрафних санкцій за 11 випадків неподання ТОВ "ТД АвтоКраз" до контролюючого органу повідомлення за формою №20-ОПП про об`єкти оподаткування, через які провадилась діяльність.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Таким чином, позивач повинен відповідати за 11 випадків неподання ТОВ "ТД АвтоКраз" до контролюючого органу повідомлення за формою №20-ОПП про об`єкти оподаткування, через які провадилась діяльність.

Здійснивши належний аналіз наявних у матеріалах справи доказів, керуючись нормами чинного законодавства, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно застосовано до позивача штраф у розмірі 11220,00 грн за неподання повідомлення за формою №20-ОПП про об`єкти оподаткування, через які провадилась діяльність.

Отже, на підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Щодо позовної вимоги стосовно визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №2 від 06.11.2020 суд зазначає таке.

Матеріалами справи встановлено, що за період з 01.07.2018 по 30.06.2020 ТОВ "ТД АвтоКраз" (поручитель) укладено ряд договорів поруки, саме: від 30.05.2016 №1175, від 06.11.2017 №15/1, від 06.11.2017 №17/1, від 25.05.2018 №248 ТД/18, від 22.06.2018 №312 ТД/18, від 22.06.2018 №313 ТД/18, від 22.06.2018 №315 ТД/18, від 26.06.2018 №316 ТД/18, від 04.07.2018 №327 ТД/18, від 04.07.2018 №329 ТД/18, від 09.07.2018 №340 ТД/18, від 12.07.2018 №345 ТД/18, від 24.07.2018 №353 ТД/18, від 25.07.2018 №354 ТД/18, від 25.07.2018 №355 ТД/18, від 25.07.2018 №356 ТД/18, від 26.07.2018 №358 ТД/18, від 26.07.2018 №359 ТД/18, від 26.07.2018 №360 ТД/18, від 09.08.2018 №369 ТД/18, від 29.05.2017 №37/17, від 08.08.2018 №381 ТД/18, від 22.08.2018 №417 ТД/18, від 20.05.2016 №442 ТД/16, від 2606.2018 №712, від 05.07.2018 №337 ТД/18 на загальну суму 16794131,86 грн.

Згідно з підпунктом "б" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності (підпункт 14.1.185 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

У пункті 187.1 статті 187 Податкового кодексу України зазначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з абзацом першим пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг протягом періоду, за який складається така податкова накладна, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом такого місяця; покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер, протягом такого місяця.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Як зазначалося вище, актом перевірки від 09.10.2020 №42/28-10-54-13-07/37468941 встановлено порушення ТОВ "ТД АвтоКраз", зокрема: підпунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України в частині порушення порядку виписки та реєстрації податкових накладних.

За доводами відповідача, по операціях з надання послуг поручительства згідно з укладеними договорами поруки на дату виникнення податкових зобов`язань товариство зобов`язано було скласти податкові накладні та зареєструвати їх в ЄРПН.

При цьому, відповідач посилається на приписи статей 553, 558 Цивільного кодексу України, пункту 5 частини першої статті 1, статті 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Так, відповідно до вимог статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно зі статтею 558 Цивільного кодексу України поручитель має право на оплату послуг, наданих ним боржникові.

Пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" передбачено, що фінансова послуга операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Фінансовими вважаються такі послуги, зокрема, надання гарантій та поручительств (стаття 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг").

При цьому, відповідно до статті 5 цього Закону фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - підприємцями. Виключне право або інші обмеження щодо надання окремих фінансових послуг встановлюються законами про діяльність відповідної фінансової установи та нормативно-правовими актами органів, які здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг.

Водночас, контролюючий орган не надав доказів та не навів відповідних аргументів, що позивач при укладенні договорів поручительства, у яких позивач виступав як поручитель, є фінансовою установою відповідно до вимог чинного законодавства; а також того, що позивач укладав ці договори з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Таким чином, відповідач не доказав, що у позивача були правові підстави для складання та реєстрації податкових накладних за договорами поруки.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З огляду на вищезазначені висновки суду відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не доказав правомірності складення податкового повідомлення-рішення №2 від 06.11.2020, що є підставою для задоволення позову в цій частині.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду з цим позовом позивачем був сплачений судовий збір за подання адміністративного позову до суду у розмірі 2270,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 16.04.2021 №1742.

Позивачем заявлені позовні вимоги: майнового характеру щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №2 на суму 11220,00 грн та №2 на суму 22709,98 грн.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог майнового характеру, а саме: щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Офісу великих платників податку ДПС від 06.11.2020 №2, суд вважає за необхідне стягнути пропорційно на користь ТОВ "ТД АвтоКраз" з відповідача судовий збір в розмірі 1519,35 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 132, 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім АвтоКраз" (вул. Київська, 62, м. Кременчук, 39600, ) до Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (вул. Благовіщенська, 30, м. Харків, 61052, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податку ДПС від 06.11.2020 №2.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (вул. Благовіщенська, 30, м. Харків, 61052, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім АвтоКраз" (вул. Київська, 62, м. Кременчук, 39600, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1519 (одна тисяча п`ятсот дев`ятнадцять) гривень 35 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27.06.2022.

Суддя Т.С.Канигіна