Справа № 520/16522/21
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2022-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2022 р. Справа № 520/16522/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2021, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 18.10.21 по справі № 520/16522/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністраивного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, у якому просив суд:

- визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії по інвалідності згідно із Законом України "Про державну службу" та скасування рішення №83 від 18.08.2021 року відділу перерахунку пенсій №4 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 з 12.01.2021 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках від 11 січня 2021 року №03-34/7 та №03-34/9 від 12.01.2021 року, виданих управлінням державної казначейської служби України у Печенізькому районі Харківської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що пенсійним органом протиправно відмовлено в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності згідно із Законом України "Про державну службу".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 позов задоволено частково.

Скасовано рішення №83 від 18.08.2021 відділу перерахунку пенсій №4 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.01.2021 щодо переведення на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Позов у решті вимог залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.01.2021 року щодо переведення на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ, з урахуванням висновків суду у даній справі та прийняти в цій частині постанову, якою задовольнити позов ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки вважає його прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначила, що суд першої інстанції вдруге зобов`язує пенсійний орган розглянути її заяву про призначення пенсії, та вкотре відповідач відмовляє позивачу. Посилалсь на те, що повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише призначення пенсії по інвалідності згідно ст. 37 Закону №3723-XII, а тому відповідно, наявні правові підстави для переведення її з пенсії по інвалідності II групи відповідно до Закону №3723-XII. Посилалась на позицію Великої Палати Верховного Суду.

Відповідач надав до суду відзив на апеляційну скрагу, в якому вказав, що на дату звернення до пенсійого фонду із заявою про переведення з пенсії по інвалідності, призначеної згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності згідно із Законом України "Про державну службу" її вік становить 57 років, тобто у ОСОБА_1 відсутнє право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" так як позивач не досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - 60 років. Таким чином, ОСОБА_1 не набула право на призначення пенсії за віком державного службовця.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області і отримує з 01.07.2020 року пенсію по інвалідності ІІ групи загального захворювання, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

12 січня 2021 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про переведення її з пенсії по інвалідності ІІ групи, призначеної згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності ІІ групи згідно з Законом України "Про державну службу".

Рішенням від 15.01.2021 відділу перерахунку пенсій № 1 Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області позивачу відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу" у зв`язку з відсутністю правових підстав, оскільки з 01.05.2016 особи з числа держслужбовців, яким встановлено інвалідність втратили право на призначення пенсії по інвалідності державного службовця у розмірах, визначених ч.1 ст.37 Законом України "Про державну службу", проте зберегли право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у встановлених ст.33 цього Закону розмірах.

Дане рішення пенсійного органу оскаржено позивачем у межах справи №520/1294/21.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2021 року по справі №520/1294/21 адміністративний позов задоволено частково. Скасовано рішення від 15.01.2021 року відділу перерахунку пенсій №1 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у переведенні на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.01.2021 щодо переведення на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу". В іншій частині позову відмовлено.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області на виконання вказаного рішення суду повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 12.01.2021 року та рішенням відділу перерахунку пенсій №4 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №83 від 18.08.2021 року відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності ІІ групи інвалідності згідно з Законом України "Про державну службу".

Підставами для відмови в призначенні пенсії по інвалідності згідно з Законом України "Про державну службу" стало те, що в рішенні суду від 03.03.2021 року відсутні інші зобов`язання, окрім повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.01.2021 року, а також судження пенсійного органу про те, що після 01.05.2021р. (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. 10, 12 розділу ХІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889-VIII, та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-ХІІ вік і страховий стаж. Оскільки позивачем не досягнуто пенсійного віку, передбаченого Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - 60 років, у призначенні пенсії по інвалідності згідно з Законом України "Про державну службу" відмолено.

Не погодившись із рішенням відповідача, позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з необхідності скасувати протиправне рішення №83 від 18.08.2021 відділу перерахунку пенсій №4 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, та для належного захисту прав позивача зобов`язати владного суб`єкта обов`язком повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.01.2021, враховуючи, що владним суб`єктом не вирішувалось питання призначення пенсії у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках від 11 січня 2021 року №03-34/7 та №03-34/9 від 12.01.2021 року, та при наявності у заявника підстав для переведення на пенсію по інвалідності відповідно до ч.9 ст.37 Закону № 3723-XII.

Колегія суддів частково погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Статтею ст. 46 Конституції України проголошено, що громадяни мають право на соціальний захист, а за приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини з приводу соціального захисту громадян у формі пенсійного забезпечення унормовані приписами як загальних норм права, до яких належать ст.46 Конституції України, Закону України "Про пенсійне забезпечення", Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", так і спеціальних норм права, до яких у даному випадку відносяться положення Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889-VIII, Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

При цьому, нормами спеціальних актів права передбачено (як правило) виключно підстави для призначення пенсій, а процедура призначення пенсії унормована саме приписами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно ч.5 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

У силу положень ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Процедура подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" додатково регламентована нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1.

Відповідно до п. 4.1 розділу IV Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Згідно положень п.4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Таким чином, обов`язок тероргану ПФУ вирішити звернення громадянина з приводу призначення чи перерахунку пенсії шляхом прийняття окремого письмового рішення виникає лише у разі подання таким громадянином заяви за формою згідно з додатком 2 до Порядку №22-1.

У спірних правовідносинах органом ПФУ звернення позивача вирішено у порядку ч.5 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та п. 4.1 розділу IV Порядку №22-1 шляхом оформлення управлінського волевиявлення письмовим рішенням від 09.04.2020р.

З 01.05.2016 р. набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. №889-VІІІ (далі за текстом - Закон №889-VІІІ), яким визначено право окремих державних службовців на пенсійне забезпечення відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. (далі за текстом - Закон № 3723-ХІІ).

Пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. №889-VІІІ визначено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу", зокрема у випадках коли: - державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу"; особи, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу".

Положеннями ч.1 ст. 37 Закону України № 3723-XII передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Системно аналізуючи норми права колегія суддів дійшла висновку, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому зазначений вік визначається статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Тобто до 1 травня 2016 (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 1 травня 2016 року, відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Поряд із тим, законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, відповідно до пункту 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Отже, колегія суддів доходить до висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ і Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Так, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Вказана позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду зазначеними у зразковій справі у постанові від 13.02.2019 у справі №822/524/18.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За приписами ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10 ст. 37 Закону № 3723-XII).

Таким чином, якщо особа є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, така особа має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст. 37 Закону № 3723-XII.

Отже, судження пенсійного органу, що стало підставою для винесення оскаржуваного рішення, про відсутність підстав в призначенні пенсії по інвалідності згідно з Законом №3723-XII з підстав не досягнення заявником пенсійного віку, передбаченого Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування - 60 років, не узгоджуються з положеннями ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII, відповідно до яких обов`язковими умовами для призначення пенсії по інвалідності є страховий стаж, визнання осіб інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі та стаж державної служби.

У спірних правовідносинах з посади державної служби позивача звільнено 11.01.2021 року; обставина наявності у заявника ІІ групи інвалідності; наявність у позивача необхідного страхового стажу та стажу державної служби відповідачем не оспорюється.

Проте, пенсійним органом при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано положення ч.9 ст.37 Закону № 3723-XII, у тому числі, висновків суду у справі №520/1294/21, та повторно відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності ІІ групи інвалідності згідно з Законом України "Про державну службу".

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про скасування рішення №83 від 18.08.2021 року відділу перерахунку пенсій №4 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 з 12.01.2021 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках від 11 січня 2021 року №03-34/7 та №03-34/9 від 12.01.2021 року, виданих управлінням державної казначейської служби України у Печенізькому районі Харківської області, колегія суддів зазначає наступне.

Так, суд першої інстанції з посиланнями на дискреційність повноважень органів Пенсійного фонду у призначенні пенсії, дійшов висновку, що належним способом захисту є саме зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.01.2021 року щодо переведення на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Колегія суддів з даним висновком суду першої інстанції не погоджується, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області досліджувало документи, подані позивачем та відмовило у призначенні їй пенсії.

Так, в подальшому позивачем оскаржено дану відмову до суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2021 року по справі №520/1294/21 залишеним в силі постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2021, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.01.2021 щодо переведення на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу".

На виконання рішення суду повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 12.01.2021 року та рішенням відділу перерахунку пенсій №4 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №83 від 18.08.2021 року відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності ІІ групи інвалідності згідно з Законом України "Про державну службу".

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що відповідачем вдруге безпідставно відмовлено позивачу у призначенні та виплаті ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках від 11 січня 2021 року №03-34/7 та №03-34/9 від 12.01.2021 року, виданих управлінням державної казначейської служби України у Печенізькому районі Харківської області, що свідчить про формальний розгляд документів позивача та не визнання відповідачем права позивача на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ "Про державну службу".

Під час судового розгляду передбачених законом підстав для відмови у призначенні пенсії на підставі Закону україни "Про державну службу" відповідачем не наведено і їх наявність в ході розгляду справи не встановлено.

Колегія суддів зазначає, що відповідач не довів наявності у нього можливостей вибору різних видів правомірної поведінки на його розсуд, що б свідчило про дискреційні повноваження з питань, що стосуються предмету спору.

Вказана позиція суду апеляційної інстанції узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду викладеними у постанові від 13.02.2019 у справі №822/524/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст. 317 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції може своєю постановою скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при його прийнятті судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що привело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, з прийняттям постанови про задоволення позову в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 з 12.01.2021 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках від 11 січня 2021 року №03-34/7 та №03-34/9 від 12.01.2021 року, виданих управлінням державної казначейської служби України у Печенізькому районі Харківської області.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 року по справі № 520/16522/21 залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 по справі № 520/16522/21 - скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.01.2021 року щодо переведення на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Прийняти в цій частині постанову, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 з 12.01.2021 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках від 11 січня 2021 року №03-34/7 та №03-34/9 від 12.01.2021 року, виданих управлінням державної казначейської служби України у Печенізькому районі Харківської області.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 року по справі № 520/16522/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова С.С. Рєзнікова