Справа № 560/2404/22
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2022-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2404/22
РІШЕННЯ

іменем України

18 липня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправним і скасувати рішення від 02.12.2021 №98 про відмову у призначенні пенсії та зобов`язати відповідача призначити та здійснити нарахування та виплату з 30.11.2021 пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" в розмірі 60% від заробітку, зазначеного в довідках Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 29.11.2021 №3208/3-21-0.51 і №3209/3-21-0.51.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 30.05.2017 у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності їй призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-VI. Зазначає, що з 15.03.1994 по 28.12.2021 працювала на посадах державної служби, 30.11.2021 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про переведення на пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ. Вказує, що рішенням від 02.12.2021 їй відмовлено у переведенні з одного виду пенсії на інший, оскільки Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII не передбачає призначення пенсії по інвалідності. Вважає зазначене рішення протиправним, просить позов задовольнити.

Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в цій адміністративний справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У відзиві на позов відповідач вказує, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-VI. Зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, визначене за принципом екстериторіальності, рішенням від 02.12.2021 №98 відмовило позивачу в переведенні на пенсію по інвалідності згідно з Законом України "Про державну службу", оскільки зазначений закон не передбачає призначення даного виду пенсії. Вказує, що відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону від 16.12.1993 №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців; відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу", для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців; відповідно до частини першої статті 37 Закону від 16.12.1993 №3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-VI "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону від 09.07.2003 №1058-VI, у тому числі стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також право на одержання пенсії державних службовців мають ті особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Вважає, що стаття 37 Закону від 16.12.1993 №3723-ХІІ визначає для відповідних осіб, зокрема, таку умову наявності права на призначення пенсії: чоловіки мають досягнути віку в 62 роки, а жінки пенсійного віку, який встановлений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-VI; вказує, що цей висновок підстверджується відповідними положеннями Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 (далі Порядок №622). Вказує, що у зв`язку з набранням чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII змінився порядок пенсійного забезпечення державних службовців. Вважає, що право на пенсію виникає у зв`язку з досягненням віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-VI, якого (віку) позивач станом на 30.11.2021 не досягла. Вказує, що відповідно до пункту 5 Порядку №622, форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики; разом із цим, Постанова правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3, якою затверджені зазначені форми довідок про заробітну плату, не містить форми довідки для призначення пенсії державного службовця по інвалідності, оскільки Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII взагалі не передбачає такого виду пенсії. Вказує, що пункт 3-1 Порядку №622 встановлює, що право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку відповідні державні службовці мають тільки після звільнення з посади державної служби, тому позовна вимога про зобов`язання призначити позивачу пенсію по інвалідності державного службовця з 30.11.2021 є необґрунтованою, оскільки позивач звільнена 28.12.2021. Вважає, що підстави для скасування рішення від 02.12.2021 №98 відсутні. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою від 30.05.2022 суд залучив до участі у справі Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області як співвідповідача.

13.06.2022 до Хмельницького окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якому останнє зазначає, що рішенням від 02.12.2021 №98 правомірно відмовило позивачу в перерахунку пенсії шляхом переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, оскільки з прийняттям зазначеного закону змінено порядок пенсійного забезпечення державних службовців, і норми цього закону не передбачають призначення такого виду пенсії. Вказує, що постановою Правління Пенсійного фонду України "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям" від 17.01.2017 №1-3 не передбачено форми довідки для призначення пенсії державного службовця по інвалідності. Вважає, що підстави для визнання протиправним і скасування рішення від 02.12.2021 №98 відсутні. Просить у задоволенні позовної заяви відмовити.

Ухвалою від 18.07.2022 Хмельницький окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Дослідивши зібрані в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у зв`язку з призначенням пенсії по інвалідності 2 групи (довідка МСЕК серії АВ №0942711 від 03.07.2017) згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-VI.

30.11.2021 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області із заявою за перерахунком пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

В порядку, передбаченому постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України» з 30 березня 2021, зазначену заяву розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (відповідач-2).

Рішенням від 02.12.2021 відповідач-2 відмовив позивачу у переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ у зв`язку із втратою позивачем права на призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ з набранням чинності з 01.05.2016 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII.

Вважаючи зазначене рішення протиправним, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною 1 статті 10 вказаного Закону, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Отже, відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», переведенням з одного виду пенсії на інший є призначення особі, яка отримує пенсію, призначену відповідно до цього Закону, іншого виду пенсійної виплати, передбаченого частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тому, призначення особі, яка отримує пенсію, призначену на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсії на підставі іншого закону, зокрема, Закону України «Про державну службу», в розумінні Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є призначенням пенсії з інших підстав.

01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889-VIII), згідно з частиною 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII, на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889-VIII: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

За змістом частини 1 статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Частиною 1 статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: до досягнення особою 23 років включно 2 роки; від 24 років до досягнення особою 26 років включно 3 роки; від 27 років до досягнення особою 31 року включно 4 роки; для осіб 32 років і старших 5 років.

Отже, умовами для призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, є наявність у цих осіб не менше 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та страхового стажу, передбаченого частиною 1 статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII не встановлені жодні вікові обмеження щодо призначення відповідно до статті 37 Закону №3723-XII пенсії по інвалідності особам, які мають відповідний страховий стаж і стаж державної служби, передбачені цими нормами.

Однак, відповідно до вказаних норм для призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ особи, які визнані інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі та мають стаж роботи на державній службі не менше 10 років, на день набрання чинності Законом №889-VIII повинні перебувати на державній службі.

Суд встановив, що позивач визнана інвалідом ІІ групи в період перебування на державній службі у Головному управлінні Держгеокадастру у Хмельницькій області (довідка МСЕК серії АВ №0942711 від 03.07.2017); станом на 01.05.2016 стаж її роботи на посадах, віднесених до відповідних посад державних службовців, що визначає право на пенсію відповідно до Закону №889-VIII, становить 23 роки 9 місяців 9 днів, що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 04.01.2022 №2200-0304-8/465.

Тому, позивач має право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

Натомість, рішенням від 02.12.2021 №98 відповідач-2 відмовив позивачу у переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у зв`язку із втратою позивачем права на призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ з набранням чинності з 01.05.2016 Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII.

При цьому надаючи оцінку спірному рішенню від 02.12.2021, суд не бере до уваги посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у відзиві на те, що на час звернення до пенсійного органу із заявою від 30.11.2021 за перерахунком пенсії позивач перебувала на державній службі, оскільки зазначена обставина не була підставою відмови позивачу у переведенні з одного виду пенсії на інший.

Тому, рішення про відмову у переведенні з одного виду пенсії на інший від 02.12.2021 №98 у зв`язку із втратою позивачем права на призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ з набранням чинності з 01.05.2016 Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII є протиправним.

Разом із цим, вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача призначити та здійснити нарахування та виплату з 30.11.2021 пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Згідно із статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Суд встановив, що позивач на час звернення до пенсійного органу із заявою від 30.11.2021 перебувала на державній службі, що підтверджується наявною в матеріалах справи трудовою книжкою НОМЕР_1 та заявою позивачки від 30.11.2021, в якій зазначила, що працює.

Тому, підстави для призначення позивачці пенсії по інвалідності відповідно статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ з 30.11.2021 відсутні.

Враховуючи викладене, позов необхідно задовольнити частково.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у переведенні з одного виду пенсії на інший від 02 грудня 2021 року № 98 у зв`язку із втратою позивачем права на призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ з набранням чинності з 01.05.2016 Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідачі:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м.Одеса, 65107 , код ЄДРПОУ - 20987385)

Головуючий суддя О.К. Ковальчук