Справа № 420/24500/21
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Харченко Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Державної інспекції архітектури та містобудування України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду від 22.12.2014 року по справі № 815/6708/14, -

ВСТАНОВИВ

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в якій позивач просить суд стягнути з Державної архітектурно-будівельної інспекції України (бульвар Лесі Українки, 26, м. Київ, 01133) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення по справі № 815/6708/14 про поновлення на роботі (з 01.06.2021 року по 01.12.2021 року) у розмірі 48 684, 66 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2014 р. у справі № 815/6708/14, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2015 р., визнано протиправним та скасовано наказ Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області № 133 ОС від 31.10.2014 р. про звільнення ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП України, та поновлено ОСОБА_1 з 31.10.2014 р. на роботі в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області на посаді головного державного інспектора інспекційного відділу № 1 Інспекційного управління в Одеській області Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області; зобов`язано Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 31.10.2014 р. по день поновлення на посаді. Однак Постанова Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2014 р. по справі № 815/6708/14 в частині поновлення позивача з 31.10.2014р. на роботі на посаді головного державного інспектора та нарахування та виплати їй середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 31.10.2014 р. по день поновлення на посаді не виконана. З урахуванням зазначеного, позивачем понесені матеріальні збитки у зв`язку з неотриманням заробітної плати на загальну суму 48 684, 66 грн. (сорок вісім тисяч шістсот вісімдесят чотири гривні шістдесят шість копійок). Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2020 р. по справі №420/6014/18 та рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 р. по справі №420/8111/20 стягнуто з Державної архітектурно-будівельної інспекції користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за затримку виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі за період з 23 грудня 2014 року по 01 листопада 2018 року в сумі 203 458 грн. 10 коп. та період з 01 листопада 2018 року по 31.08.2020 року включно в сумі 169 579 грн. 70 коп. відповідно. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року по справі 420/8160/21 стягнуто з Державної архітектурно-будівельної інспекції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за затримку виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі за період з 01 вересня 2020 року по 01 червня 2021 року в сумі 73026 грн. 99 коп. Оскільки Постанова Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2014 р. по справі № 815/6708/14 на даний час не виконана, то відповідно до ст. 236. КЗпП України Загороднікова Т.В. має право на виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі з 01.06.2021 року по 01.12.2021 року.

Від Державної інспекції архітектури та містобудування України надійшов відзив на позовну заяву (вхід.№ЕС/1796/22), в якому відповідач зазначив, що ДІАМ є новоутвореним державним органом, та не є правонаступником ДАБІ. Будь-яких документів щодо виконання чи невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2014 по справі №815/6708/14 до ДІАМ від ДАБІ не передавалося, судові рішення якими буде зобов`язано ДІАМ вчинити певні дії, будуть виконані після набрання ними законної сили відповідно до законодавства України. Крім того, зазначено, що Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2020 р. №218 Про ліквідацію Державної архітектурно-будівельної інспекції та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України, Урядом прийнято рішення ліквідувати Державну архітектурно-будівельну інспекцію. На теперішній час здійснюються організаційно-правові заходи, пов`язані з ліквідацією ДАБІ та її територіальних органів. Також, постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2020р. №1340 Деякі питання функціонування органів архітектурно-будівельного контролю та нагляду, Урядом прийнято рішення утворити Державну інспекцію архітектури та містобудування України, як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій. Одночасно із цим, відповідно до пункту 1 постанови КМУ №218 постановлено ліквідувати ДАБІ. Водночас, у постанові КМУ №218 відсутні положення про те, що повноваження та функції ДАБІ передаються до ДССМ. Отже наведені обставини свідчать про те, що ДССМ утворена шляхом утворення як нового органу влади та згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не є правонаступником юридичних осіб публічного або приватного права. Відповідач вважає, що ДІАМ є новоутвореним центральним органом виконавчої влади та не є правонаступником ДАБІ, ДІАМ та ДССМ, що спростовує твердження про наявність адміністративного (публічного) правонаступництва між ними. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про припинення ДАБІ на даний час відсутні.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.05.2022 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/24500/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про стягнення за час затримки виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2014 по справі 815/6708/14 за період з 01.06.2021 по 01.12.2021.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року залучено до участі у справі №420/24500/21 в якості другого відповідача Державну інспекцію архітектури та містобудування України ( місцезнаходження : м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Державної інспекції архітектури та містобудування України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишено без руху.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2022 року продовжено розгляд справи №420/24500/21, за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2022 року у справі №420/24500/21, витребувано від Державної інспекції архітектури та містобудування України, належним чином засвідчені копії документально підтверджених матеріалів щодо виконання/невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2014 року по справі 815/6708/14, зупинено провадження по справі №420/24500/21 до отримання витребуваних доказів.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15.07.2022 р. у справі №420/24500/21, поновлено провадження у справі №420/24500/21 за позовом позов ОСОБА_1 до Державної архітектурної-будівельної інспекції України, Державної інспекції архітектури та містобудування України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Наказом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області (далі ДАБК в Одеській області) №133 ОС від 31.10.2014 р. ОСОБА_1 звільнено з посади головного державного інспектора інспекційного відділу №1 Інспекційного управління в Одеській області Інспекції ДАБК в Одеській області у зв`язку з ліквідацією Інспекції ДАБК в Одеській області відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2014 р. у справі № 815/6708/14 адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області № 133 ОС від 31.10.2014 р. про звільнення ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП України; поновлено ОСОБА_1 з 31.10.2014 року на роботі в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області на посаді головного державного інспектора інспекційного відділу № 1 Інспекційного управління в Одеській області Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області; зобов`язано Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 31.10.2014 р. по день поновлення на посаді; допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора інспекційного відділу № 1 Інспекційного управління в Одеській області Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області та в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2015 р. у справі № 815/6708/14 постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2014 р. залишено без змін.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06.07.2015 р. у справі № 815/6708/14 задоволено заяву ОСОБА_1 про заміну відповідача по справі №815/6708/14 та замінено Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області на Державну архітектурну-будівельну інспекцію України.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2015 р. у справі № 815/6708/14 ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06.07.2015 р. скасовано; постановлено нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 задоволено частково та замінено Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Одеській області на Департамент державної архітектурно - будівельної інспекції.

22.12.2015р. та 23.12.2015р. Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкрито два виконавчих провадження з виконання виконавчих листів № 815/6708/14, а саме щодо поновлення ОСОБА_1 на роботі та щодо зобов`язання нарахування та виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №49714780 від 22.12.2015р. та ВП №49714944 від 23.12.2015р.).

В ході виконання вищевказаних виконавчих листів, Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області листами від 05.01.2016 р. (вих. №1015-05/1-44/1, 1015-05/1-45/1) повідомлено головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області є територіальним органом - структурним підрозділом апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції України та не є юридичною особою. Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області не має власних рахунків у банківських установах та не має права їх мати, не має права приймати (поновлювати) та звільняти з роботи.

30.05.2016 р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень у зв`язку з невиконанням виконавчого документа.

21.06.2016 р. ОСОБА_1 звернулась до Одеського апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2015 р. у справі №815/6708/14 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.08.2016 р. у справі №815/6708/14 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2015 р. за нововиявленими обставинами.

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з заявою про заміну відповідача його правонаступником, в якій просила замінити відповідача по справі з Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07.12.2016 р. у задоволенні заяви про заміну відповідача по адміністративній справі №815/6708/14 відмовлено.

У січні 2018 року позивачем направлено виконавчі листи до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області, які повернуто без прийняття до виконання у зв`язку з тим, що виконавчі провадження по виконанню цих виконавчих листів вже перебувало у відділі та було закінчено на підставі п.11 ч.1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 року у справі №420/6014/18 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ДАБІ України, Департаменту ДАБІ в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 31.10.2014р. по 22.12.2014р. у розмірі 2783,88 грн. та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі по справі №815/6708/14 з 22.12.2014р. по 01.11.2018р. у розмірі 213005,05 грн.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019 року по справі №420/6014/18 рішення суду від 05.02.2019 року скасовано. Прийнята у справі нове рішення, яким частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 . Стягнуто з ДАБІ України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника, за період з 23 грудня 2014 року по 01 листопада 2018 року, у сумі 76 833,30грн.

Постановою Верховного Суду від 12.12.2019 р. задоволена частково касаційна скарга ОСОБА_1 . Постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019 року в частині стягнення з ДАБІ України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника в сумі 76 833,30 грн. - скасована, а справа в цій частині направлена на новий розгляд. Приймаючи рішення, Верховний Суд звернув увагу на те, що передумовою для здійснення розрахунку суми середнього заробітку є встановлення наявності в Держархбудінспекції посад, які аналогічні посаді позивачки та інформації про посадові оклади відповідних державних службовців.

Верховний Суд погодився з позицією суду апеляційної інстанції, що період часу за який необхідно стягнути середній заробіток, який бере відлік з наступного дня після постановлення судового рішення про поновлення на посаді (яке підлягає негайному виконанню), складається з 23.12.2014 р. по 01.11.2018 р., тобто по дату визначену самою позивачкою в позовній заяві.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019 року по справі №420/6014/18 рішення суду І-ої інстанції від 05.02.2019 року скасовано. Прийнято у справі нове рішення, яким частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 . Стягнуто з ДАБІ України (код за ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за затримку виконання рішення про поновлення на роботі працівника, за період з 23 грудня 2014 року по 01 листопада 2018 року в сумі 203 458 (двісті три тисячі чотириста п`ятдесят вісім) грн. 10 коп. Зазначена сума вказана без урахування податків та обов`язкових платежів, які повинні бути стягнуті із ОСОБА_1 до державного бюджету. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 р. у справі 420/8111/20, яке набрало законної сили ………………………, стягнуто з Державної архітектурно-будівельної інспекції () на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за затримку виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі за період з 01 листопада 2018 року по 31.08.2020 року включно в сумі 169 579 грн. 70 коп.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року по справі 420/8160/21, яке набрало законної сили ………………………, стягнуто з Державної архітектурно-будівельної інспекції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за затримку виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі за період з 01 вересня 2020 року по 01 червня 2021 року в сумі 73026 грн. 99 коп.

Однак, не виконання відповідачем Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2014 року, по справі №815/6708/14, у тому числі, на час звернення позивача до суду з даним позовом, враховуючи, що, на думку позивача, вона має право на виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення по справі № 815/6708/14 про поновлення на роботі (з 01.06.2021 року по 01.12.2021 року) у розмірі 48 684, 66 грн., послугувало підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з даним адміністративним позовом.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з Державної архітектурно-будівельної інспекції України (бульвар Лесі Українки, 26, м. Київ, 01133) на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення по справі № 815/6708/14 про поновлення на роботі (з 01.06.2021 року по 01.12.2021 року) у розмірі 48 684, 66 грн, є такими, що підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Статтею 43 Конституції України встановлено: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною 2 ст. 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Пунктом 3 частини першої статті 256 КАС України передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Згідно з частиною другою статті 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Отже, законодавством передбачено обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Верховний Суд у постанові від 24.01.2019 року звернув увагу, що обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.

Частинами першою, другою та сьомою статті 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України Про запобігання корупції іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За правилами частини першої статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Так, норма статті 236 КЗпП України передбачає обов`язок власника, а у сфері публічно-правових правовідносинах - суб`єкта владних повноважень, виплатити працівникові середній заробіток або різницю в заробітку за весь час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника та не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

Тобто, положення статті 236 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання заробітної плати чи неможливості працевлаштуватись.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 552/3404/17, від 05.09.2019 у справі № 816/943/17, від 10.01.2020 у справі №340/1218/19.

Вказана норма передбачає обов`язок власника, а у сфері публічно-правових відносинах - суб`єкта владних повноважень, виплатити працівникові середній заробіток або різницю в заробітку за весь час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Отже, обов`язок виплатити середній заробіток за час затримки виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі, є видом відповідальності роботодавця за дії, пов`язані із такою затримкою.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 25.07.2018 у справі №552/3404/17, вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати. Положення статті 236 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування. Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Отже, негайне виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі є обов`язком роботодавця, який реалізується шляхом видання відповідного наказу або розпорядження про таке поновлення.

При цьому, чинне законодавство не вимагає від працівника, якого незаконно звільнено із займаної посади, вчинення додатково певних дій щодо спонукання роботодавця на прийняття наказу про поновлення його на посаді. Водночас, прийняття наказу про поновлення працівника, незаконно звільненого з роботи, є обов`язком роботодавця в силу обов`язковості судового рішення, яке підлягає негайному виконанню.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суд має встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Зокрема, про обґрунтованість вимог позивача ОСОБА_1 свідчить, у тому числі, наявність рішення суду, котре набрало законної сили, - постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019 року по справі №420/6014/18, якою стягнуто з ДАБІ України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за затримку виконання рішення про поновлення на роботі працівника, за період з 23 грудня 2014 року по 01 листопада 2018 року в сумі 203 458,10 грн. без урахування податків та обов`язкових платежів, які повинні бути стягнуті із ОСОБА_1 до державного бюджету.

При розрахунку середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на посаді суд по справі №420/6014/18 виходив з того, що ОСОБА_1 має стаж державної служби 14 років та її присвоєно 9 ранг державного службовця.

Частина 2 ст. 50 Закону України Про державну службу встановлює, що заробітна плата державного службовця складається з: посадового окладу; надбавки за вислугу років; надбавки за ранг державного службовця; виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця; виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою; премії (у разі встановлення).

Суд враховує, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019 року по справі №420/6014/18 стягнуто з ДАБІ України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за затримку виконання рішення про поновлення на роботі працівника, за період з 23 грудня 2014 року по 01 листопада 2018 року; рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 р. у справі 420/8111/20 за період з 01 листопада 2018 року по 31.08.2020 року.; рішенням Одеського окружного адміністративного суду від від 04 серпня 2021 року по справі 420/8160/21 - за період з 01 вересня 2020 року по 01 червня 2021 року.

Враховуючи встановлені обставини, межі позовних вимог, періодом затримки є: період з 01.06.2021 року по 01.12.2021 року, тобто по дату визначену безпосередньо позивачем у позовній заяві, адже жодних доказів на підтвердження виконання вищевказаного судового рішення відповідачем, суду не надано.

Частиною 1 ст. 27 Закону України Про оплату праці від 24.03.1995 № 108/95-ВРпередбачено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Пунктом 8 Порядку №100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

З аналізу вказаної норми вбачається, що середньомісячна заробітна плата у даному випадку обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до абзацу сьомого пункту 2 Порядку №100 у разі зміни структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівникам органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до актів законодавства період до зміни структури заробітної плати виключається з розрахункового періоду.

Згідно з абзацом восьмим пункту 2 Порядку №100 у разі коли зміна структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівників органів державної влади та органів місцевого самоврядування відбулася у період, протягом якого за працівником зберігається середня заробітна плата, а також коли заробітна плата у розрахунковому періоді не зберігається, обчислення середньої заробітної плати провадиться з урахуванням виплат, передбачених працівникові згідно з умовами оплати праці, що встановлені після підвищення посадових окладів.

Департаментом Держархбудінспекції в Одеській області не надано до суду відомостей щодо посад, аналогічних посаді, яку обіймала ОСОБА_1 до звільнення, а саме: головного державного інспектора інспекційного відділу № 1 Інспекційного Управління ДАБК в Одеській області, а також інформацію про посадові оклади державних службовців на посадах, які аналогічні посаді, яку обіймала ОСОБА_1 до звільнення.

Аналіз змісту ч.2 ст.77 КАС України дозволяє стверджувати, що в цій нормі закріплена презумпція вини суб`єкта владних повноважень і це зроблено, на думку суду, для того, щоб позначити різні положення перед судом суб`єкта владних повноважень і адміністративно підвладної особи позивача.

Слід зазначити, що пасивна позиція суб`єкта владних повноважень може бути виражена в утриманні або в ухиленні від надання важливих доказів, що створює для адміністративно підвладного суб`єкта труднощі у об`єктивному та повному розумінні ним кола спірних правових відносин у формуванні доказової бази та юридичної кваліфікації публічного правопорушення, в якому його звинувачує суб`єкт владних повноважень.

Завдання адміністративного судочинства полягає в захисті прав та інтересів фізичних і юридичних осіб від неправомірних дій чи рішень суб`єктів владних повноважень.

Частина 5 ст. 77 КАС України встановлює, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

При вирішенні справи №420/6014/18 судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 надано до суду апеляційної інстанції, отримані на її запит від Держархбудінспекції, копії штатного розпису Департаменту Держархбудінспекції в Одеській області за 2016 - 2020 роки.

Згідно вказаних копій у 2016 р. в Департаменті Держархбудінспекції в Одеській області була посада - головний інспектор будівельного нагляду у відділі контролю та нагляду за проведенням перевірок (оклад 3274 грн), у 2017, 2018 роках була посада - головний інспектор будівельного нагляду в інспекційному відділі з відповідним розміром окладу - 3 801 грн. та 4 800 грн. Ці посади аналогічні посаді, з якої вона була звільнена.

Інформація, що міститься в особовому рахунку по заробітній платі ОСОБА_1 , свідчить, що її середньоденний розмір за два останніх повних місяці служби, а саме: липень - серпень 2014 р. складає 77,33 грн.

Розрахунок середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на посаді за період з 01.06.2021 року по 01.12.2021 року становить 183 робочих днів, тому сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням коефіцієнта підвищення, на який необхідно прокоригувати виплати, які враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, становитиме 48 684,66 грн.

Відтак, враховуючи наведене, аналізуючи норми чинного законодавства та встановлені судом обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення з Державної архітектурно-будівельної інспекції України (бульвар Лесі Українки, 26, м. Київ, 01133) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення по справі № 815/6708/14 про поновлення на роботі (з 01.06.2021 року по 01.12.2021 року) у розмірі 48 684,66 грн. (сорок вісім тисяч шістсот вісімдесят чотири гривні 66 копійок) з вирахуванням податків і зборів.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду від 22.12.2014 року по справі № 815/6708/14, є такими, що підлягають задоволенню, з вище окреслених підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26; ), Державної інспекції архітектури та містобудування України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду від 22.12.2014 року по справі № 815/6708/14, - задовольнити.

2. Стягнути з Державної архітектурно-будівельної інспекції України (бульвар Лесі Українки, 26, м. Київ, 01133) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення по справі № 815/6708/14 про поновлення на роботі (з 01.06.2021 року по 01.12.2021 року) у розмірі 48 684 (сорок вісім тисяч шістсот вісімдесят чотири) гривні 66коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.