Справа № 520/1213/22
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2022-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2022 р. № 520/1213/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства юстиції України (м. Київ, вул. Городецького, 13), Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (вул. Нетіченська, 14, м. Харків), третя особа Регіональна профспілкова організація Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (вул. Нетіченська, 14, м. Харків) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним адміністративним позовом, в якому позивач просив визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції щодо не розгляду по суті заяв ОСОБА_1 про надання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік; визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції щодо не розгляду по суті заяв ОСОБА_1 про надання матеріальних допомоги на вирішення соціально-побутових питань заяви від 12.10.2021 в частині погодження надання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та зобов`язати розглянути по суті та зобов`язати погодити надання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік; визнати протиправною бездіяльність Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо ненадання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік та невжиття належних заходів реагування на бездіяльність Міністерства юстиції з питання погодження даної допомоги на підставі заяв ОСОБА_1 про надання матеріальних допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік; зобов`язати Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції надати ОСОБА_1 матеріальну допомогу за 2020 рік на підставі заяви від 12.10.2021 та 06.07.2020; зобов`язати Міністерство юстиції України розглянути по суті заяви ОСОБА_1 за 2021 рік та погодити надання ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань відповідно до подання ПСМУ від 09.09.2021; зобов`язати Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції надати ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань відповідно до подання ПСМУ від 09.09.2021.

Відповідачем, Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, надано відзив на адміністративний позов, в якому він просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Третьої особою надані пояснення, в яких вона просила позовну заяву залишити без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що згідно копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , 05.04.2018 наказом Міністерства юстиції України №1346/к позивача призначено на посаду заступника начальника з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції.

Листом №32881/8585-32-20/14.7 від 24.07.2020 Міністерство юстиції України повідомило позивача, що відповідно до статті 57 ЗУ «Про державну службу» державним службовцям надається щорічна основна оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законом не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати. Враховуючи, що надані позивачу відпустки з 06.07.2020 Мінюстом не погоджено, про що листом від 26.06.2020 №28405/7381-32-20/14.7 було проінформовано Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, підстав для виплати грошової допомоги немає. Водночас відповідач проінформував, що наказом Міністерства юстиції України від 13.07.2020 №2220/к позивача звільнено з посади заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту, 14.07.2020 відповідно до п.1 ч.1 ст.87 ЗУ «Про державну службу» з припиненням державної служби.

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд: визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 13.07.2020 №2220/к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з питань дотримання прав засуджених та осіб узятих під варту з 14.07.2020 відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» з припиненням державної служби; поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з питань дотримання прав засуджених та осіб узятих під варту з 14.07.2020 з відновленням державної служби; стягнути з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по день постановлення рішення, з урахуванням індексу інфляції та коефіцієнту підвищення тарифних ставок і посадових окладів.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2021 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 13.07.2020 №2220/к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з питань дотримання прав засуджених та осіб узятих під варту.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з питань дотримання прав засуджених та осіб узятих під варту або на іншій рівнозначній посаді.

Стягнуто з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по день постановлення рішення. У решті позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення суду набрало законної сили.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суд від 26.05.2021 (спрва№520/1277/2021) було частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства юстиції України (м. Київ, вул. Городецького, 13), треті особи Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (вул. Нетіченська, 14, м. Харків), Регіональна профспілкова організація Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (вул. Нетіченська, 14, м. Харків), Профспілкова організація Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (вул. Нетіченська, 14, м. Харків) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправними дії Міністерства юстиції України щодо відмови ОСОБА_1 у погодженні надання щорічної відпустки та матеріальної допомоги на оздоровлення. Зобов`язано Міністерство юстиції України погодити надання ОСОБА_1 щорічної відпустки та грошової допомоги для оздоровлення на підставі заяв, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 06.07.2020 №8044-32-20 та від 16.07.2020 №8585-32-20.

Зобов`язано Міністерство юстиції України розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.07.2020 про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та прийняти відповідне рішення за результатами її розгляду.

Вказане рішення суду набрало законної сили.

Наказом Міністерства юстиції України від 25.08.2021 року № 2014/к, виданим на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2021 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2021 року по справі 520/10516/2020, було скасовано наказ Міністерства юстиції України від 13.07.2020 № 2220/к «Про звільнення» та поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту.

Наказом Міністерства юстиції України від 12.11.2021 року № 2709/к позивача було звільнено з посади заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту, 17 листопада 2021 року відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» з припиненням державної служби.

06.07.2020 позивач звернулася до міжрегіонального управління із заявою на ім`я Державного секретаря про надання та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

12.10.2021 позивач звернулася до начальника Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції із заявою, в якій просила надати щорічну оплачувану основну відпустку протягом 21 календарний день з 21.10.2021 на підставі заяв ОСОБА_1 , зареєстрованих в Міністерстві юстиції від 06.07.2020 №8044-32-20 та від 16.07.2020 №8585-32/20 та відповідну грошову допомогу на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати станом на 06.07.2020. Надати допомогу на вирішення соціально-побутових питань на підставі заяви від 06.07.2020.

В адміністративному позиві позивач зазначає, що на теперішній час їй не надано матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань відповідно до її заяв від 06.07.2020 за 2020 рік та заяви від 12.10.2021.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначені Законом України «Про державну службу».

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відповідно до частин другої, третьої статті 5 Закону № 889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби (частина друга статті 1 Закону № 889-VIII).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 ЗУ «Про державну службу» державний службовець має право на відпустки, соціальне та пенсійне забезпечення відповідно до закону.

Згідно статті 2 КЗпП України працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби або реабілітації, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством.

Статтею 74 КЗпП України встановлено, що громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Державним службовцям надається щорічна основна оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законом не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати (ст.57 ЗУ «Про державну службу»).

Згідно статті 10 ЗУ «Про відпустки» щорічні відпустки за другий та наступні роки роботи можуть бути надані працівникові в будь-який час відповідного робочого року.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЗУ «Про відпустки» за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення в цьому разі є останній день відпустки.

Якщо працівник, в тому числі і державний службовець, звільняється, зокрема, у зв`язку з реорганізацією та скороченням штату, роботодавець, за бажанням такого працівника, зобов`язаний надати йому невикористану відпустку без будь-яких обмежень чи умов.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.03.2020 (справа №480/1114/19).

Як убачається з матеріалів справи, наказом Міністерства юстиції України від 13.07.2020 №2220/к позивача звільнено з посади заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту, 14.07.2020 відповідно до п.1 ч.1 ст.87 ЗУ «Про державну службу» з припиненням державної служби.

Разом з тим, 06.07.2020 позивач звернулася до відповідача із заявами щодо надання невикористаної частини щорічної оплачуваної відпустки та виплати грошової допомоги для оздоровлення.

Оскільки позивач підлягала звільненню і при цьому заявою від 06.07.2020 року просила керівника відповідача надати щорічну оплачувану відпустку, до спірних правовідносин застосовуються приписи частини першої статті 3 Закону України «Про відпустки», відповідно до якої відповідач зобов`язаний надати позивачу невикористану відпустку з наступним звільненням, визначивши датою звільнення останній день відпустки.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2021 визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 13.07.2020 №2220/к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з питань дотримання прав засуджених та осіб узятих під варту.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з питань дотримання прав засуджених та осіб узятих під варту або на іншій рівнозначній посаді.

Стягнуто з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по день постановлення рішення. У решті позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення суду набрало законної сили.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суд від 26.05.2021 (спрва№520/1277/2021) було частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства юстиції України (м. Київ, вул. Городецького, 13), треті особи Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (вул. Нетіченська, 14, м. Харків), Регіональна профспілкова організація Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (вул. Нетіченська, 14, м. Харків), Профспілкова організація Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (вул. Нетіченська, 14, м. Харків) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправними дії Міністерства юстиції України щодо відмови ОСОБА_1 у погодженні надання щорічної відпустки та матеріальної допомоги на оздоровлення. Зобов`язано Міністерство юстиції України погодити надання ОСОБА_1 щорічної відпустки та грошової допомоги для оздоровлення на підставі заяв, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 06.07.2020 №8044-32-20 та від 16.07.2020 №8585-32-20.

Зобов`язано Міністерство юстиції України розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.07.2020 про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та прийняти відповідне рішення за результатами її розгляду.

Вказане рішення суду набрало законної сили.

Наказом Міністерства юстиції України від 25.08.2021 року № 2014/к, виданим на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2021 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2021 року по справі 520/10516/2020, було скасовано наказ Міністерства юстиції України від 13.07.2020 № 2220/к «Про звільнення» та поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту.

Наказом Міністерства юстиції України від 12.11.2021 року № 2709/к Позивачку було звільнено з посади заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту, 17 листопада 2021 року відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» з припиненням державної служби.

07.09.2021 ОСОБА_1 звернулася до заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з питань дотримання прав засуджених та осіб, взятих під варту, із заявою про надання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати.

12.10.2021 позивач звернулася до начальника Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції із заявою, в якій просила надати щорічну оплачувану основну відпустку протягом 21 календарний день з 21.10.2021 на підставі заяв ОСОБА_1 , зареєстрованих в Міністерстві юстиції від 06.07.2020 №8044-32-20 та від 16.07.2020 №8585-32/20 та відповідну грошову допомогу на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати станом на 06.07.2020. Надати допомогу на вирішення соціально-побутових питань на підставі заяви від 06.07.2020.

09.09.2021 Департаментом з питань виконання кримінальних покарань Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції було сформоване подання на ім`я Державного секретаря Міністерства юстиції України №22-4410/4.3/1/57-21 про надання матеріальної допомоги заступнику начальника міжрегіонального управління з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції ОСОБА_1 .

Зокрема, у зазначеному поданні вказано, що відповідно до ЗУ «Про Державну службу», Порядком надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, затвердженого постановою КМУ від 08.08.2016 №500, Порядком погодження надання грошової допомоги та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, встановлення стимулюючих виплат і преміювання керівників територіальних органів Міністерства юстиції та їх заступників, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.02.2017 №437/5, направлено заяву про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань заступника начальника міжрегіонального управління з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції ОСОБА_1 .

Листом від 15.10.2021 №22/22/1/70-21/ЗПІ-ЗПІ-ФО-17 Департамент з питань виконання кримінальних покарань Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на заяву позивача повідомив, що Північно-Східне міжрегіонального управляння направило заяву про надання грошової допомоги за 2021 рік у розмірі середньомісячної заробітної плати заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту ОСОБА_1 та заяву про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Доказів на підтвердження прийняття Міністерством юстиції України відповідного рішення за вказаним поданням, відповідачами не надано.

Статтею 50 Закону №889-VIII визначено, що держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є державний бюджет.

Відповідно до частини другої статті 54 Законом № 889-VIII державним службовцям може надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Порядок надання та розмір такої допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Умови надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та її розмір визначено Порядком надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 2016 року №500 (далі - Порядок № 500).

Згідно із пунктом 2 Порядку №500, державним службовцям матеріальна допомога може надаватися один раз на рік у розмірі середньомісячної заробітної плати на підставі особистої заяви.

Нормами пункту 3 Порядку № 500 визначено, що рішення про надання матеріальної допомоги державним службовцям приймається керівником державної служби у державному органі в межах затвердженого фонду оплати праці.

З аналізу вищезазначених норм убачається, що виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є правом, а не обов`язком керівника. Рішення про надання такої матеріальної допомоги приймається керівником відповідного органу, виходячи з обставин, викладених у заяві працівника, за наявності коштів на цю мету. Наявність чи відсутність обставин для надання такої допомоги є оціночним поняттям, а тому подання заяви не є безумовною підставою для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань може надаватися тому державному службовцю, який дійсно має обґрунтовану підставу для її отримання та не може власноруч подолати обставини, що виникли не з його вини. Державні службовці мають право отримувати матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, при цьому вказуючи будь-яку підставу, яку вони на власний розсуд віднесли до соціально-побутової.

На підставі вказаного, суд зазначає, що матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань не належить до обов`язкових виплат, а її виплата здійснюється на підставі обґрунтованої заяви працівника за рішенням керівника відповідного органу у межах встановленого фонду оплати праці.

Однак, матеріали справи свідчать, що позивач зверталася до начальника Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції із заявою від 12.10.2021, в якій просила надати щорічну оплачувану основну відпустку протягом 21 календарний день з 21.10.2021 на підставі заяв ОСОБА_1 , зареєстрованих в Міністерстві юстиції від 06.07.2020 №8044-32-20 та від 16.07.2020 №8585-32/20 та відповідну грошову допомогу на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати станом на 06.07.2020. Надати допомогу на вирішення соціально-побутових питань на підставі заяви від 06.07.2020.

07.09.2021 ОСОБА_1 зверталася до міжрегіонального управління із заявою на ім`я Державного секретаря Міністерства юстиції про надання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

09.09.2021 Департаментом з питань виконання кримінальних покарань Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції було сформоване подання на ім`я Державного секретаря Міністерства юстиції України №22-4410/4.3/1/57-21 про надання матеріальної допомоги заступнику начальника міжрегіонального управління з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції ОСОБА_1 .

Зокрема, у зазначеному поданні вказано, що відповідно до ЗУ «Про Державну службу», Порядком надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, затвердженого постановою КМУ від 08.08.2016 №500, Порядком погодження надання грошової допомоги та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, встановлення стимулюючих виплат і преміювання керівників територіальних органів Міністерства юстиції та їх заступників, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.02.2017 №437/5, направлено заяву про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань заступника начальника міжрегіонального управління з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції ОСОБА_1 .

Листом від 15.10.2021 №22/22/1/70-21/ЗПІ-ЗПІ-ФО-17 Департамент з питань виконання кримінальних покарань Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на заяву позивача повідомив, що Північно-Східне міжрегіонального управляння направило заяву про надання грошової допомоги за 2021 рік у розмірі середньомісячної заробітної плати заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту ОСОБА_1 та заяву про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Проте, доказів на підтвердження того, що Міністерством юстиції України прийнято відповідне вмотивоване рішення на підставі вказаних заяв позивача та подання від 09.09.2021, до матеріалів справи не надано.

У відзиві на адміністративний позов зазначено, що погодження Державного секретаря заяви ОСОБА_1 про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік відповідно до подання начальника на адресу міжрегіонального управління не надходило.

Отже, заяви позивача від 07.09.2021 та 12.10.2021 залишаються фактично нерозглянутими, керівником Міністерства юстиції України (якому надано право вирішувати відповідні питання щодо виплати допомоги) відповідне рішення про надання (відмову у наданні) допомоги на вирішення соціально-побутових питань ОСОБА_1 , як це передбачено Порядком надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2016, № 500, фактично не приймалося.

Посилання відповідача у відзиві на адміністративний позов, що заява від 12.10.2021 не є окремою заявою про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, а є заявою в порядку виконання судового рішення по справі №520/1277/21, не може бути визнано обґрунтованим, оскільки у зазначені заві від 12.10.2021 позивач просила: надати щорічну оплачувану основну відпустку протягом 21 календарний день з 21.10.2021 на підставі заяв ОСОБА_1 , зареєстрованих в Міністерстві юстиції від 06.07.2020 №8044-32-20 та від 16.07.2020 №8585-32/20 та відповідну грошову допомогу на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати станом на 06.07.2020. Надати допомогу на вирішення соціально-побутових питань на підставі заяви від 06.07.2020.

За таких обставин, суд відповідно до положень ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України з метою повного захисту порушеного права позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та з метою ефективного захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Міністерство юстиції України розглянути заяви ОСОБА_1 від 07.09.2021 та 12.10.2021 та прийняти відповідне рішення за результатами їх розгляду.

Надаючи оцінку діям відповідачів щодо розгляду заяв позивача від 07.09.2021 12.10.2021 про надання, зокрема, грошової допомоги на вирішення соціально-побутових питань, судом встановлено, що розгляд заяви повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про надання або відмову у наданні відповідної допомоги).

При цьому, не можуть вважатись належним рішенням листи, направлені на адресу позивача, оскільки вказані листи не містять підстав та мотивів відмови у призначенні допомоги, за якою зверталася позивач у заявах від 07.09.2021 та 12.10.2021.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Міністерство юстиції України ухилилося від прийняття рішення, що віднесене до його компетенції, оскільки по факту не прийняло жодного рішення щодо заяв позивача від 07.09.2021 та 12.10.2021 за поданням від 09.09.2021.

Щодо позовних вимог в частині визнати протиправною бездіяльність Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо ненадання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік та невжиття належних заходів реагування на бездіяльність Міністерства юстиції з питання погодження даної допомоги на підставі заяв ОСОБА_1 про надання матеріальних допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік; зобов`язати Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції надати ОСОБА_1 матеріальну допомогу за 2020 рік на підставі заяви від 12.10.2021 та 06.07.2020; погодити надання ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань відповідно до подання ПСМУ від 09.09.2021; зобов`язати Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції надати ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань відповідно до подання ПСМУ від 09.09.2021; зобов`язання відповідача погодити надання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом під час розгляду справи, заяви позивача від 07.09.2021 та 12.10.2021 залишаються фактично нерозглянутими, керівником Міністерства юстиції України (якому надано право вирішувати відповідні питання щодо виплати допомоги) відповідне рішення про надання (відмову у наданні) допомоги на вирішення соціально-побутових питань ОСОБА_1 , як це передбачено Порядком надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2016, № 500, фактично не приймалося.

З системного аналізу вищевказаних норм права, суд доходить висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний був прийняти рішення стосовно заяв позивача від 07.09.2021 та12.10.2021.

Суд зазначає, що прийняття рішення про надання або ненадання грошової допомоги на вирішення соціально-побутових питань на підставі заяв позивача є виключною компетенцією відповідача, в даному випадку Міністерства юстиції України, за поданням міжрегіонального управління, його дискреційними повноваженнями.

Як встановлено судом під час розгляду справи, заяви позивача від 07.09.2021 та 12.10.2021 залишаються фактично нерозглянутими, керівником Міністерства юстиції України (якому надано право вирішувати відповідні питання щодо виплати допомоги) відповідне рішення про надання (відмову у наданні) допомоги на вирішення соціально-побутових питань ОСОБА_1 , як це передбачено Порядком надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2016, № 500, фактично не приймалося.

Однак, відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

За таких обставин, виходячи з наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, суд вважає, що інтереси позивача будуть захищеними, а права поновленими, шляхом визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України щодо неприйняття рішення за заявами позивача від 07.09.2021 та 12.10.2021 та зобов`язання Міністерство юстиції України розглянути заяви позивача від 07.09.2021 та 12.10.2021 на підставі подання від 09.09.2021 та прийняти відповідне рішення.

У даному випадку суд вважає, що такий спосіб захисту не буде порушувати принципу дискреції, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій - розглянути подані заяви та у відповідності до вимог законодавства - прийняти рішення.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, право особи на суд передбачає можливість отримати не лише формальний захист (визнання і підтвердження порушених прав) але і фактичний захист (тобто дійсне й ефективне поновлення порушених прав), і яке в подальшому у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, встановлені у справі обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства юстиції України (м. Київ, вул. Городецького, 13), Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (вул. Нетіченська, 14, м. Харків), третя особа Регіональна профспілкова організація Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (вул. Нетіченська, 14, м. Харків) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо неприйняття рішення за заявами ОСОБА_1 від 07.09.2021 та 12.10.2021 щодо надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань відповідно до подання Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 09.09.2021.

Зобов`язати Міністерство юстиції України розглянути заяви ОСОБА_1 від 07.09.2021 та 12.10.2021 щодо надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань відповідно до подання Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 09.09.2021 та прийняти відповідне рішення.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Єгупенко