Справа № 420/13877/21
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2022-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Успенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (; адреса: вул. Кишинівська, с. Успенівка, Білгород-Дністровський район, Одеська область, 68242) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2021 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Успенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у якому представник позивача просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Успенівської сільської ради Білгород- Дністровського району Одеської області () від 31.05.2021 року № 157-VIII, в частині фактичної відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки площею 1.99 га із земель сільськогосподарського призначення на території Успенівської сільської ради Білгород-Дністровського (Саратського) району Одеської області для ведення особистого селянського господарства (за межами населених пунктів);

зобов`язати Успенівську сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області, надати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 1,99 га яка розташована на території Успенівської сільської ради Білгород-Дністровського (раніше Саратського) району Одеської області для ведення особистого селянського господарства з земель комунальної власності (за межами населених пунктів) згідно поданого нею клопотання від 23.04.2021 року разом із графічним матеріалом про бажане місце розташування земельної ділянки та площі;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на свою користь судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 908грн. і витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 05.08.2021 року справа №420/13877/21 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.08.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в порядку ст.262 КАС України.

В обґрунтування вимог позову вказано, що 23.04.2021 року ОСОБА_1 подала клопотання відповідачу у відповідності до вимог ст.118 ЗК України про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 1,99 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Успенівської сільської ради Білгород-Дністровського (Саратського) району Одеської області (за межами населених пунктів) з відповідними додатками. Проте рішенням відповідача від 31.05.2021 року № 157-УІІІ їй та іншим (всього 389 громадян згідно додатку) наданий дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею до 0,70 га. Вказаним рішенням їй фактично відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 1,99га. Це рішення є протиправним, оскільки земельним законодавством чітко визначені підстави, з яких можлива відмова у задоволенні клопотання, та такі підстави є вичерпними, проте у рішенні від 31.05.2021 року не зазначені вказані причини. Сама по собі наявність 389 громадян бажаючих отримати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, одночасно з позивачем, та відсутність належного обґрунтування наявності (відсутності) відповідної категорії земель власника (відповідача), не може бути причиною відмови у задоволенні клопотання позивача в частині площі бажаної земельної ділянки. Обґрунтованих причин, чому саме необхідно йому зменшити площу земельної ділянки і позбавити права на отримання до 2 га землі для ведення особистого селянського господарства, відповідач не зазначає. Крім того, відповідач чітко на зазначив площу земельної ділянки або масив (поле) чи сукупність таких масивів, за рахунок яких буде виконуватись проект землеустрою згідно оскаржуваного рішення усіма 389 громадянами. Наприклад, площа масиву землі, який був зазначений в поданому позивачем викопіюванні, становить близько 40 га, що не вистачає для задоволення потреби 389 громадян, яким надано дозвіл на 0,70 га. Позивачка,вважаючи, що вказана підстава відповідача для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо земельної ділянки бажаної площі та місця розташування, і відповідно оскаржуване рішення є такими, що суперечить і не ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому є незаконним, просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 11.10.2021р. постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі; призначено підготовче засідання на 28.10.2021р.

Підготовче засідання, призначене на 28.10.2021р. було перенесено на 17.11.2021р. за відповідним клопотанням відповідача.

17.11.2021 року до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що оскаржуваним рішенням позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення власність земельної ділянки орієнтовною площею до 0,70 га на території Успенівської сільської ради Білгород-Дністровського району (колишнього Саратського) Одеської області для ведення особистого селянського господарства (за межами населених пунктів). Рішення не містить пункту, яким позивачем відмовляється у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства. Оскільки позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою площею 0,70га, а не відмовлено в наданні дозволу, про що стверджує представник позивача, позов є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Ухвалою суду від 17.11.2021 року продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів та призначено підготовче засідання на 09.12.2021 року.

Підготовче засідання, призначене на 09.12.2021 р. було перенесено у зв`язку з перебуванням судді Аракелян М.М. у відпустці та призначено на 13.01.2022р.

Підготовче засідання призначене на 13.01.2022 року було перенесено у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Аракелян М.М. та призначено на 02.02.2022 року.

01.02.2022 року представник подав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі (а.с.89).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.02.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 28.02.2022 р.

03.02.2022 року відповідач подав суду клопотання з проханням розглянути справу без участі Успенівської сільської ради.

У судове засідання 28.02.2022 року учасники справи не з`явились, були повідомлені про день, час та місце розгляду заяви.

Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України заява розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково з огляду наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 23.04.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Успенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 1,99 га для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Успенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населених пунктів). Клопотання зареєстроване відповідачем за №95-Г від 23.04.2021 року (а.с.14.

До клопотання позивачем додано копію паспорту, ІПН, графічний матеріал, на якому зазначено бажане розташування земельної ділянки, лист Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

За наслідками розгляду клопотання позивача відповідачем прийнято рішення Успенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 31.05.2021 року №157-VIII Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність на землях Успенівської сільської ради, яким надано дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,70 га (площу земельної ділянки встановити проектом, виходячи з кількості громадян на площу ділянки) з земельної ділянки комунальної власності (колишньої колективної) сільськогосподарського призначення зі зміною цільового призначення, з земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва для ведення особистого селянського господарства в порядку, визначеному чинним законодавством на території Успенівської сільської ради Білгород-Дністровського району (колишнього Саратського) Одеської області за межами населеного пункту с. Успенівка (а.с.16).

Не погоджуючись із рішенням від 31.05.2021 року, позивач оскаржила його до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 19, ч. 2, 3 ст. 22 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно із п. б ч.1 ст.81, п. б ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч. 6, ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

При цьому, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином для отримання земельної ділянки безоплатно у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду якого компетентним органом приймається рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в наданні такого дозволу, яка має бути вмотивованою.

При цьому, перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відмова може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб`єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Положеннями ст. 59 Закону України Про місцеве самоврядування визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Отже розгляд заяви особи, що звернулась з відповідною заявою може завершитись її задоволенням або вмотивованою відмовою уповноваженого органу у ненаданні дозволу на розроблення документації із землеустрою.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до Успенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 1,99 га для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Успенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населених пунктів), що узгоджується із положеннями п. «б» ч.1 ст.121 ЗК України.

При цьому, Успенівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області прийнято рішення від 31.05.2021 року №157-VIII, яким позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність орієнтовною площею земельної ділянки 0,70 га, тобто в розмірі меншому, ніж бажав позивач.

Так, відповідно до п. б ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектарів.

Тобто у своєму клопотанні позивачка вказала площу земельної ділянки, яку бажає отримати у власність із земель комунальної власності, в межах норм безоплатної приватизації встановлених Земельним кодексом України, а саме 1,99 га.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення відповідача не містить обґрунтувань причин, з яких неможливо задовольнити клопотання позивача у повному обсязі та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку площею 1,99 га.

При цьому, у визначеному Земельним кодексом України переліку підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відсутня підстава, наявності бажаючих осіб отримати земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га більше, ніж площа однієї бажаної земельної ділянки.

Суд зазначає, що оскаржуваним рішенням відповідач безпідставно зменшив площу бажаної земельної ділянки, для отримання якої позивач подав клопотання від 23.04.2021 року та жодним чином не обґрунтував належних мотивів та причин такої відмови.

Враховуючи принцип правової визначеності, рішення суб`єкта владних повноважень, в даному випадку відповідача, має бути вмотивованим та містити обґрунтування його прийняття, із наведенням конкретних підстав, а особливо що стосується відмови у задоволенні заяв суб`єктів звернення чи прийнятих на власний розсуд рішень.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 31.05.2021 року №157-VIII в частині розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 1,99 га для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Успенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населених пунктів) та наявність підстав для її задоволення.

При цьому, суд зазначає, що повноваження щодо перевірки вищевказаних питань, зокрема, надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 1,99 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, належить виключно до компетенції відповідача.

Так, зі змісту Рекомендації R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Суд не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Зазначення судом конкретних дій відповідача під час розгляду скарги, є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень.

Суд зазначає, що рішення суб`єкта владних повноважень мають ґрунтуватися на оцінці всіх фактичних обставин, що мають значення для об`єктивного вирішення питання в межах дискреційних повноважень такого суб`єкта. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

При цьому, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих вище підстав, у випадку, якщо відповідач сам цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки. Прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача видати дозвіл на розробку проекту землеустрою без перевірки наявності чи відсутності усіх названих підстав для відмови у видачі дозволу, в даному випадку, є необґрунтованим та може призвести до видачі зазначеного дозволу з порушенням вимог закону.

Таким чином, з метою належного захисту порушених прав позивача, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, який передбачає вихід за межі позовних вимог, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 23.04.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 1,99 га для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Успенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населених пунктів) та прийняти рішення з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду згідно із чинним законодавством.

У задоволенні вимог про зобов`язання надати спірний дозвіл суд відмовляє у зв`язку з їх передчасністю.

Щодо заяви представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. на користь позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, на підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надані до суду договір про надання професійної правової допомоги від 15.07.2021 року б/н укладений між адвокатом Кочуровим А.О. та Гринько Т.Д. (а.с.18), розрахунок до гонорару від 15.07.2021 року на суму 3000 грн. (а.с.21), прибутковий ордер №15/07 від 15.07.2021 року на суму 3000 грн. (а.с.20).

Відповідно до розрахунку гонорару від 15.07.2021 року вбачається найменування наданих послуг: консультація, підготовка до позову, узгодження правової позиції по справі: 0,5 година х 1000 грн. 500 грн.; узагальнення судової практики за аналогічними спорами 1 година х 1000 грн. 1000 грн., складення позову 1,5 година х 1000 грн. 1500 грн. Всього: 3000 грн.

Суд звертає увагу, що ця справа є справою незначної складності, яка розглядалася в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, вона не містить великої кількості доказів, які потребують вивчення та їх оцінки.

Відповідно до ч.ч.7,9 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд відхиляє доводи відповідача з наведених вище мотивів.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 31.05.2021 року №157-VIII в частині розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 1,99 га для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Успенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населених пунктів) та зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 23.04.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 1,99 га для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Успенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населених пунктів) та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні; в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивачем сплачено судовий збір за подання даного позову у сумі 908 грн. (а.с.11), ці витрати суд покладає на відповідача згідно ч.1 ст.139 КАС України.

Суд дійшов висновку про стягнення з Успенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 судових витрат зі сплати судового збору у сумі 908грн.

Керуючись ст. ст. 134, 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Успенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (; адреса: вул. Кишинівська, с. Успенівка, Білгород-Дністровський район, Одеська область, 68242) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Успенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 31.05.2021 року №157-VIII в частині розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 1,99 га для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Успенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населених пунктів).

Зобов`язати Успенівську сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 23.04.2021 року (вхідний номер 95-Г від 23.04.2021 року) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 1,99 га для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Успенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населених пунктів) та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Успенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (вул. Кишинівська, 73, с. Успенівка, Білгород-Дністровський район, Одеська область, 68242, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 908(дев`тсот вісім)грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000 (дві тисячі)грн. 00коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян