Справа № 280/3967/19(СН/280/19/21)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2022-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2022 року м. Дніпросправа № 280/3967/19(СН/280/19/21)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Соловей Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року (суддя Бойченко Ю.П.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просила:

- визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень Головного управління Держгеокадастру у Запорізької області щодо видачі довідок форми 6-зем з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, в яких форму власності земель в графі 3 не зазначено;

- зобов`язати відповідача записати в довідці форми 6-зем з державної статистичної звітності про наявність земель та їх розподіл від 05.07.2019 №0-8-0-26-1272/165-19, від 05.07.2019 №0-8-0-26-1273/165-19, від 05.07.2019 №0-8-0-26-1274/165-19 (це в розділі №3 довідки «форма власності на землю»), зазначити згідно ч. 3 ст. 78 Земельного кодексу України форму власності на земельні ділянки, яка була на час виникнення правовідношень, а саме: станом на час видання наказів Геокадастру - наказ № 91 від 21 червня 2016 року про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства площею 2 га із земель запасу та резерву, розташованих на території Любимівської сільради Вільнянського району Запорізької області в контурі № НОМЕР_1 і № НОМЕР_2 розміром по АДРЕСА_1 метрів довжини та 100 метрів ширини згідно схеми села та землеустрою; - наказ № 92 від 21 червня 2016 року про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток паїв в частині сіножатей, пасовищ (випасання худоби, багаторічних насаджень, розташованої в кінці АДРЕСА_2 , тобто біля колгоспного двору позивача площею 2 га та розміром 100 метрів впродовж АДРЕСА_2 та 200 метрів у довжину перпендикулярно вулиці згідно схеми села та землеустрою; наказ № 136 від 29 грудня 2015 року про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для безоплатної приватизації для передачі у власність безоплатно земельну ділянку для ведення фермерського господарства площею орієнтовано 12 га із земель резерву та запасу, розташованих на території Любимівської сільради Вільнянського району Запорізької області біля села Грізне в контурі №516 і №517 карти землеустрою;

- зобов`язати відповідача виконати запит Інституту землеустрою на надати довідки ф. 6-зем та письмово повідомити суд про виконання рішення;

- стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в 1000 гривень і моральну в розмірі 50 000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що позивач отримала копії довідок від 05.07.2019 №0-8-0.26-1272/165-19, від 05.07.2019 №0-8-0.26-1273/165-19, від 05.07.2019 №0-8-0.26-1274/165-19 з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками, зміст яких не відповідає дійсності, оскільки в них не зазначено форму власності земель у розділі «форма власності» та протиправно вказано, що замовником таких довідок є саме ОСОБА_1 . Позивач вважає, що такий зміст виданих довідок суперечить приписам чинного законодавства. Також позивач посилається на те, що є людиною похилого віку, протиправна поведінка відповідача її травмує, вона втратила сон та постійно плаче, що завдає їй моральної шкоди, яку вона оцінює у 50000 грн. Також вказує про понесені матеріальні збитки у сумі 1000 грн. на оплату послуг фахівця щодо складання позовної заяви та участі у судових засіданнях.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 23.10.2019 закрито провадження у справі в частині визнання протиправними дій відповідача щодо видачі довідок форми 6-зем з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями без замовлення позивача та без зазначення форми власності земель в графі 3, та зобов`язання відповідача анулювати шляхом знищення довідки від 05.07.2019 №0-8-0.26-1272/165-19, №0-8-0.26-1273/165-19 та №0-8-0.26-1274/165-19.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.10.2019, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.02.2020, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.12.2019 ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 23.10.2019 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду від 11.03.2021 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.10.2019 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03.02.2020 скасовано та направлено справу на новий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

Верховний Суд, скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції, виходив з того, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, внаслідок чого основна вимога про визнання протиправними дій ГУ Держгеокадастру у Запорізької області щодо видачі довідок форми 6-зем з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями без замовлення позивача та без зазначення форми власності земель в графі 3 була роз`єднана з вимогами про зобов`язання відповідача вчинити дії та відшкодувати моральну та матеріальну шкоду у суді апеляційної інстанції. Вказане порушення судом першої інстанції норм процесуального права унеможливило належний перегляд справи у суді апеляційної інстанції.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення шкоди відмовлено.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що при новому розгляді справи суд першої інстанції ухвалою від 12.05.2021 об`єднав в одне провадження основну та похідні позовні вимоги та прийняв до розгляду заяву про зміну предмета позову.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права та неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено зокрема, що суд першої інстанції неправильно застосував положення п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, оскільки не врахував, що відповідач анулюванням довідок не виправив порушення і не відновив законних прав і інтересів позивача, адже не надав довідки форми ф-6 зем на запит Інституту землеустрою.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що визнання спірних довідок анульованими свідчить про те, що Головним управлінням порушення виправлені самостійно за власною ініціативою, що призвело до повного відновлення законних прав та інтересів позивача без необхідності визнавати протиправними рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання чинити певні дії. Крім того, анулювання довідок від 05.07.2019 № 0-8-0.26-1272/165-19, № 0-8-0.26-1273/165-19, № 0-8-0.26-1274/165-19 свідчить про відсутність будь-якого юридичного спору між ОСОБА_1 та Головним управлінням.

Разом з цим, судом апеляційної інстанції встановлено, що на виконання запиту суду від Вільняньського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшов лист щодо надання інформації, відповідно до якого перевіркою за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено наступний актовий запис: №430 про смерть ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений 06.12.2021 Кам`янсько-Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Василівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Відповідач подав додаткові письмові пояснення, в яких вказав, що з урахуванням обставин, пов`язаних зі смертю позивача, останній вважає, що наявні підстави для застосування судом до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 319 КАС України, з огляду на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що в провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №280/3180/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про зобов`язання відповідача записати та видати в довідках форми 6-зем з державної статистичної звітності про наявність земель та їх розподіл: від 28.02.18 №08026476/165-18, від 27.02.2018 №08026475/165-18, від 27.02.2018 № 08026474/165-18, довідка від 20.04.2017 №19-28-0.5-633/2-17 на земельну ділянку площею 2 га, довідка від 20.04.2017 №19-28-0.5-632/2-17 на земельну ділянку площею 12 га, довідка від 20.04.2017 №19-28-0.5-636/2-17 на земельну ділянку площею 2 га, в розділі №3 довідок "форма власності на землю" - зазначити - державна; стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в 1000 грн. і моральної шкоди в 50000 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.09.2019 у справі №280/3180/19, яке набрало законної сили 24.12.2019, позов задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області надати ОСОБА_1 довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями щодо земельних ділянок, вказаних у довідках від 27.02.2018 №0-8-0.26-474/165-18, від 27.02.2018 №0-8-0.26-475/165-18, від 27.02.2018 №0-8-0.26-476/165-18 із зазначенням форми власності на землю у відповідності до частини 3 статті 78 Земельного кодексу України, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області моральну шкоду в розмірі 1000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Листом від 08.08.2019 за вих. №31-8-0.6-4354/2-19 відповідачем направлено на адресу позивача копії довідок про наявність земель та їх розподіл за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 05.07.2019 №0-8-0.26-1272/165-19, №0-8-0.26-1273/165-19, №0-8-0.26-1274/165-19 та копії заяв ДП "Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" від 24.06.2019 №802, №803, №804.

За змістом даних довідок в графі «Замовник довідки» зазначено: «гр. ОСОБА_1 », а у графі «Форма власності на землю»: «землі, що належали СП «Таврія» на праві колективної власності. З 01 січня 2019 року в силу п. 21 Перехідних положень Земельного кодексу України вважаються власністю територіальної громади Любимівської сільської ради Вільнянського району» (у довідках №0-8-0.26-1272/165-19, №0-8-0.26-1274/165-19) та «землі, що належали СП «Таврія» на праві колективної власності (невитребувані частки (паї)» (у довідці №0-8-0.26-1273/165-19).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо видачі довідок про наявність земель та їх розподіл за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 05.07.2019 №0-8-0.26-1272/165-19, №0-8-0.26-1273/165-19, №0-8-0.26-1274/165-19 без зазначення форми власності земель та із вказівкою на позивача як замовника вказаних довідок, за умови що вона їх не замовляла, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом у даній справі.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою, а також регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування визначено Законом України «Про землеустрій» від 22.05.2003 №858-IV (далі Закон №858-IV).

Відповідно до ст. 26 Закону №858-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою;

фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Взаємовідносини замовників і розробників документації із землеустрою регулюються законодавством України і договором.

Згідно із ч. 7 ст. 33 Закону №858-IV надання відомостей, що містяться в документації із землеустрою, здійснюється в порядку, встановленому законодавством України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2011 №835 затверджено серед іншого, Перелік адміністративних послуг, що надаються Державною службою з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальними органами на безоплатній основі згідно з додатком 3.

Пунктом 3 вказаного Переліку (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачалося надання на безоплатній основі довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем).

В той же час, пункт 3 вказаного Переліку виключено на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 455.

Наказом Державного комітету статистики України від 05.11.1998 №377 затверджена Інструкція з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми №№ 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2 - зем).

Проте, наказом Державної служби статистики України №190 від 19.08.2015, який набрав чинності з 01.01.2016, визнано таким, що втратив чинність наказ Державного комітету статистики України від 05.11.1998 №377.

Серед іншого, форма довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями передбачає таку інформацію про земельну ділянку, як «форма власності на землю».

Суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 78 Земельного кодексу України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Дана норма чітко визначає три форми власності на землю в Україні.

Із зазначеного слідує те, що при складанні довідок від 05.07.2019 №0-8-0.26-1272/165-19, №0-8-0.26-1273/165-19, №0-8-0.26-1274/165-19 відповідач повинен був визначити форму власності на землю щодо земельних ділянок, дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо яких отримано позивачем, у відповідності до ч. 3 ст. 78 Земельного кодексу України: або державна, або комунальна, або приватна.

Як вже зазначалося вище, у спірних довідках у графі «Форма власності на землю» зазначено: «землі, що належали СП «Таврія» на праві колективної власності. З 01 січня 2019 року в силу п. 21 Перехідних положень Земельного кодексу України вважаються власністю територіальної громади Любимівської сільської ради Вільнянського району» (у довідках №0-8-0.26-1272/165-19, №0-8-0.26-1274/165-19) та «землі, що належали СП «Таврія» на праві колективної власності (невитребувані частки (паї)» (у довідці №0-8-0.26-1273/165-19).

Разом з тим, під час розгляду справи у суді першої інстанції з`ясовано, що Відділом у Вільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на адресу Державного підприємства "Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" надіслано лист від 08.10.2019 № 8-8-0.26-5446/105-19 про анулювання довідок з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 05.07.2019 №0-8-0.26-1272/165-19, №0-8-0.26-1273/165-19, № 0-8- 0.26-1274/165-19 та прохання повернути їх заявнику.

За змістом згаданого листа Відділом у Вільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області повідомлено Державне підприємство "Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" про те, що "…наразі постала необхідність відкликати згадані довідки у зв`язку з тим, що їх зміст містить технічну помилку в частині замовника цих довідок…".

Листом від 10.10.2019 № 1270 Державне підприємство "Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" повернув анульовані довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 05.07.2019 №0-8-0.26-1272/165-19, №0-8-0.26-1273/165-19, № 0-8-0.26-1274/165-19.

З огляду на те, що довідки, видані Відділом у Вільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, від 05.07.2019 №0-8-0.26-1272/165-19, №0-8-0.26-1273/165-19, №0-8-0.26-1274/165-19 знищені шляхом їх анулювання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача записати в довідці форми 6-зем з державної статистичної звітності про наявність земель та їх розподіл від 05.07.2019 №0-8-0-26-1272/165-19, від 05.07.2019 №0-8-0-26-1273/165-19, від 05.07.2019 №0-8-0-26-1274/165-19 (це в розділі №3 довідки «форма власності на землю»), зазначити згідно ч. 3 ст. 78 Земельного кодексу України форму власності на земельні ділянки, яка була на час виникнення правовідношень, а саме: станом на час видання наказів Геокадастру - наказ № 91 від 21 червня 2016 року про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства площею 2 га із земель запасу та резерву, розташованих на території Любимівської сільради Вільнянського району Запорізької області в контурі № НОМЕР_1 і № НОМЕР_2 розміром по АДРЕСА_1 метрів довжини та 100 метрів ширини згідно схеми села та землеустрою; - наказ № 92 від 21 червня 2016 року про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток паїв в частині сіножатей, пасовищ (випасання худоби, багаторічних насаджень, розташованої в кінці АДРЕСА_2 , тобто біля колгоспного двору позивача площею 2 га та розміром 100 метрів впродовж АДРЕСА_2 та 200 метрів у довжину перпендикулярно вулиці згідно схеми села та землеустрою; наказ № 136 від 29 грудня 2015 року про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для безоплатної приватизації для передачі у власність безоплатно земельну ділянку для ведення фермерського господарства площею орієнтовано 12 га із земель резерву та запасу, розташованих на території Любимівської сільради Вільнянського району Запорізької області біля села Грізне в контурі №516 і №517 карти землеустрою задоволенню не підлягають, з огляду на неможливість вносити будь-які відомості в анульовані документи.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень Головного управління Держгеокадастру у Запорізької області щодо видачі довідок форми 6-зем з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, в яких форму власності земель в графі 3 не зазначено, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Як зазначено вище, при складанні довідок від 05.07.2019 №0-8-0.26-1272/165-19, №0-8-0.26-1273/165-19, №0-8-0.26-1274/165-19 відповідач повинен був визначити форму власності на землю щодо земельних ділянок, дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо яких отримано позивачем, у відповідності до ч. 3 ст. 78 Земельного кодексу України: або державна, або комунальна, або приватна.

Натомість, всупереч нормам земельного законодавства відповідач зазначив: «землі, що належали СП «Таврія» на праві колективної власності. З 01 січня 2019 року в силу п. 21 Перехідних положень Земельного кодексу України вважаються власністю територіальної громади Любимівської сільської ради Вільнянського району» (у довідках №0-8-0.26-1272/165-19, №0-8-0.26-1274/165-19) та «землі, що належали СП «Таврія» на праві колективної власності (невитребувані частки (паї)» (у довідці №0-8-0.26-1273/165-19).

Однак, як встановлено судом та не заперечується учасниками справи довідки від 05.07.2019 №0-8-0.26-1272/165-19, №0-8-0.26-1273/165-19, №0-8-0.26-1274/165-19 знищені шляхом їх анулювання.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України).

Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії.

Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Водночас, конституційне право на доступ до правосуддя не є безмежним. Метою суду (правосуддя) є захист порушених прав та свобод, належних людині, яка звертається за захистом (її суб`єктивних прав).

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Разом з цим обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Вказані висновки висловлено Верховним Судом у постанові від 30.06.2021 у справі №305/2127/16-а.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки довідки від 05.07.2019 №0-8-0.26-1272/165-19, №0-8-0.26-1273/165-19, №0-8-0.26-1274/165-19 знищені шляхом їх анулювання, дії відповідача щодо видачі таких довідок без зазначення форми власності земель наразі не породжують обов`язкових юридичних наслідків.

Крім того, суд першої інстанції правильно звернув увагу, що абзацом сьомим частини третьої статтею 50 Закону №858-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, серед іншого, довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями.

Водночас, Законом України від 05.12.2019 № 340-IX абзац сьомий частини третьої статті 50 виключено.

Наведене, в свою чергу, свідчить про те, що дії відповідача щодо видачі довідок від 05.07.2019 №0-8-0.26-1272/165-19, №0-8-0.26-1273/165-19, №0-8-0.26-1274/165-19 без зазначення форми власності земель станом на теперішній час не порушують права позивача, а отже визнання їх протиправними не призведе до ефективного захисту прав позивача.

Більш того, суд враховує, що вказані дії відповідача щодо видачі довідок від 05.07.2019 №0-8-0.26-1272/165-19, №0-8-0.26-1273/165-19, №0-8-0.26-1274/165-19 були спрямовані на виконання заяв іншої особи, а саме: ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою».

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виконати запит ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на надати довідки ф. 6 зем та письмово повідомити суд про виконання рішення суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 КАС України до суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Позивач не надав доказів наявності у нього права звертатись до суду в інтересах ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою».

Таким чином, вказана позовна вимога спрямована на захист прав іншої особи ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», який звернувся до відповідача із заявами 24.06.2019 №802, №803, №804, а не позивача, що, у свою чергу свідчить про відсутність підстав для її задоволення.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди та матеріальних збитків, суд зазначає наступне.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пункті 5 цієї ж Постанови Пленуму №4 зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Однак, позивачем не доведено, що оскаржуваними діями відповідача заподіяно ОСОБА_1 моральну шкоду, а саме: не надано належних пояснень, в чому полягає моральна шкода, якими доказами вона підтверджується (наявність душевних переживань, погіршення стану здоров`я тощо), наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та заподіянням їй шкоди, з яких міркувань вона виходить, визначаючи розмір моральної шкоди тощо.

За таких обставин і правового врегулювання суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити за відсутністю підстав.

Позивачем також не надано до суду доказів завдання їй відповідачем матеріальної шкоди у сумі 1 000,00 грн., що, у свою чергу, свідчить про відсутність підстав для задоволення такої вимоги позивача.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Поряд із зазначеним, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що пунктом 5 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

В свою чергу, ст. 319 КАС України, встановлені підстави для скасування рішення повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позовної заяви без розгляду у відповідній частині, де передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Підсумовуючи вищенаведене та враховуючи наявні в матеріалах справи докази смерті фізичної особи - позивача, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для застосування положень ч. 2 ст. 319 КАС України, з огляду на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров