Справа № 380/11709/21
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року м.Львів

справа №380/11709/21

провадження № П/380/11871/21

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Карп`як О.О.,

секретаря судового засідання Савка В.А.,

за участі:

представника позивача Шишки О.М.,

представника відповідача Герасимюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів в частині, поновлення на посаді, стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , далі ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, м. Львів, пл. Г. Григоренка, 3, , далі ГУ НП у Львівській області, відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 2255 від 07.06.2021 Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ЛРУП ГУНП у Львівській області в частині застосування до заступника начальника відділу кримінальної поліції ЛРУП ГУНП у Львівській області, підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області № 200 о/с від 11.06.2021 Про особовий склад в частині звільнення зі служби в поліції підполковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника відділу кримінальної поліції ЛРУП ГУНП у Львівській області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу кримінальної поліції ЛРУП ГУНП у Львівській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваний наказ від 07.06.2021 № 2255 не містить жодної інформації, який саме обов`язок поліцейського, передбачений ч. 1 ст. 18 Закону України Про Національну поліцію, порушений позивачем. У тексті наказу №2255 від 07.06.2021 не вказано та не йдеться про вчинення позивачем жодного конкретного дисциплінарного проступку, жодним чином не вказано про зібрані в ході службового розслідування беззаперечні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні ним дисциплінарного проступку. Натомість, в тексті наказу вибірково продубльовано зміст підозри, повідомленої ОСОБА_1 в рамках кримінального провадження, а також для наповнення даного наказу хоча б якимось змістом, вказано максимально широкий перелік законів та підзаконних нормативних актів, якими у своїй діяльності керується поліцейський, та вимоги яких начебто були порушені позивачем. Разом з тим, в тексті наказу не вказано коли саме відбулось порушення дисципліни, в чому мало свій прояв та інші суттієві обставини для службового розслідування. Поряд з цим, у тексті цього наказу чітко та категорично вказано, що службовим розслідуванням установлено факт вчинення позивачем ряду кримінальних правопорушень, в тому числі збут наркотичних засобів та психотропних речовин, а також притягнення до кримінальної відповідальності завідомо невинного. Тому вважає, що дисциплінарна комісія та керівник ГУ НП у Львівській області перебрали на себе повноваження органів досудового розслідування та суду, і в процесі проведення службового розслідування в повній мірі дослідили всі обставини справи, наявні в ній докази та прийшли до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень. При цьому, вказана у наказі правова кваліфікація вчинених кримінальних правопорушень ОСОБА_1 є відмінною від правової кваліфікації, зазначеної в тексті повідомлення про підозру. Вказує, що незрозумілим є те, яким чином дисциплінарною комісією було встановлено причетність ОСОБА_1 до вчинення описаних кримінальних правопорушень, оскільки про вжиті заходи комісії з метою проведення повного, об`єктивного та неупередженого службового розслідування та зібрані в його процесі матеріали, також жодним чином не вказано. Тому вважає передчасними висновки та рішення, прийняті за результатами проведення службового розслідування. Звертає увагу суду, що відповідно до ст. 62 Конституції України та ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки вину її у вчиненні злочину не буде доведено у встановленому законом порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Також звертає увагу на неналежне оформлення наказу №200о/с «Про особовий склад», з порушенням вимог ч.3 ст.22 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України». Також зазначає, що дисциплінарною комісією не було його повідомлено про факт призначення службового розслідування та початок його проведення. Враховуючи викладені обставини, підстави для звільнення ОСОБА_1 за відсутності беззаперечних доказів причетності останнього до вчинення дисциплінарного проступку та за наявності кримінального провадження без обвинувального вироку у відповідача відсутні.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові, просить позов задоволити у повному обсязі.

27.08.2021 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву (вх. №62151), в якому проти позовних вимог заперечив повністю. Відзив обґрунтований тим, що кримінальне правопорушення, за яким ОСОБА_1 оголошено підозру та затримано в рамках кримінального провадження № 0000922, та дисциплінарний проступок, вчинений такою особою, мають різну правову природу. Позивача було звільнено зі служби в поліції не в зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком щодо нього, а в зв`язку з вчиненням дисциплінарного проступку грубого порушення службової дисципліни. Зокрема, в ході проведеного службового розслідування проведено моніторинг ЄДРСР та отримано витяги з ухвал Личаківського районного суду м. Львова від 22.05.2021 та 24.05.2021 про застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з яких вбачається, що останні підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України - незаконному придбані, зберіганні, перевезенні з метою збуту та збуті особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб. Зокрема, за даними слідства, починаючи з 2018 року, службові особи ГУ НП у Львівській області, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почали співпрацювати з ОСОБА_6 , а саме залучати останнього до проведення слідчих (розшукових) дій у якості статиста та понятого. 11.12.2020 ОСОБА_6 повідомив правоохоронні органи про те, що під час його перебування у приміщенні ЛРУП ГУ НП у Львівській області йому стало відомо, що службові особи вказаного управління поліції, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб з колишнім старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 здійснюють протиправну діяльність, яка полягає в незаконному зберіганні, перевезенні з метою збуту та збуті наркотичних засобів та психотропних речовин, а також у притягненні завідомо невинних до кримінальної відповідальності, поєднане зі штучним створенням доказів обвинувачення або іншою фальсифікацією. Поряд з цим, зазначені працівники поліції повідомили ОСОБА_6 , що за виконання вказівок, пов`язаних із службовою та позаслужбовою діяльністю, а також за вчинення крадіжок побутових товарів на їх вимогу, останні будуть надавати йому наркотичні засоби та психотропні речовини для власного вживання. Після того ОСОБА_6 почав діяти під контролем правоохоронних органів, з метою викриття протиправної діяльності службових осіб Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області. Так, 17.03.2021 близько 15:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Романчука, 18, зустрівся з старшим оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 . Під час вказаної зустрічі, ОСОБА_2 , діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на збут наркотичних засобів та психотропних речовин, діючи за попередньою змовою групою осіб з заступником начальника відділу кримінальної поліції Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_1 , старшими оперуповноваженими відділу кримінальної поліції Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та колишнім старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 , повідомив ОСОБА_6 про необхідність вчинення останнім таємного викрадення чужого майна (крадіжки) рибальської котушки та подальшої передачі йому - ОСОБА_2 для особистого користування. Окрім того, ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_6 , що у разі вчинення вказаного таємного викрадення чужого майна (крадіжки) рибальської котушки, він надасть йому ( ОСОБА_6 ) наркотичні засоби та психотропні речовини. ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що у разі невиконання протиправних вимог ОСОБА_2 , останній у силу займаної посади, будучи працівником правоохоронного органу - представником влади, вживатиме заходів щодо фальсифікації кримінального переслідування, змушений був погодитися на протиправні вимоги ОСОБА_2 . Так, 19.03.2021 близько 09:17 год. ОСОБА_6 , діючи під контролем правоохоронних органів, на виконання вказівки ОСОБА_2 прибув у приміщення Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Романчука, 18, де зустрівся з ОСОБА_2 . Під час вказаної зустрічі ОСОБА_2 поцікавився у ОСОБА_6 чи останній вчинив для нього крадіжку рибальської котушки. ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_2 , що він здійснив крадіжку рибальської котушки марки CARP PRO Котушка D-CARP SPOD 6500 SD та за допомогою свого мобільного телефону показав фотографію вказаної котушки ОСОБА_2 . Після того, як ОСОБА_2 побачив фотографію викраденої котушки, останній передав ОСОБА_6 наркотичний засіб метадон у кількості 0,0262 гр. і повідомив, що 21.03.2021 надасть ОСОБА_6 ще наркотичних засобів та психотропних речовин після передачі вищевказаної рибальської котушки. 21.03.2021 близько 12:20 год. ОСОБА_6 прибув у приміщення Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області, де зустрівся з ОСОБА_2 . Під час вказаної зустрічі ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_6 рибальську котушку за що передав останньому наркотичний засіб - метадон - у кількості 0,0714 гр. Того ж дня, близько 23:56 год., ОСОБА_2 , перебуваючи біля приміщення нічного клубу Метро, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , передав ОСОБА_6 наркотичний засіб амфетамін у кількості 0,4806 гр. У подальшому, 26.03.2021 ОСОБА_2 за допомогою телефонного зв`язку повідомив ОСОБА_6 про те, щоб останній, використовуючи пошукові системи мережі Інтернет, створив файл, де вказав назви каналів безплатного кросплатформенного клауд-месенджера Telegram, які здійснюють торгівлю наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Львова. Окрім того, ОСОБА_2 запевнив, що у разі надання останнім вказаної інформації, він надасть ОСОБА_6 наркотичні засоби та психотропні речовини. 26.03.2021 близько 13:34 год. ОСОБА_6 прибув у приміщення Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області та надав ОСОБА_2 флеш-носій з файлом під назвою ІНФОРМАЦІЯ_1 , де вказано назви каналів безплатного кросплатформенного клауд-месенджера Telegram. Після того, близько 13:55 год. ОСОБА_2 надав ОСОБА_6 наркотичний засіб амфетамін у кількості 0,0398 гр. 13.04.2021 близько 11:45 год. ОСОБА_6 знову прибув у приміщення Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області, де зустрівся з ОСОБА_4 та надав останньому жіночу туалетну воду марки Miss Dior. Під час вказаної зустрічі, старший оперуповноважений відділу кримінальної поліції Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 передав ОСОБА_6 особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс у кількості 3,9347 гр. Того ж дня, близько 12:00 год. ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_6 про необхідність вчинення останнім таємного викрадення чужого майна (крадіжки) 3G USB модем та подальшої передачі йому - ОСОБА_2 - для особистого користування, за що останній надасть йому наркотичні засоби та психотропні речовини. Так, 16.04.2021 близько 12:43 год. ОСОБА_6 прибув у приміщення Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області, де зустрівся з ОСОБА_2 та надав останньому 3G USB модем. Під час вказаної зустрічі ОСОБА_2 передав ОСОБА_6 наркотичний засіб амфетамін у кількості 0,0526 гр. У подальшому, 20.05.2021 о 01:35 год. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були затримані працівниками правоохоронних органів в порядку ст. 208 КПК України, під час здійснення ОСОБА_7 збуту ОСОБА_6 особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, PVP у кількості 0,279 гр. 20.05.2021 у кримінальному провадженні №0000922 від 13.08.2020 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ч.2 ст.28-ч.2 ст.372 КК України. Відповідач зазначає, що відповідно до п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 №1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами. Згідно п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських за будь яких обставин і відносно будь якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. Аналіз положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України та Правил етичної поведінки поліцейських є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені. Так, відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. Отже, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи - порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, у тому числі звільнення з органів внутрішніх справ. Звернув увагу на те, що в матеріалах службового розслідування міститься відомість про доведення керівному складу ЛРУП ГУНП у Львівській області вимог щодо забезпечення дотримання поліцейськими дисципліни і законності, в т.ч. вимог ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту та ст 3 Дисциплінарного статуту обов`язки керівника щодо підлеглих «Керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни». Інформація про надзвичайну подію за участі ОСОБА_1 висвітлена в засобах масової інформації, набула широкого розголосу та викликала суспільний резонанс, що негативно вплинуло на формування у населення думки про діяльність поліції та про проведені реформи, спрямовані на забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, професійного виконання поліцейськими своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, що регламентують їх діяльність. Зокрема, вказана інформація розміщена на інтернет-сторінках "Facebook, "Захід-Нет". Дисциплінарною комісією проаналізовано соціальні мережі і така прийшла до висновку, що вказаний факт набув жвавого обговорення, що вкрай негативно вплинуло на імідж поліції Львівської області, налагодження партнерських відносин та зворотного зв`язку з громадянами й інститутами громадянського суспільства в справі протидії злочинності. Крім того, обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ч.2 ст.28 ч.2 ст.372 КК України передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин (рішення Європейського суду з прав людини від 13.08.1990 по справі Фокс та інші проти Сполученого Королівства). Слід зазначити, що одним із доказів обґрунтованості вказаної вище підозри є, зокрема, ухвала Личаківського районного суду м. Львова від 22.05.2021 у справі №463/5785/21, яка набрала законної сили 03.06.2021, та якою позивачу обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Водночас, наявність або відсутність вироку, який набрав законної сили, а також кримінального провадження щодо факту або певної особи, не є перешкодою для вирішення питання щодо застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення, оскільки кримінальна та дисциплінарна відповідальність є різними видами відповідальності. А порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків, це є несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них. Рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача хоч і прийнято в тому числі на підставі відомостей, наявних в матеріалах кримінального провадження, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, однак ґрунтується на самостійних правових підставах та доказах, здобутих в ході проведеного службового розслідування. Склад дисциплінарного проступку у діях позивача був встановлений службовим розслідуванням на підставі доказів та пояснень допитуваних службових осіб та аналізувався під кутом зору Правил етичної поведінки поліцейських. Відсутність обвинувального вироку суду у кримінальній справі не свідчить про відсутність в діях позивача ознак дисциплінарного проступку та не є перешкодою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які дискредитують звання поліцейського. Таким чином, оскільки вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку встановлена і доведена дисциплінарною комісією, оскаржувані рішення є правомірними, співмірними вчиненому проступку і, відтак, скасуванню не підлягають.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, наведених у відзиві, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою від 21.07.2021 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

27.08.2021 надійшов відзив.

14.09.2021 надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою від 22.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники прави посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, яким вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Позивач проходив службу на посаді заступника начальника відділу кримінальної поліції Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області.

13.08.2020 розпочате кримінальне провадження слідчими ТУ ДБР Львівської обласної прокуратури №0000922, в тому числі і відносно ОСОБА_1 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1-3 ст. 307, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 28,. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 372 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.05.2021 в рамках вищезазначеного кримінального провадження 20.05.2022 проведено обшуки в службових приміщеннях ЛРУП ГУ НП у Львівській області, зокрема, за місцем службової діяльності ОСОБА_1 .

20.05.2021 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України та ч.2 ст.28, ч.2 ст.372 КК України.

22.05.2021 ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Наказом ГУ НП у Львівській області Про призначення службового розслідування, створення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків від 20.05.2021 № 2001 у зв`язку з надходженням інформації про затримання працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Львові за оперативного супроводу ЛУ ДВБ, у межах кримінального провадження № 0000922, розпочатого 13.08.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 28,ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 372 КК України, відносно заступника начальника ВКП ЛРУП ГУНП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_1 та старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності ВКП ЛРУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 призначено службове розслідування у формі письмового провадження та відсторонено вказаних вище осіб від виконання службових обов`язків на час проведення службового розслідування.

За результатами проведеного службового розслідування складено висновок службового розслідування від 03.06.2021, в якому, серед іншого, запропоновано застосувати до позивача дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції - за грубе порушення службової дисципліни, зокрема ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України Про Національну поліцію, п. 5 розділу І, абз. 1, 5 п.1 розділу ІІ та п. 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейського, ч. 1, п. п. 1-3, 6 ч. 3 ст. 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, скоєння вчинку, що підриває та дискредитує авторитет поліції, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Слід зазначити, що 22.05.2021 до позивача відповідно до ухвали Личаківського районного суду м. Львова № 463/5782/21 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, строк якого рахується з 20.05.2021.

Наказом ГУ НП у Львівській області Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ЛРУП ГУНП у Львівській області від 07.06.2021 № 2255, серед іншого, за грубе порушення службової дисципліни, зокрема вимог основних обов`язків поліцейського, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України Про Національну поліцію, п. 5 розділу І, абз. 1, 5 п. 1 розділу ІІ та п. 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, та ч. 1, п.п. 1, 2, 3, 6 ч.3 ст. 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, за скоєння вчинку, що підриває та дискримінує авторитет поліції, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення звільнення зі служби в поліції.

Наказом № 200 о/с від 11.06.2021, зокрема, ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до дисциплінарного статуту Національної поліції України) з 11.06.2021.

Вважаючи вказані накази в частині протиправними, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України Про Національну поліцію.

Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції (ч. 1 ст. 17 Закону України Про Національну поліцію).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України Про Національну поліцію поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Правила етичної поведінки поліцейських затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 за № 1179 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.12.2016 за № 1576/29706.

Ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Згідно п. 5 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України Про Національну поліцію, інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема:

верховенства права;

дотримання прав і свобод людини;

законності;

відкритості та прозорості;

політичної нейтральності;

взаємодії з населенням на засадах партнерства;

безперервності;

справедливості, неупередженості та рівності.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України;

у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків;

неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України Про Національну поліцію, Про запобігання корупції та іншими актами законодавства України;

виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку;

поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;

контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку;

мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу;

дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики;

зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Частиною 2 ст. 19 Закону України Про Національну поліцію встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарний статут Національної поліції України, що затверджений Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України від 15.03.2018 №2337-VIII (далі Дисциплінарний статут), визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія Статуту поширюється на поліцейських та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Частиною 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України Про Національну поліцію, зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно зі статтею 3 Дисциплінарного статуту керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний:

1) створити умови, необхідні для виконання підлеглими обов`язків поліцейського;

2) поважати честь і гідність підлеглих, не допускати порушень їхніх прав та соціальних гарантій;

3) розвивати у підлеглих розумну ініціативу та самостійність під час виконання ними обов`язків поліцейського;

4) сприяти підвищенню підлеглими рівня кваліфікації, достатнього для виконання службових повноважень;

5) вивчати індивідуальні та професійні якості підлеглих, забезпечуючи прозорість і об`єктивність в оцінюванні їхньої службової діяльності;

6) забезпечити сприятливий стан морально-психологічного клімату в колективі, своєчасно вчиняти дії із запобігання порушенню службової дисципліни підлеглими та виникненню конфліктів між ними;

7) контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень;

8) у разі виявлення порушення підлеглим службової дисципліни вжити заходів для припинення такого порушення та застосувати дисциплінарне стягнення до порушника або порушити клопотання про застосування стягнення уповноваженим керівником.

У ст. 11 Дисциплінарного статуту встановлено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з вказаним Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з вказаним Статутом.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

У ч.ч. 1-3 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

З наведених норм права випливає, що поліцейський може бути підданий дисциплінарному стягненню, однак, не інакше, як за вчинення дисциплінарного проступку, факт вчинення якого має бути встановлено та доведено в ході проведеного службового розслідування.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України.

Цей Порядок визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Аналіз положень вищевказаного Порядку дає підстави для висновку, що службове розслідування проводиться з метою виявлення причин та умов, що стали підставою для проведення службового розслідування, наявності чи відсутності складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявності чи відсутності порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок тощо.

Передумовою звільнення особи рядового і начальницького складу за порушення Присяги працівника поліції та за скоєння проступку, який порочить його як працівника поліції, мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування, у ході якого належними та допустимими доказами має підтвердитись факт скоєння особою вчинку, направленого проти інтересів служби, який суперечить покладеним на неї обов`язкам, підриває довіру до неї як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання особою своїх обов`язків.

Таким чином, в даній справі вирішення питання про правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та подальшого звільнення зі служби в поліції передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в діях ОСОБА_1 , незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію дії цієї особи отримали в рамках кримінального провадження.

Як встановив суд, підставою для проведення службового розслідування слугувало надходження інформації про затримання працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Львові за оперативного супроводу ЛУ ДВБ, у межах кримінального провадження № 0000922, розпочатого 13.08.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 372, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 372 КК України, заступника начальника ВКП ЛРУП ГУНП у Львівській області підполковника поліції Фока Ю.Р. та старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності ВКП ЛРУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 .

У висновку службового розслідування від 03.06.2021 встановлено, що своїми діями ОСОБА_1 , ігноруючи вимоги ст. 18 Закону України Про Національну поліцію, у частині обов`язку неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, а також вимоги п. 5 розділу І, абз. 1, 5 п. 1 розділу II та п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейського щодо обов`язку поліцейського за будь-яких обставин, як у робочий, так і в неробочий час, дотримуватись основоположних принципів, які закріплені у вищевказаних законодавчих актах України, зокрема: верховенства права, законності, відкритості та прозорості, справедливості та рівності; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України Про Національну поліції, Про запобігання корупції та іншими актами законодавства України; бути прикладом дотримання Конституції та законів України, інших нормативно - правових актів, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, професійно-етичних вимог, основних принципів професійної діяльності та правил поведінки поліцейських, керуючись хибним почуттям власної безкарності, вступив із громадянами у неслужбові стосунки, при цьому збував їм наркотичні засоби та психотропні речовини, крім цього ОСОБА_1 діючи за попередньою змовою із невстановленою особою сприяв в притягненні завідомо невинного до кримінальної відповідальності іншою уповноваженою на те законом особою, поєднаним із штучним створенням доказів обвинувачення, чим вчинив дисциплінарний проступок, що дискредитує та підриває авторитет поліції. Зазначені факти не лише суперечать сутності й призначенню правоохоронних інституцій, зокрема поліції, в підрозділах якої проходить службу ОСОБА_1 , і який згідно своїх обов`язків зобов`язаний вчиняти дії щодо підтримання правопорядку, а й розхитують підвалини державності, викривляють уявлення населення про інтереси та ідеали громадянського суспільства на шляху до інтеграції нашої держави в європейську спільноту. Окрім цього, ОСОБА_1 будучи керівником на те, що не забезпечив дотримання вимог щодо зміцнення службової дисципліни підлеглими, а сам особисто схилився до системного її невиконання, що в подальшому вплинуло на вчинення ним надзвичайної події, кваліфікованої, як кримінальне правопорушення. Внаслідок таких дій ОСОБА_1 подав вкрай негативний «приклад» підлеглим працівникам.

Крім того, з пояснень представника відповідача, даних ним в судовому засіданні та письмових поясненнях випливає, що проступком, який ганьбить честь і гідність, порочить поліцейського та підриває авторитет Національної поліції України, є дія чи бездіяльність, яка за своїм характером несумісна з високим званням поліцейського і робить неможливим виконання ним своїх службових обов`язків, грубе порушення загальноприйнятних норм і правил поведінки, що принижує авторитет Національної поліції. А допущення подібної поведінки ОСОБА_1 підриває авторитет як самого поліцейського, органів поліції, так і держави в цілому, оскільки етичні норми поведінки є основоположними нормами поведінки поліцейських,

Таким чином, в акті службового розслідування від 03.06.2021 мав би знайти своє підтвердження саме такий вчинок ОСОБА_1 .

Також суд зазначає, що аналіз співвідношення кримінальної та дисциплінарної відповідальності особи свідчить про те, що перша застосовується за діяння, котре є суспільно небезпечним, охоплюється положеннями КК України, та за яке передбачено найбільш суворий захід державного примусу. На відміну від кримінальної відповідальності, дисциплінарна відрізняється тим, що підставою її застосування завжди є порушення встановленої організації праці або порушення загальновстановлених зобов`язань, які можуть бути передбачені службовими обов`язками суб`єкта проступку.

Водночас, судом встановлено, що висновок службового розслідування від 03.06.2021 містить лише повний виклад ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 22.05.2021 № 463/5782/21, якою до позивача застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Тобто, нових фактів, аніж ті, що зазначені в ухвалі Личаківського районного суду м. Львова від 22.05.2021 висновком службового розслідування не встановлено.

Суд вказує, що само по собі відтворення у висновку службового розслідування фабули кримінального правопорушення чи інших обставин, наведених у рішеннях слідчого (прокурора, слідчого судді) в рамках досудового розслідування кримінального правопорушення, а так само відтворення у висновку службового розслідування внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.

Аналогічна позиція викладена в постанові КАС ВС від 17.03.2020 в справі № 818/25/17.

При цьому, вчинення працівником поліції діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Притягнення до різних видів юридичної відповідальності передбачає виконання/дотримання відмінних і самостійних (окремих) процедур, які передують ухваленню рішення про накладення певного виду стягнення.

Зокрема, питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

В аспекті спірних правовідносин треба зауважити, що з`ясування обставин, які слугували приводом для службового розслідування (порушення кримінального провадження за ознаками скоєння кримінального правопорушення), не може обмежуватися лише проміжними офіційними результатами досудового розслідування (письмовому повідомленні про підозру). Порушене щодо позивача кримінальне провадження є лише законною підставою для проведення службового розслідування по цьому факту.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 812/1706/15, від 28 листопада 2019 року у справі 802/1969/17-а, від 30 вересня 2021 року у справі № 814/334/17, від 30 липня 2020 року у справі № 802/1767/17-а, від 08 травня 2019 року у справі № 807/196/17.

Таким чином, судом не береться до уваги твердження представника відповідача про те, що грубе порушення ОСОБА_1 службової дисципліни відображено саме в ухвалі Личаківського районного суду від 22.05.2021 про обґрунтованість підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та ч.2 ст.28, ч.2 ст.372 КК України, оскільки таке має бути встановлено саме в ході службового розслідування.

Суд зазначає, що ОСОБА_6 , якому нібито збував наркотичні засоби ОСОБА_1 , не був опитаний в ході службового розслідування.

Тобто, факт неслужбових стосунків із вказаним громадянином в ході службового розслідування підтвердити не вдалось.

Аналогічно не була допитана і особа ОСОБА_7 , ОСОБА_5 .

Згідно протоколу обшуку від 19.05.2021 у ОСОБА_1 не було виявлено і вилучено майна, яке нібито було викрадено ОСОБА_6 для позивача, а також не було виявлено і вилучено наркотичних засобів та психотропних речовин, наявність яких свідчила б про порушення ОСОБА_1 законодавства, що регулює обіг таких речовин і, відповідно, про порушення ним службової дисципліни та скоєння вчинку, який ганьбить честь і гідність, порочить поліцейського та підриває авторитет Національної поліції України.

Щодо того, що подія за участі ОСОБА_1 набула негативного суспільного резонансу і розголосу в засобах масової інформації, то суд зазначає наступне.

Дійсно, висвітлення в засобах масової інформації події затримання поліцейських, в тому числі і ОСОБА_1 , може мати негативний вплив на авторитет не лише поліцейських ГУ НП у Львівській області зокрема, а й Національної поліції України в цілому. Однак, будь-які фактори, у тому числі суспільний резонанс навколо відповідних подій, не звільняють суб`єкта владних повноважень від обов`язку під час прийняття рішення діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та не виключає необхідність з`ясувати та встановлювати саме наявність складу дисциплінарного проступку в діяннях поліцейського. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові КАС ВС від 09.02.2022 у справі №160/12290/20).

Однак, такий факт висвітлення треба розглядати не окремо, а у взаємозв`язку з іншими обставинами та фактами, встановленими в ході службового розслідування.

А таких фактів, як зазначено судом вище, службовим розслідуванням не встановлено.

Крім того, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КК України незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини є кримінальними правопорушеннями і караються позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

У висновку службового розслідування вказано, що ОСОБА_1 , керуючись хибним почуттям власної безкарності, вступив із громадянами у неслужбові стосунки, при цьому збував їм наркотичні засоби та психотропні речовини. Окрім того вказано, що ОСОБА_1 діючи за попередньою змовою із невстановленою особою сприяв в притягненні завідомо невинного до кримінальної відповідальності іншою уповноваженою на те законом особою, поєднаним із штучним створенням доказів обвинувачення, чим вчинив дисциплінарний проступок, що дискредитує та підриває авторитет поліції.

Також у висновку службового розслідування вказано, що ОСОБА_1 будучи керівником на те, що не забезпечив дотримання вимог щодо зміцнення службової дисципліни підлеглими, а сам особисто схилився до системного її невиконання, що в подальшому вплинуло на вчинення ним надзвичайної події, кваліфікованої, як кримінальне правопорушення. Внаслідок таких дій ОСОБА_1 подав вкрай негативний «приклад» підлеглим працівникам.

Суд зазначає, що вважає такі твердження відповідача у висновку службового розслідування неприпустимими до встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення згідно вироку суду, який набрав законної сили, адже за ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Отже, жодних встановлених (досліджених, описаних) і підтверджених фактів порушення ОСОБА_1 дисципліни, крім нібито зберігання та збуту наркотичних та психотропних речовин, сприяння в притягненні завідомо невинного до кримінальної відповідальності іншою уповноваженою на те законом особою, поєднаним із штучним створенням доказів обвинувачення ні висновок службового розслідування від 03.06.2021, ні наказ № 2255 від 07.06.2021 не містять.

Твердження відповідача про те, що позивач не надав пояснень в ході службового розслідування судом до уваги не береться, оскільки надання таких пояснень є правом, а не обов`язком особи.

Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_1 при відмові від дачі пояснень зіслався на ст. 63 Конституції України, згідно якої особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

Крім того, суд звертає увагу відповідача на його обов`язок відсторонити поліцейського, якому повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, від виконання службових обов`язків (посади) в порядку, визначеному законом, відповідно до ч. 6 ст. 17 Дисциплінарного статуту.

Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.

В контексті зазначеного, суд звертає увагу на наступне.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі Руїс Торіха проти Іспанії (від 09.12.1994 № 18390/91), вказав, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція) не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

В рішенні Салов проти України (заява № 65518/01; від 06.09.2005) Суд також звернув увагу на те, що ст. 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зважаючи на все викладене вище, суд погоджується із доводами позивача про недоведеність в ході службового розслідування, оформленого висновком від 03.06.2021, фактів грубого порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, зокрема вимог до поліцейського, передбачених ст. 18 Закону України Про Національну поліцію та ч. 1 ст. 3 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Звідси, протиправним є застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції на підставі наказу ГУ НП у Львівській області № 2255 від 07.06.2021 Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ЛРУП ГУНП у Львівській області та, відповідно, звільнення з займаної посади на підставі наказу ГУ НП у Львівській області № 200 о/с від 11.06.2021 Про особовий склад.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Тобто, у випадку незаконного звільнення працівника, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його незаконно звільнено.

Виходячи з того, що позивача звільнено зі служби в поліції протиправно, суд вважає, що існують достатні підстави для його поновлення на посаді заступника начальника відділу кримінальної поліції ЛРУП ГУ НП у Львівській області.

Суд зазначає, що оскарженим наказом позивача звільнено з 11.06.2021, а тому ОСОБА_1 підлягає поновленню на попередньо займаній посаді з 12.06.2021.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 371 КАС України рішення суду в частині поновлення на посаді підлягає негайному виконанню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином, суду в цій справі слід вирішити питання виплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 27 Закону України Про оплату праці порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Водночас, виплата грошового забезпечення поліцейському під час вимушеного прогулу регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.20015 № 988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, з наступними змінами та доповненнями.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських.

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, встановлено, що при виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Зі змісту вищевказаного Порядку, який є специфічним для вирішення даних спірних відносин, вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Отже, обрахування середньоденного грошового забезпечення позивача на момент звільнення повинно здійснюватися відповідно до кількості календарних днів за два останніх повних місяці служби. Тобто, діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Відтак, норми Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 застосуванню у даній справі не підлягають.

Аналогічний висновок сформовано викладено в постанові Верховного Суду від 19.07.2018, справа № 805/1110/17-а, де чітко врегульовано питання про те, як здійснюється виплата грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу, а саме - в календарних, а не робочих днях.

Як видно із довідки про доходи від 04.10.2021 № 270/68, грошове забезпечення ОСОБА_1 за два останні місяці до звільнення складає разом із індексацією 33935,55 грн., з них: квітень 2021 16460,35 грн., травень 2021 17475,20 грн. При цьому, кількість робочих (календарних) днів у травні 31, а в квітні 30.

З огляду на це, середньоденна заробітна плата позивача становить 556,32 грн. (33935,55 грн. поділити на 61 робочий день).

Суд зазначає, що періодом вимушеного прогулу позивача є період з 12.06.2021 (оскільки останнім днем роботи позивача було 11.06.2021) по 05.07.2022 включно, оскільки з 06.07.2022 позивач поновлений судом на попередньо займаній посаді, який становить 389 календарних днів.

Водночас, згідно довідки про звільнення серії ЛЬВ № 20573 ОСОБА_1 в період з 22.05.2021 по 13.10.2021 перебував у в ДУ Львівська установа виконання покарань (№ 19). Таким чином, вказаний період (з 12.06.2021 по 13.10.2021 включно, що становить 124 календарних днів) слід виключити з періоду, за який обчислюється середнє грошове забезпечення за вимушений прогул.

Отже, середнє грошове забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу слід обчислити за 265 днів (389-124=265), з розрахунку 556,32 грн. день.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 147424,80 грн. без урахування обов`язкових платежів та податків.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць.

З огляду на вказане, рішення суду в частині стягнення на користь позивача середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць в розмірі (28*556,32=15576,96 грн.) 15576,96 грн. необхідно допустити до негайного виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, оскільки відповідачем жодним чином не наведено доказів вчинення ОСОБА_1 саме дисциплінарного проступку, за який може бути застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.

Щодо судового збору, то суд зазначає, що оскільки позивач звільнений від сплати судового збору і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 19-20, 22, 72-77, 132, 134, 139, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ЛРУП ГУНП у Львівській області №2255 від 07.06.2021 в частині пункту 1 щодо застосування до заступника начальника ВКП ЛРУП ГУНП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 200о/с від 11.06.2021 Про особовий склад в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 на службі в поліції та на посаді заступника начальника відділу кримінальної поліції Львівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 12.06.2021.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області (, 79007, м. Львів, пл. Г.Григоренка, 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 12.06.2021 по 05.07.2022 в сумі 147424,80 грн.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 15576,96 грн. допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 18.07.2022.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна