Справа № 464/2000/22
Суддя: Тімченко О. В.
Дата ухвалення: 2022-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/2000/22
пр.№ 2-а/464/74/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2022 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

справа № 464/2000/22

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Головне управління Національної поліції у Львівській області

відповідач інспектор взводу 2 роти 3 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Матківська Уляна Рудольфівна

вимоги: скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення

Обставини справи

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова в порядку адміністративного судочинства із позовною заявою, в якій просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 561909 від 06 травня 2022 року, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Ухвалою суду від 27 травня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Заперечень проти такого порядку розгляду справи не поступило.

Строк звернення до адміністративного суду не є пропущеним.

Управлінням патрульної поліції у Львівській області ДПП подано відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю, адже позивач у позові фактично визнає порушення ним вимог ПДР України, а інші аргументи спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене. Позивачем подано відповідь на відзив.

Відповідачем ГУ НП у Львівській області відзив на позов не подано.

На підставі п.10 ч.1 ст.4 та ч.9 ст.205 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу технічними засобами згідно з вимогами ч.4 ст.229 КАС України.

Мотиви та висновки суду

У ч.1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Інспектором УПП у Львівській області ДПП старшим лейтенантом поліції Матківською У.Р. 06 травня 2022 року винесено постанову серії БАБ № 561909, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ч.2 ст.122 КУАП.

Даною постановою встановлено, що позивач 06 травня 2022 року о 13.24 год по вул.Зубрівська, 27 в м.Львові, керуючи електроскутером АІMA, не ввімкнув покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушив п.9.2б ПДР України, при цьому не мав права керування відповідним транспортним засобом категорії А1, чим порушив п.2.1а ПДР України.

Заперечуючи притягнення до адміністративної відповідальності, позивач покликається на відсутність необхідності посвідчення водія, яке у нього відсутнє, прав керування транспортним на скутер із двигуном 1,8 кВт, яким керував, а сигнал повороту не подав, оскільки міг бути невірно розцінений іншими учасниками руху.

Розглядаючи доводи позивача, суд установив наступне.

Згідно із п.2.1а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії та у відповідності до п.2.4а ПДР України на вимогу працівника поліції повинен пред`явити для перевірки відповідні документи лише у випадках, передбачених законодавством.

Пунктом 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на такі категорії, зокрема, А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.

З огляду на викладене позивач для керування транспортним засобом, обладнаним електродвигуном потужністю до 4 кВт, був зобов`язаний мати посвідчення водія категорії А1 та на вимогу поліцейського пред`являти його для перевірки.

Указане порушення відсутність посвідчення водія відповідної категорії позивачем не спростовано, а навпаки при розгляді справи підтверджено.

Положення п.9.4 ПДР України в частині заборони подачі сигналу, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників дорожнього руху, не спростовують обов`язкових положень п.9.2б ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом. Твердження позивача у цій частині є недоречними.

У ч.5 ст.242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду .

Позиція щодо застосування норм права при розгляді справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності у постанові Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 760/2846/17. Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений ст.71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Доводи позивача зводяться до власного суб`єктивного тлумачення чинного законодавства та обставин справи.

Варто зазначити, що згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасник дорожнього руху може оскаржити дію працівника відповідних підрозділів Національної поліції, військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України у разі порушення з його боку чинного законодавства.

Разом із тим, у матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивач оскаржував дії працівників поліції, доказів неправомірної поведінки останніх суду не надав, не зазначено як саме такі могли безпосередньо вплинути на зміст прийнятого рішення та склад адміністративного правопорушення за ч.2 ст.126, ч.2 ст.122 КУАП.

Окремо варто звернути увагу на приписи ст.ст.2, 4 КАС України, ст.222 КУАП, правовий висновок Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі № 742/2298/17, суд установив, що інспектор патрульної поліції є неналежним відповідачем у цій справі. Зважаючи, що інспектор патрульної поліції є представником Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, яке є територіальним (відокремленим) підрозділом Департаменту патрульної поліції з самостійними функціями і повноваженнями, та яке не є структурним підрозділом (не входить у структуру) Головного управління Національної поліції у Львівській області, тому останнє також є неналежним відповідачем у цій справі.

Обставина заявлення позивачем позовних вимог до неналежних відповідачів є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову до цих відповідачів.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За умовами ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Оскільки правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення і закриття провадження у справі відповідача не встановлено, а тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Розподіл судових витрат

У зв`язку із відмовою в позові судові витрати до відшкодування позивачу не підлягають (ст.139 КАС України).

Керуючись ст.ст.241-246, 271, 272, 286 КАС України, суддя

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні позову.

Рішення може бути оскаржено згідно з ч.4 ст.286 КАС України протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.272 КАС України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

відповідач Головне управління Національної поліції у Львівській області, код за , м.Львів, пл.Григоренка, 3

відповідач інспектор взводу 2 роти 3 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Матківська Уляна Рудольфівна (м.Львів, вул.Перфецького, 19

Повне судове рішення складено та підписано 15 липня 2022 року, що є датою його ухвалення в порядку письмового провадження ч.5 ст.250 КАС України.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО