Справа № 607/7416/22
Суддя: Стельмащук П. Я.
Дата ухвалення: 2022-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2022 Справа №607/7416/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Стельмащука П.Я., за участі секретаря судового засідання Бойко А.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі адміністративну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сацика Романа Васильовича до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сацик Р.В. звернувся до суду із позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 30.05.2022 серії ЕАО №5432158, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що згідно оскаржуваної постанови, 30.05.2022 позивач керуючи транспортним засобом в населеному пункті рухався зі швидкістю 86 км/год, при дозволених 50 км/год, чим порушив п.12.9 б) ПДР України. Із вказаною постановою позивач не погоджується, вважає, що висновки, зазначені у ній, не відповідають фактичним обставинам справи та не підтвердженні належними та допустимими доказами. Позивач швидкості не перевищував, так як стан дорожнього покриття не дозволяв рухатись на великій швидкості. Крім того, на ділянці дороги по якій рухався позивач відсутні дорожні знаки, які попереджають про обмеження швидкості руху. Також вимірювання швидкості руху відбулося працівниками поліції за допомогою лазерного вимірювача TruCam з рук, а не стаціонарно закріпленим, як того вимагає ст.40 Закону України «Про Національну поліцію». Таким чином, постанова складена за відсутності належних та достовірних доказів, тому є такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 16.06.2022 відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

27.06.2022 судом отримано та зареєстровано відзив на позов, згідно якого представник відповідачів Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки при складанні оскаржуваної постанови інспектор діяв виключно на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України. Так, позивач рухаючись в населеному пункті, початок якого постачено дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту», перевищив обмеження швидкості 50 км/год встановленні в населених пунктах до скасування дії обмеження дорожнім знаком 5.46 «Кінець населеного пункту». Місце вчинення правопорушення зафіксовано географічними координатами, які переведенні на карту місцевості та показують перебування транспортного засобу саме в межах населеного пункту. Також, у даній справі застосуванню не підлягає ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», яка передбачає автоматичну фото- та відеофіксацію, оскільки постанова стосовно позивача складена за порушення ним безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі. При цьому, лазерний вимірювач TruCam є засобом вимірювальної техніки, а не пристроєм, що здійснює автоматичну фото- і відеозйомку. Згідно листа ДП «Укрметртестстандарт» прилад належить до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час його експлуатації.

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, представником позивача подано заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідачів в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Зважаючи на встановлені законом строки розгляду справи, враховуючи вимоги ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розгляд справи провести без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши позовну заяву та наявні у справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов слід задоволенити з наступних міркувань.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5432158 від 30.05.2022, ОСОБА_1 30.05.2022 о 15 год. 30 хв. керуючи транспортним засобом «Audi Q7», р.н. НОМЕР_1 , в населеному пункті смт. Велика Березовиця рухався зі швидкістю 86 км/год при дозволених 50 км/год, чим порушив п.12.9 б) ПДР України перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху передбачених знаками 3.29, 3.31., 30.3, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП. Швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LTI 20/20 ТС001012.

Даною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно пункту 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Положеннями ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, у тому числі, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 12.9 б) ПДР України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

При цьому, разом із знаками обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 обов`язково додатково встановлюються відповідні дорожні знаки, які попереджають про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта.

У разі коли дорожні знаки обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 встановлені з порушенням визначених цими Правилами вимог щодо їх введення чи з порушенням вимог національних стандартів або залишені після усунення обставин, за яких їх було встановлено, водій не може бути притягнений до відповідальності згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху, про що зазначено у п.2.10 ПДР України.

Відповідно до вимог державних стандартів, дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і темний час доби, були видимі на відстані не менше ніж 100 м за напрямком руху.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Однією із обставин, що підлягає обов`язковому встановленню при розгляді справ про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст.122 КУпАП щодо перевищення встановлених обмежень швидкості руху є місце вчинення зазначеного правопорушення.

Позивачу ставиться у вину перевищення встановлених обмежень швидкості руху, передбачених знаками 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості».

При цьому, позивач заперечує наявність вказаних дорожніх знаків на ділянці дороги, по якій він рухався, у зв`язку з чим він не був обізнаний про обмеження швидкості руху.

Доказуючи правомірність винесеної постанови, відповідач надав суду роздруковану фотокартку лазерного вимірювача швидкості TruCаm Serial No: ТС001012 із зображенням автомобіля «Audi Q7», р.н. НОМЕР_1 , який рухався на автодорозі М-19, 331 км в населеному пункті, а саме в смт. В. Березовиця зі швидкістю 86 км/год при дозволеній швидкості руху 50 км/год.

Проте, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, які обмеження швидкості руху транспортних засобів діяли на 331 км ділянки автодороги М-19 в смт. В. Березовиця, де 30.05.2022 працівники поліції здійснювали контроль за додержанням безпеки дорожнього руху, що унеможливлює встановлення судом факту перевищення швидкості руху транспортного засобу позивачем .

Разом з тим, відповідачем у відзиві зазначено, що правила дорожнього руху були порушені водієм в населеному пункті, а саме в с. Озерна (в іншій частині відзиву йдеться про смт. Велика Березовиця), де встановлено дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту».

Однак, відповідно до оскаржуваної постанови, водію ставиться у вину не порушення вимог дорожнього знаку 5.45, а те, що він перевищив встановлені обмеження швидкості руху, передбачені знаками 3.29, 3.31.

Факт встановлення на зазначеній автодорозі дорожніх знаків, зазначених у постанові серії ЕАО №5432158 від 30.05.2022, а саме: 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» відповідачем належними та допустимими доказами не доведений.

Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складення ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем Правил дорожнього руху України.

При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні певного правопорушення, адже діючи таким чином суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 62 Конституції України встановлює, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

З огляду на зазначене, вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122, не доведена, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності.

Разом з цим, суд не бере до уваги доводи позивача про порушення працівниками поліції процедури вимірювання швидкості руху за допомогою спеціального технічного засобу «TruCam LTI 20/20» виходячи з наступного.

Швидкість руху транспортного засобу вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LTI 20/20, с/н ТС001012, про що зазначено в оскаржуваній постанові.

Лазерний вимірювач швидкості «TruCam LTI 20/20» отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 №UА-МІ/1-2903-2012, згідно якого на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки чинного до 19.07.2022, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCam LTI 20/20, с/н ТС001012», відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Діапазон вимірювань швидкості - від 2 км/год до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: +- 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; +- 1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Як вбачається з листа ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та захисту прав споживачів» за №22-38/49 від 01.10.2019 , лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі. В автоматичному режимі без участі оператора забезпечується циклічне виконання послідовності дій: вибір цільового транспортного засобу, вимірювання швидкості руху транспортного засобу, документування результатів вимірювання та фотофіксація належної до цих результатів дорожньої ситуації.

Тому, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20, с/н ТС001012 засвідчує порушення швидкісного режиму, є придатним до використання та конструктивно створений для тримання в руках під час вимірювань.

Відповідно до положень частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний, зокрема, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Тому, керуючись приписами наведених норм законодавства, враховуючи, що у матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, що в свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо складання оскаржуваної постанови, та вважає, що постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із наступного.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 300/941/19 та від 31.03.2020 у справі № 726/549/19, від 17.12.2020 у справі № 808/1849/18, від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19.

На підтвердження понесених витрат в сумі 3 500 грн. представником позивача надано договір про надання правової допомоги №553 від 02.06.2022, додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 02.06.2022, акт про надану правову допомогу №1 від 06.06.2022, детальний опис робіт від 06.06.2022, квитанцію №2634997 від 08.06.2022 на суму 3 500 грн., копію ордера серії АІ №1231642 від 08.06.2022.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечує проти заявленої суми витрат на правову допомогу, оскільки дана справа незначної складності, а відтак розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним відносно даної категорії справ.

Тому суд, враховуючи заперечення сторони відповідача, складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь позивача 2 000 грн.

В силу вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 496,20 грн. підлягає стягненню на користь позивача з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сацика Романа Васильовича до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №5432158 від 30.05.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 496,20 грн. та 2 000 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, , місцезнаходження - вул. Федора Ернста, 3, м. Київ.

Відповідач: Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, , місцезнаходження - вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль, 46003.

Рішення складено та підписано 14.07.2022.

Головуючий суддяП. Я. Стельмащук