Справа № 127/11515/22
Суддя: Клапоущак С. Ю.
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/113/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2022 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Клапоущака С.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Ратушняк Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - інспектора 1-го батальйону 3-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Тимківа Анатолія Миколайовича, про скасування постанови серії ЕАО №5415099 в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

03 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Вінницькій області, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - інспектора 1-го батальйону 3-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Тимківа А.М., про скасування постанови серії ЕАО №5415099 в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2022 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, підготовче засідання призначено на 20 червня 2022 року.

Згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 червня 2022 року задоволено клопотання ОСОБА_1 та замінено первісного неналежного відповідача - Управління патрульної поліції у Вінницькій області на належного відповідача - Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 липня 2022 року підготовче провадження закрито та призначено адміністративну справу до судового розгляду на 13 липня 2022 року.

В обгрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що 25 травня 2022 року постановою серії ЕАО № 5415099 в справі про адміністративне правопорушення від 25.05.2022 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 гривень за те, що 25.05.2022 року о 10 год. 37 хв. в м. Вінния по вул. Київській, 55, він, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Саddy», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку (стоянку) транспортного засобу на проїжджій частині в другому ряду, чим порушив п. 15.4 ПДР - порушення правил стоянки, розміщення транспортного засобу на проїзній частині в два і більше ряди. Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав.

Під час винесення постанови відповідач взагалі не розібрався із ситуацією, яка сталася, та належним чином не дослідив всіх обставин справи. Так, 25.05.2022 він дійсно керував зазначеним вище автомобілем в м. Вінниці по вул. Київській та перебував у черзі автомобілів до заправної станції «WOG», яка простягалась більше ніж на 400 метрів по крайній правій смузі руху, оскільки в Україні, у зв`язку з військовою агресією РФ, виникла гостра нестача пального (загальновідома обставина). По мірі заправки автомобілів черга рухалась у крайньому правому ряду по вул. Київській, проте вже на під`їзді до станції у правому ряду стояв вантажний автомобіль, водій якого повідомив, що він не буде заїжджати на заправну станцію, оскільки йому потрібен бензин, якого у наявності на той момент не було. Тому, він просив інших водіїв об`їжджати його по іншій (другій) смузі руху. Таким чином, всі інші водії вимушені були об`їжджати його і повертатись у праву крайню смугу у чергу до заправної станції. Під час того, як він здійснював маневр об`їзду цього вантажного автомобіля, між водіями попереду виникла суперечка з приводу черги і вони зупинили транспортні засоби для з`ясування, хто має за ким рухатись. Тому, він також був вимушений зупинитись і дочекатись поки відновиться рух у черзі, щоб повернутись у правий крайній ряд. Зазначені обставини відбувались протягом 2-3 хвилин. Під час цих подій під`їхали працівники патрульної поліції і замість того щоб з`ясувати дійсні причини його вимушеного перебування у другому ряду та взяти до уваги його пояснення та пояснення інших водіїв, склали оскаржувану постанову та повідомили, що вони вже нічого міняти не будуть. Роз`яснили, що якщо він не погоджується з постановою, то може звернутися до суду з позовом. Зокрема, працівниками патрульної поліції не було взято до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , який також був на місці події у черзі та якому відомо, що насправді відбувалось і може підтвердити викладені вище обставини.

Інспектором поліції були порушені вимоги ст.ст. 245, 280, 251, 252 КУпАП та ст. 69 КАС України, останній не дослідив склад адміністративного правопорушення, а саме його суб`єктивну сторону, обов`язковою ознакою якої є вина, яка має бути доведена. Лише після доведення вини відповідними доказами поліцейський мав право притягати його до відповідальності. В даному випадку ніяких доказів його вини немає, а отже немає й суб`єктивної сторони і відповідно складу правопорушення. Позивач вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому просить постанову про накладення на нього адміністративного стягнення серії ЕАО № 5415099 від 25 травня 2022 року скасувати та провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, відносно нього закрити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав.

Згідно з ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача та третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - інспектора 1-го батальйону 3-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Тимківа А.М. за довіреністю Ковальчук Д.О. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суду надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги позивача є безпідставними і не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху - п. 15.4 ПДР України, а саме не дозволяється ставити транспортні засоби на проїзній частині в два і більше ряди. Встановивши всі обставини правопорушення, інспектором як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Підстав у поліцейського для умисного спотворення обставин події не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України судове засідання проведено у відсутність представник відповідача та третьої особи - Ковальчука Д.О.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозапис події, яка мала місце 25 травня 2022 року за участю сторін, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1 та ч. 2 ст. 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Положеннями пунктів 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається із оскаржуваної постанови серії ЕАО № 5415099, 25.05.2022 року о 10 год. 37 хв. в м. Вінния по вул. Київській, 55, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Саddy», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку (стоянку) транспортного засобу на проїжджій частині в другому ряду, чим порушив п. 15.4 ПДР - порушення правил стоянки, розміщення транспортного засобу на проїзній частині в два і більше ряди. За вказане адміністративне правопорушення на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Вимогами частини 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до пункту 15.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Як вбачається із наданого представником відповідача та третьої особи - Ковальчуком Д.О. відеозапису на диску DVD - R, відеозапис події розпочинається о 10 год. 37 хв. 25 травня 2022 року без вказівки місця події та обставин за яких розпочалась фіксація події. При цьому вбачається, що автомобіль «Volkswagen Саddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 10 год. 37 хв. фактично перебуває на території заправної станції «WOG», будівля та заправні колонки якої видно на задньому плані, а не в другому ряду проїжджої частини під керуванням позивача по вул. Київській, 55. Отже, самої події, яка відбувалась раніше за часом, ніж було розпочато відеофіксацію, і стала підставою для винесення оскаржуваної постанови, на відео не зафіксовано. Так само, як і не зафіксовані обставини, за яких виникла необхідність короткотривалої вимушеної зупинки автомобіля «Volkswagen Саddy», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача в потоці великої черги за дизельним паливом. У даному випадку відеофіксація зводиться лише до констатації факту винесення працівником поліції оскаржуваної постанови за начебто вчинене адміністративне правопорушення позивачем і не містить будь-якої інформації на підтвердження наявності ознак складу адміністративного правопорушення, тобто є неналежним доказом, а тому в силу вимог ч. 4 ст. 73 КАСУ не може бути взятий судом до уваги.

При здійсненні відеофіксації зазначеної події, мало місце порушення вимог п. 2 Розділу ІІ «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відереєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року №11026, яким передбачено, що включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення. Проте, як вже зазначалось вище, відеозапис вівся не з початку події та відеокамера була вимкнена під час виникнення обставин події адміністративного правопорушення. Тому такий відеозапис є недопустимим доказом.

Оскільки з наданого суду відповідачем відеозапису не вбачається можливим встановлення дійсних обставин справи, то відповідно до ст. 75 КАС України такий доказ є недостовірним.

Відповідачем не було дотримано вимог ст. 251 КУпАП, порушено порядок фіксації обставин події та порядок розгляду справи.

Під час винесення постанови відповідач не розібрався із ситуацією, яка сталася, та належним чином не дослідив всіх обставин справи.

Таким чином, відповідач порушив вимоги статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. В даному випадку потрібно зазначити, що відповідач не дослідив склад адміністративного правопорушення, а саме його суб`єктивну сторону, обов`язковою ознакою якої є вина, яка має бути доведена. Лише після доведення вини відповідними доказами відповідач мав право притягати позивача до відповідальності.

Відповідач, не маючи взагалі ніяких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, притягнув його до відповідальності, не виконавши при цьому вимог ст. 251, 252 КУпАП, ст. 72 КАСУ, де зазначається що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ніяких доказів вини позивача немає, а отже відсутня така складова адміністративного правопорушення як суб`єктивна сторона, що дає підстави для висновку про відсутність складу та події правопорушення.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Такої ж думки дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 26.04.2018 по справі №338/1/17.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є незаконною та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - інспектора 1-го батальйону 3-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Тимківа А.М., про скасування постанови серії ЕАО №5415099 в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що позовні вимоги позивача задоволені, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496 гривень 20 копійок.

Як вбачається із квитанції №0.0..1 про сплату судового збору, під час звернення позивача ОСОБА_1 до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом про скасування постанови серії ЕАО № 5415099 від 25 травня 2022 року про накладення адміністративного стягнення, останній сплатив судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини третьої статті 4 Закону №3674-VІ за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на час звернення позивача до суду складає 992 гривні 40 копійок.

В той же час, частиною п`ятою статті 4 Закону № 3674 передбачено, що розмір судового збору, який підлягає стягненню у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на даний час складає 496 гривень 20 копійок.

При цьому, у вищевказаній постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17 висловлено правовий висновок про те, що «… З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС).

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2022 року складає 2481 гривня.

Враховуючи вищенаведене, за подання позовної заяви позивачу в даному випадку необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 496 гривень 20 копійок (2481 х 0,2).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, приймаючи до уваги вищевикладене, вважаю, що позивачу ОСОБА_1 слід повернути судовий збір в розмірі 496 гривень 20 копійок як помилково сплаченого.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 1 ст. 122, ст. 7, ст. 247, ст. 293 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 243-244, 246, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - інспектора 1-го батальйону 3-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Тимківа Анатолія Миколайовича, про скасування постанови серії ЕАО №5415099 від 25 травня 2022 року в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення - задоволити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії серії ЕАО №5415099 від 25 травня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департамету патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , тел. НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Повернути позивачу ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , тел. НОМЕР_3 ) помилково сплачений судовий збір при звернення до суду з адміністративним позовом в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок, який він сплатив 02 червня 2022 року згідно з квитанцією №0.0..1 (отримувач: ГУК у Він.обл./м. Вінниця/22030101, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача: 37979858; назва послуги : бюджетний платіж *; 101; ; судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: