Справа № 480/2791/22
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 липня 2022 року Справа № 480/2791/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2791/22
за позовом ОСОБА_1
до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якій просить:
1. Визнати протиправними дії відповідача щодо виплати позивачу винагороди за бойове чергування за період 2008 - 2018 роки у розмірі 5% посадового окладу при законодавчо встановленому 30% розміру від посадового окладу.
2. Зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з урахуванням виплачених сум винагороду за бойове чергування за період часу із 2008-2018 роки згідно з додатком № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу із розрахунку 30% посадового окладу на місяць.
3. Зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми надбавки за кваліфікацію за весь час затримки такої виплати по день їх фактичної виплати.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що наказом начальника 5 прикордонного загону від 28.08.2019 №249-ос старшину Андрушка Володимира (П-021326), інспектора прикордонного контролю 3 категорії 1 групи інспекторів прикордонної служби Середина Буда звільнено з військової служби в запас за підпунктом а п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу без права носіння військової форми одягу.
Згідно із витягом із зазначеного наказу від 23.09.2019 № 286-ос виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні, щорічну основну відпустку за 2019 використав, матеріальну допомогу на оздоровлення виплачено.
Сумським прикордонним загоном у період 2008-2019 року сплачено винагороду за бойове чергування у розмірі меншому, ніж законодавчо визначено.
09.12.2021 позивач звернувся до керівництва Сумського прикордонного загону із заявою про нарахування та виплату винагороди за бойове чергування за період 2008 - 2018 роки у розмірі 5% посадового окладу при законодавчо встановленому 30% розміру від посадового окладу, з урахуванням виплачених сум, згідно з додатком № 25 до постанови Кабінету Міністрів України віл 07.11.2007 №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців. осіб рядового і начальницького складу , та нарахувати та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми надбавки за кваліфікацію за весь час затримки такої виплати по день їх фактичної виплати.
20.12.2021 відповідачем повідомлено позивача про відсутність заборгованості з виплат грошового забезпечення в прикордонному загоні.
Не погодившись з зазначеним, позивач звернувся до суду.
Ухвалою суду від 23.02.2022 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що фінансовим відділом 5 прикордонного загону виплати за бойове чергування проводились в повному обсязі згідно чинного законодавства України, який діяв на момент проведення таких виплат. Розмір винагороди за бойове чергування не є сталим, залежить від розміру затвердженого фонду грошового забезпечення, від кількості днів чергування.
Просить у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с. 21-24).
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що наказом начальника 5 прикордонного загону від 28.08.2019 №249-ос старшину Андрушка Володимира, інспектора прикордонного контролю 3 категорії 1 групи інспекторів прикордонної служби Середина Буда звільнено з військової служби в запас за підпунктом а п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу без права носіння військової форми одягу (а.с. 8).
Згідно із витягом із зазначеного наказу від 23.09.2019 № 286-ос виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні, щорічну основну відпустку за 2019 використав, матеріальну допомогу на оздоровлення виплачено.
09.12.2021 позивач звернувся до Сумського прикордонного загону із заявою про нарахування та виплату винагороди за бойове чергування за період 2008 - 2018 роки у розмірі 5% посадового окладу при законодавчо встановленому 30% розміру від посадового окладу, з урахуванням виплачених сум, згідно з додатком № 25 до постанови Кабінету Міністрів України віл 07.11.2007 №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та нарахувати та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми надбавки за кваліфікацію за весь час затримки такої виплати по день їх фактичної виплати (а.с. 9).
20.12.2021 листом № 11/А-613 5-м прикордонним загоном повідомлено, що заборгованість з виплати грошового забезпечення в прикордонному загоні відсутня (а.с. 11).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Статтею 24 Конституції України гарантовано, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності військовослужбовців, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (див. рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002).
Частиною 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Постановою № 1294 затверджено, зокрема, додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу в розмірах, які знайшли відображення в додатках 25-28 до цієї постанови.
Відповідно до п. 2 Постанови №1294 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Також, відповідно до додатку № 25 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» військовослужбовці у з`єднаннях, частинах і підрозділах, на прикордонних заставах, у складі екіпажів літаків, вертольотів, кораблів і катерів Держприкордонслужби за час бойового чергування (бойової служби) отримують винагороду за бойове чергування (бойову службу), відсотків посадового вкладу від 10 до 30.
Підпунктами 3.17.1 - 3.17.7 пункту 3.17 Інструкції про порядок виплати грошового убезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України за № 425 від 20.05.2008 року впорядковано виплату винагороди за бойове чергування, зокрема визначено, що військовослужбовцям прикордонних застав (відділень відділів прикордонної служби), які входять за розрахунком до складу прикордонних нарядів, що несуть бойову службу з безпосередньої охорони державного кордону на державному кордоні, виплачується винагорода за бойове чергування за час бойового чергування (бойової служби), - 4 відсотки посадового окладу за кожне несення служби, але не більше 30 відсотків на місяць.
При цьому доводи представника відповідача, з посиланням на накази Адміністрації Державної прикордонної служби України «Про заходи з виконання бюджету» на відповідні роки, зокрема 2008р.-2019р., про правомірність виплату спірних виплат у меншому розмірі та саме у межах затвердженого фонду грошового забезпечення, не може спростувати висновок суду про протиправність вказаних дій, оскільки відсутність коштів не є підставою для звільнення відповідача від обов`язку сплачувати позивачу винагороду за бойове чергування у повному розмірі, який встановлений Додатковим №25 Постанови КМУ №1294 та Інструкцією №425, які станом на момент проведення вказаних виплат були чинними та не скасованими, та які мають вищу юридичну силу порівняно з наказами Адміністрації Державної прикордонної служби України «Про заходи з виконання бюджету».
Крім того, Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 17.03.2004 №7-рп/2004, від 01.12.2004 №20-рп/2004, від 09.07.2007 №6- рп/2007).
Зокрема, у рішенні від 09.07.2007 №6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).
Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.
Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.
Разом з тим, відповідно до Постанови №1294 та Інструкції №425 за час бойового чергування (бойової служби), передбачено виплати 4 відсотки посадового окладу за кожне несення служби, але не більше 30 відсотків на місяць.
Як вбачається із змісту особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 , останньому у період 2008 року по 2019 рік виплачувалася винагорода за бойове чергування у розмірі 5 %, що становить 50% від мінімально встановленого розміру постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 (від 10 до 30 відсотків посадового окладу).
Із наведених архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 , судом встановлено, що у період 2008 року по 2019 рік його було залучено до складу прикордонних нарядів, що несуть бойову службу з безпосередньої охорони державного кордону, що відповідачем у відзиві на позов не заперечується.
Позивач зазначає, що він має право на виплату саме у розмірі 30 відсотків на місяць.
Відповідачем доказів на спростування зазначених обставин не надано.
Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку щодо протиправності дій відповідача щодо виплати позивачу винагороди за бойове чергування за період з 2008 року по 2019 рік, у розмірі 5% посадового окладу, а не із розрахунку 4% від посадового окладу за кожне бойове чергування, але не більше 30% посадового окладу на місяць та необхідність зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу з урахуванням виплачених сум винагороду за бойове чергування спірний період у повному розмірі.
Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Сумський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з урахуванням виплачених сум винагороду за бойове чергування за період часу із 2008-2018 роки згідно з додатком № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу із розрахунку 4% від посадового окладу за кожне бойове чергування, але не більше 30% посадового окладу на місяць.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми надбавки за кваліфікацію за весь час затримки такої виплати по день їх фактичної виплати, суд зазначає наступне.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19.10.2000 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі Закон 2050-III) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок 159).
Відповідно до статей 1,2 Закону 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Аналогічні положення закріплені також і в пунктах 2, 3 Порядку 159.
Відповідно до ст. 4 Закону 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Пунктом 2 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).
Основною умовою, передбаченою статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159, для виплати громадянину компенсації, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Отже, компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію особа набуває в момент отримання доходу.
Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів, що недоплачена винагорода за бойове чергування, яка підлягає виплаті позивачу, не тільки виплачена, але і нарахована, тобто, вимоги є передчасними.
Отже, враховуючи відсутність підстав вважати, що право на отримання винагороди за бойове чергування буде порушено відповідачем, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.09.2018 у справі № 522/535/17.
Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми надбавки за кваліфікацію за весь час затримки такої виплати по день їх фактичної виплати не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Тому, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 496,20 грн., сплачений при подачі позову до суду (а.с. 18).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо виплати ОСОБА_1 винагороди за бойове чергування за період 2008 - 2018 роки у розмірі 5% посадового окладу.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук