Справа № 600/173/21-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2022-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/173/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов (нова редакція) ОСОБА_1 (позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області (відповідач) з такими позовними вимогами:

наказ ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області від 30.10.2020 року № 24-3100/14-20-сг про відмову ОСОБА_1 у передачі у власність земельної ділянки, розташованої на території Сучевенської сільської ради, Глибоцького району, Чернівецької області, розмір земельної ділянки 2,00 га (кадастровий номер :02:002:0049), із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства визнати протиправним та скасувати;

зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області передати ОСОБА_1 у власність земельну ділянку, розташовану на території Сучевенської сільської ради, Глибоцького району, Чернівецької області, розмір земельної ділянки 2,00 га (кадастровий номер :02:002:0049), із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

В обґрунтуванні позовних вимог, зазначених у позові позивач зазначає про протиправність оскаржуваного наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області та відсутність підставі для відмови у передачі у власність земельної ділянки, розташованої на території Сучевенської сільської ради, Глибоцького району, Чернівецької області, розмір земельної ділянки 2,00 га (кадастровий номер :02:002:0049), із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

У відзиві на позов Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області зазначає, що не погоджується із заявленими вимогами та вказує на правомірність прийнятого оскаржуваного наказу. Крім того, відповідач вказує, що підставою для прийняття оскаржуваної відмови є невідповідність місця розташування земельної ділянки 2,00 га (кадастровий номер :02:002:0049), із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.05.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Чернівецького окружного адміністративного суду Дембіцького П.Д. від 04.08.2021 року закрито підготовче провадження у даній справі, продовжено строк розгляду справи та призначино її до судового розгляду на 02.09.2021.

Рішенням Вищої ради правосуддя №1905/0/15-21 від 31.08.2021 суддю ОСОБА_2 звільнено з посади судді Чернівецького окружного адміністративного суду у зв`язку з подання заяви про відставку.

03.09.2021 року, на підставі розпорядження керівника апарату суду №50-Р від 03.09.2021, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого справу передано на розгляд судді Чернівецького окружного адміністративного суду Григорашу В.О.

Ухвалою суду від 14.09.2021 адміністративну справу №600/173/21-а суддею Григораш В.О. прийнято до свого провадження

Ухвалою суду від 26.11.2021 закрито підготовче провадження у даній справі, продовжено строк розгляду справи та призначено її до судового розгляду на 09.12.2021.

Cторони подали заяву про розгляд справи без їх участі у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України, у разі неявки відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

У частині 9 статті 205 КАС України зазначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України, суд вважає, що немає перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

24.06.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про передачу у власність земельної ділянки 2,00 га (кадастровий номер :02:002:0049), із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. До заяви додано графічні матеріали розташування земельної ділянки, копію РНОКПП, копію паспорта (а. с. 9).

Матеріали справи містять інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо відсутності зареєстрованого права власності земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0049. Містять технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки :02:002:0036 площею 4,8257 га земель запасу. (а. с. 13-36).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 30.10.2020 №24-3100/14-20-сг відмовлено ОСОБА_1 , у передачі у власність земельної ділянки, розташованої на території Сучевенської сільської ради, Глибоцького району, Чернівецької області, розмір земельної ділянки 2,00 га (кадастровий номер :02:002:0049), із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, з підстав невідповідності положень ч. 7 ст. 118 ЗК України. (а. с. 37).

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з п. "а" ч. 3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 8 та ч. 9 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно з нормами ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

На підставі аналізу вказаних норм суд робить висновок, що передачі громадянам земельної ділянки у власність передує процедура отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою, розроблення проекту землеустрою, погодження проекту землеустрою та затвердження відповідного проекту землеустрою. Іншої процедури отримання земельної ділянки із земель державної або комунальної власності нормами чинного законодавства не передбачено.

Судом встановлено, що 24.06.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою (зареєтрована ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області за №П-2467/0/15-20 від 09.07.2020) про передачу у власність земельної ділянки 2,00 га (кадастровий номер :02:002:0049), із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. До заяви додано графічні матеріали розташування земельної ділянки, копію РНОКПП, копію паспорта. (а. с. 9).

До матеріалів справи додано технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, розташованої на території Сучевенської сільської ради, Глибоцького району, Чернівецької області, кадастровий номер :02:002:0036 площею 4,8257 га земель запасу із цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення.

Суд вважає помилковими доводи позивача, що вказана технічна документація щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0036 є підставою для передачі у власність виділеної земельної ділянки 2,00 га, кадастровий номер :02:002:0049, оминаючи процедуру розроблення, погодження та затвердження проекту землеустрою на вказану земельну ділянку.

Судом встановлено, що позивач не надав відповідачу для затвердження розробленого проекту землеустрою земельної ділянки 2,00 га, кадастровий номер :02:002:0049, яку має намір отримати у власність.

Таким чином суд вважає, що без розробленого відповідного проекту землеустрою, погодження та затвердження у відповідності до процедури, визначеної ЗК України, у відповідача відсутні повноваження вирішувати питання щодо передачі у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності.

Вказані висновки суду узгоджуються з позицією Сьомого апеляційного адміністративного суду висвітленою в аналогічних правовідносинах у постановах від 17 вересня 2021 року у справі № 600/171/21-а та від 08 вересня 2021 року у справі № 600/172/21-а.

Згідно із статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 73 КАС України передбачено належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки в задоволенні адміністративного позову відмовлено, суд не вирішує питання про понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України ,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу від 30.10.2020 року № 24-3100/14-20-сг та зобов`язання вчинити дії, - відмовити у повному обсязі.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) ;

відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 194-А, м. Чернівці, 58013, ).

Суддя В.О. Григораш