Справа № 140/11525/21
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2022-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/11525/21 пров. № А/857/4535/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Кузьмича С.М., Улицького В.З.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 січня 2022 року у справі №140/11525/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії (головуючий суддя першої інстанції Каленюк Ж.В., час ухвалення за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, місце ухвалення м. Луцьк, дата складання повного тексту 14.01.2022),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Київської міської ради про визнання протиправною бездіяльності щодо розгляду клопотання про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (землі житлової та громадської забудови, комунальної форми власності, для житлової забудови) орієнтовною площею 0,10 га, яка є сформованою, має кадастровий номер :79:562:0001 (загальна площа 86,4814 га), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована на території міста Києва ( АДРЕСА_1 ); зобов`язання на найближчому пленарному засіданні розглянути клопотання про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок з метою подальшої передачі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель i споруд.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у встановленому порядку звернувся до Київської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок для безоплатної передачі земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку. Рішення за результатами розгляду клопотання Київська міська рада не приймала. Листом від 15 вересня 2021 року №05715-25329 структурний підрозділ відповідача повідомив про надання відповіді за результатами розгляду клопотання листом від 14 червня 2021 року №057-08/Г-2166-2335. Позивач вважає, що має місце бездіяльність Київської міської ради у вирішенні земельного питання і така поведінка відповідача суперечить статтям 79-1, 118 Земельного кодексу України (далі ЗК України), статтям 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», при цьому порушено його право на набуття земельної ділянки у власність. Обов`язковим є прийняття відповідним органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду клопотання про надання дозволу на розробку документації із землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови. При цьому частиною сьомою статті 118 ЗК України визначений вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу. Неприйняття відповідачем одного з можливих рішень є його протиправною бездіяльністю. Також зазначає, що відповідно до частини шостої статті 79-1 ЗК України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Відповідач є розпорядником земельної ділянки комунальної власності. Земельна ділянка, на яку позивач бажає отримати дозвіл на розробку документації, є сформованою, а тому у своєму клопотанні він просив надати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, а не дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від14.01.2022 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Київської міської ради щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 від 21 травня 2021 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (землі житлової та громадської забудови комунальної форми власності, для житлової забудови) орієнтовною площею 0,10 га, яка є сформованою, має кадастровий номер :79:562:0001, розташована на території міста Києва ( АДРЕСА_1 ), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у порядку, встановленому статтею 118 Земельного кодексу України. Зобов`язано Київську міську раду розглянути на пленарному засіданні з прийняттям рішення відповідно до статті 118 Земельного кодексу України клопотання ОСОБА_1 від 21 травня 2021 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (землі житлової та громадської забудови комунальної форми власності, для житлової забудови) орієнтовною площею 0,10 га, яка є сформованою, має кадастровий номер :79:562:0001, розташована на території міста Києва ( АДРЕСА_1 ), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської ради судові витрати у сумі 908,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що із рішенням суду першої інстанції не погоджується, вважає його таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийнято з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, з неповним з з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Апелянт зазначає, що земельна ділянка :79:562:0001 сформована за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що були закріплені за сільськогосподарською артіллю імені Мічуріна згідно з державним актом на вічне користування землею колгоспами від 10 січня 1953 року. 11 серпня 2017 року Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер :79:562:0001 за територіальною громадою міста Києва. Підставою для державної реєстрації права власності було рішення суду у справі №910/4626/14. Водночас рішення про затвердження проекту землеустрою, на підставі якого була сформована земельна ділянка з кадастровим номером :79:562:0001, скасовано в судовому порядку, тим самим скасовано зміни категорії земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення на землі житлової та громадської забудови; зміни функціонального зонування із сільськогосподарських угідь на зону малоповерхової житлової забудови; визначення цільового призначення земельної ділянки.

Щодо процедури розроблення технічної документації вказує на те, що статтею 20 ЗК України визначено, що зміна цільового призначення земельної ділянки здійснюється на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробленого та погодженого в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України, а статтею 79-1 ЗК України унормовано, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Рішенням Київської міської ради від 20 квітня 2017 року №241/2463 затверджено Порядок набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві. Пунктами 2.1, 2.2 Порядку установлено порядок звернення до Київської міської ради із заявою на розроблення документації із землеустрою та перелік документів для кожного виду документації. Цим Порядком також передбачено два види дозволу на розроблення технічної документації: дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у формі рішення Київської міської ради, в порядку формування земельної ділянки; дозвіл у формі резолюції (доручення) Київського міського голови або заступника міського голови - секретаря Київської міської ради, щодо раніше сформованої земельної ділянки.

Матеріалами справи підтверджується, що Позивач звернувся до Київської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації щодо поділу земельної ділянки, яка вже є сформованою і має присвоєний кадастровий номер :79:562:0001. На означене звернення Позивача Департаментом земельних ресурсів (що є структурним органом суб`єкта владних повноважень, якому делеговано ряд повноважень і сфері вирішення земельних питань) надано відповідь, яким проінформовано заявника про подання заяви без відповідних (необхідних) додатків для розгляду останнього по суті.

Оскільки заявлена позивачем ініціатива не відповідає містобудівній та земельній документації, суперечить імперативним нормам матеріального права, а також подано неповний пакет документів, Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_1 відмволено правомірно.

Також вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що Департаментом земельних ресурсів підмінено суб`єкт владних повноважень та прийнято рішення за наслідками розгляду заяви Позивача. Оскільки, така заява була розглянута не в порядку ст. 118 Земельного кодексу України, а як звернення громадян у зв`язку із поданням неповного пакету документів, про що і було повідомлено Позивача.

Щодо ефективного способу захисту та принципу процесуальної економії, апелянт зазначає, що ефективність позовної вимоги про зобов`язання Київської міської ради розглянути на пленарному засіданні з прийняттям відповідно до ст. 118 ЗК України рішення має оцінюватися, виходячи з обставин справи залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу Позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії).

З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що позивач 21 травня 2021 року звернувся до Київської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок: землі житлової та громадської забудови, комунальної форми власності, для житлової забудови, орієнтовною площею 0,10 га, яка є сформованою, має кадастровий номер :79:562:0001 (загальна площа 86,4814 га), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована на території міста Києва (Голосіївський район, вулиця Академіка Заболотного). До вказаного клопотання також додав графічні матеріали на бажану земельну ділянку із позначенням місця розташування.

У відповідь на вказане клопотання Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листом від 14 червня 2021 року №057-08/К-2166-2335 повідомив позивача, що відповідно до пункту 2.2 Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві до клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або до заяви на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, до технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок подаються документи, визначені конкретно для кожного виду документації із землеустрою, згідно з додатками 2, 3 до цього рішення, зокрема, копія документа, що посвідчує особу, копія реєстраційного номера облікової картки платника податку (крім громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку (ідентифікаційного номера), офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України). У разі надходження відповідного клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або заяви на розроблення технічної документації із землеустрою з відповідними додатками Департаментом буде розглянуто клопотання в установленому порядку.

На запит позивача від 09 вересня 2021 року про стан розгляду клопотання від 21 травня 2021 року, листом від 15 вересня 2021 року №05715-25329 Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив, що рішення Київська міська рада за клопотанням від 28 травня 2021 року не приймала.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду його клопотання у порядку, визначеному ЗК України, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що Департамент земельних ресурсів не є тим органом, який уповноважений приймати рішення про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою. Натомість Київська міська рада як орган місцевого самоврядування зобов`язана була розглянути у визначений законодавством місячний строк клопотання позивача про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок для відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель комунальної власності відповідної територіальної громади шляхом прийняття відповідного рішення згідно з приписами статті 59 Закону №280/97-ВР.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції та їх вірними з огляду на наступне.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, ЗК України та Законом України від 22 травня 2003 року №858-IV «Про землеустрій» (далі Закон №858-IV).

Відповідно до підпункту «б» частини першої статті 81 ЗК України однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є безоплатна передача із земель державної і комунальної власності.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом ( п. «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України).

Пунктом «г» частини першої статті 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Відповідно до частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною шостою статті 118 ЗК України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Цією ж нормою визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Такими підставами є: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України, якими також встановлено заборону вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Отже, наведені норми свідчать, що обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Частинами першою та другою статті 79-1 ЗК України визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок ( ч. 5 ст. 79-1 ЗК України).

Згідно із частинами шостою, сьомою статті 79-1 ЗК України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації.

Суд першої інстанції вірно вказав, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта, а формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону №858-IV, документація із землеустрою розробляється в електронній та паперовій формах у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації, до видів якої належить технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (пункт «й» частини другої статті 25).

Відповідно до частини першої статті 26 цього ж Закону, замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи.

За загальним правилом, визначеним положеннями статті 50 Закону №858-IV, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Зміст наведених норм права свідчить про те, що поділ та об`єднання земельних ділянок за свою суттю фактично є формуванням нової чи нових земельних ділянок, що передбачає певну процедуру щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, його погодження та затвердження в порядку, встановленому ЗК України.

Відповідно до пункту «б» статті 9 ЗК України до повноважень Київської і Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Стаття 144 Конституції України передбачає, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування»(далі - Закон №280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Частинами першою-другою статті 59 Закону №280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Системний аналіз наведених норм законодавства дає суду підстави для висновку, що вирішення питання з приводу відведення у власність земельних ділянок із земель комунальної власності здійснюється у порядку та спосіб, що визначені статтею 118 ЗК України, а органом, який уповноважений розглядати клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у спірних правовідносинах є Київська міська рада і вирішення цього питання відповідно до статей 26 та 59 Закону №280/97-ВР повинно відбуватись виключно на пленарних засіданнях цієї ради шляхом прийняття відповідного рішення - про надання або відмову у наданні такого дозволу.

Отже, Київська міська рада як орган місцевого самоврядування зобов`язана була розглянути у визначений законодавством місячний строк клопотання позивача про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок для відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель комунальної власності відповідної територіальної громади шляхом прийняття відповідного рішення згідно з приписами статті 59 Закону №280/97-ВР, однак за результатами розгляду клопотання позивача рішення у встановленому законом порядку відповідачем рішення не прийнято, а структурним підрозділом Київської міської ради - Департаментом земельних ресурсів скеровано позивачу лист від 14 червня 2021 року №057-08/К-2166-2335, який, як правильно вказав суд першої інстанції, не може вважатись вирішенням безпосередньо Київською міською радою питання щодо надання або відмови у наданні позивачу дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що Департамент земельних ресурсів не є тим органом, який уповноважений приймати рішення про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, оскільки останній відповідно Положення про Департамент земельних ресурсів, затвердженого рішенням Київської міської ради від 19 грудня 2002 року №182/342 (в редакції рішення Київської міської ради від 10 березня 2016 року №144/144, далі - Положення №182/342), є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та розробляє в установленому порядку проекти рішень Київської міськради, готує та подає розпорядження Київського міського голови, розпорядження виконавчого органу Київської міськради (Київської міської державної адміністрації), а також подає свої висновки з питань, в тому числі, розпорядження землями в межах міста Києва, передачі земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб.

Апеляційний суд зазначає, що предметом цього позову є бездіяльність Київської міської ради щодо розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, тому доводи апелянта про те, що заявлена позивачем ініціатива не відповідає містобудівній та земельній документації, суперечить імперативним нормам матеріального права, а також подано неповний пакет документів є безпідставними.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши правомірність дій відповідача згідно вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що такі вказаним вище критеріям не відповідають, оскільки відповідач у встановленому законом порядку не прийняв рішення про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або про відмову у наданні такого дозволу після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, незважаючи на надсилання заявнику листа про розгляд його клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

З урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність, яка полягала у невирішенні клопотання позивача від 21 травня 2021 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок з метою подальшої передачі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у порядку, встановленому статтею 118 ЗК України, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно, як наслідок, підлягає задоволенню вимога позивача про зобов`язання відповідача на найближчому пленарному засіданні розглянути вказане клопотання з прийняттям рішення відповідно до частини сьомої статті 118 ЗК України.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської міської ради залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 січня 2022 року у справі №140/11525/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький