Справа № 500/2407/22
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2407/22

14 липня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баранюка А.З., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 7 квітня 2022 року № 97, яким ОСОБА_1 відмовлено у достроковому призначені пенсії за віком відповідно до п.4 ч.1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 , з 25.02.2022 дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працює лікарем хірургом у КНП "Борщівська міська лікарня" Тернопільської області. Його страховий стаж роботи на даний час складає 33 роки та 2 місяці, вік становить більше 55 років.

25 березня 2022 року позивач звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення йому дострокової пенсії відповідно до п. 4 ч.1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме при наявності віку більше 55 років та страхового стажу не менше 25 років, як особі з числа військовозобов`язаних, якій надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 частини 1 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"

Листом від 11 квітня 2022 року за № 1900-0502-8/9928 відповідач повідомив позивача про відмову у призначені пенсії за віком.

Відповідно до рішення про відмову у призначенні пенсії від 7 квітня 2022 року за № 97 слідує, що право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п.4 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції від 3.10.2017 року за № 2148) мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, чоловіки після досягнення 55 років при наявності страхового стажу не менше 25 років.

При цьому відповідач зазначив, що підставою для відмови у призначення дострокової пенсії є те, що у посвідченні учасника бойових дій відсутній пункт та стаття Закону України "Про статус ветеранів війни", довідка про безпосередню участь, передбачена Порядком надання статусу УБД, видана після отримання посвідчення. Окрім того позивач не є військовослужбовцем та працює.

Ухвалою судді від 22.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

13.07.2022 представник відповідача подав до суду відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Підпунктом 6 пункту 2.1 розділу II встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, а саме, документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком, в тому числі:

-довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу або документ про безпосередню участь в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій;

-посвідчення учасника бойових дій;

-особам, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 19 (з числа резервістів, військовозобов`язаних), 20, 21 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" :

посвідчення учасника бойових дій (у разі відсутності в посвідченні учасника бойових дій пункту і статті Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до якого надано статус, такі відомості підтверджуються органом, що видав посвідчення, або додаються документи, які підтверджують безпосередню участь цих осіб в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій). Особам, з числа резервістів і військовозобов`язаних додаються документи, які підтверджують їх належність до таких осіб (незалежно від наявності в посвідченні зазначених вище відомостей) (при призначенні пенсії учасникам бойових дій згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону).

Таким чином, посвідчення учасника бойових дій, видане позивачу 16.06.2015 Державною службою України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, не містить необхідних даних щодо пункту і статті Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" для призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та не вбачається підстав для врахування органом Пенсійного фонду підтвердження особливого статусу наданих позивачем довідок Першого добровольчого мобільного шпиталю ім. Миколи Пирогова від 14.04.2016 №160 та №193 від 25.04.2016, оскільки не відповідають формі, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не прибули, причин неприбуття суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін (їх представників).

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши долучені до справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 працює лікарем хірургом у КНП "Борщівська міська лікарня" Тернопільської області.

На даний час його страховий стаж роботи складає 33 роки та 2 місяці, що не заперечується відповідачем.

25 березня 2022 року позивач звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення йому дострокової пенсії відповідно до п. 4 ч.1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як особі з числа військовозобов`язаних, якій надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 частини 1 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Вказане звернення було надіслано для розгляду за належністю до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Листом від 11 квітня 2022 року за № 1900-0502-8/9928 відповідач повідомив позивача про відмову у призначені пенсії за віком.

Відповідно до рішення про відмову у призначенні пенсії від 7 квітня 2022 року за № 97 слідує, що право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п.4 ст. 115 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції від 3.10.2017 року за № 2148) мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, чоловіки після досягнення 55 років при наявності страхового стажу не менше 25 років.

При цьому відповідач зазначив, що підставою для відмови у призначення дострокової пенсії є те, що у посвідченні учасника бойових дій відсутній пункт та стаття Закону України "Про статус ветеранів війни", а довідка про безпосередню участь, передбачена Порядком надання статусу УБД, видана після отримання посвідчення. Окрім того позивач не є військовослужбовцем та працює.

Додатково листом № 1563-1643/С-02/8-1900/22 від 25.04.2022 року Головне управління Пенсійного фонду у Тернопільській області додатково повідомило, що для засвідчення особливого статусу особи для призначення пенсії необхідно надати: посвідчення учасника бойових дій, а у разі відсутності в цьому посвідченні пункту і статті Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до якого надано статус, такі відомості підтверджуються органом, що видав посвідчення, або додаються документи, які підтверджують безпосередню участь цих осіб в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду із відповідним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону №1058-IV).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058 право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 104 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

З аналізу положень п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058 слідує, що особи мають право на дострокове призначення пенсії за віком при дотриманні сукупності наступних вимог: досягнення 55 років, наявність страхового стажу не менше 25 років, належність до однієї з категорій осіб, що перелічені у п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058.

Суд зауважує, що позивач станом 2015 та на теперішній час перебуває на військовому обліку у другому відділенні ІНФОРМАЦІЯ_2 (довідка №53 від 06.06.2022 (аркуш справи 20)), тому в даному випадку такою категорією осіб є особи з числа резервістів, військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до п. 19 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Так, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії на підставі п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058, відповідач вказує на те, що у посвідченні учасника бойових дій відсутній пункт та стаття Закону України "Про статус ветеранів війни", а довідка про безпосередню участь, передбачена Порядком надання статусу УБД, видана після отримання посвідчення.

Крім того відповідач повідомив позивача, що для засвідчення особливого статусу особи для призначення пенсії необхідно надати: посвідчення учасника бойових дій, а у разі відсутності в цьому посвідченні пункту і статті Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до якого надано статус, такі відомості підтверджуються органом, що видав посвідчення, або додаються документи, які підтверджують безпосередню участь цих осіб в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій.

З цього приводу суд зазначає, що 16.10.205 Державною службою України у справах ветеранів війни а учасників Антитерористичної операції, позивачу видано безтермінове посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , згідно якого пред`явник цього посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (аркуш справи 27). На даний час вказане посвідчення не скасоване та є дійсним. Доказів протилежного судом не встановлено.

При цьому суд зауважує, що на момент видачі вказаного посвідчення Постановою Кабінету Міністрів "Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни" від 12 травня 1994 р. № 302 не передбачалося зазначення пункту та статті Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до кого установлено статус.

Крім того, позивачем надано ряд доказів на підтвердження того, що він брав безпосередню участь в антитерористичній операції, а саме:

довідкою про участь особи в антитерористичній операції за № 160 від 14.04.2016 року, виданою Першим добровольчим мобільним шпиталем ім. Миколи Пирогова підтверджується, що позивач в період з 6 березня 2015 року по 6 квітня 2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в районі проведення антитерористичної операції в секторі "С" зони АТО (аркуш справи 21);

довідкою про участь особи в антитерористичній операції за № 193 від 25.04.2016 року, виданою Першим добровольчим мобільним шпиталем ім. Миколи Пирогова підтверджується, що позивач в період з 6 березня 2015 року по 6 квітня 2015 року та з 1 травня 2015 року по 30 травня 2015 року перебував у складі Першого добровольчого мобільного шпиталю, який дислокується в секторі "С" зони АТО на території Донецької та Луганської областей згідно з розпорядженням першого заступника начальника Генерального штабу ЗСУ від 15.12.2014 року за № 347/2584 та безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в районі проведення антитерористичної операції в секторі "С" зони АТО (аркуш справи 22);

витягом з наказу керівника Антитерористичного центру № 0150 від 8 червня 2015 року підтверджено, що позивача в період з 7 березня по 8 квітня 2015 року, як хірурга, було залучено до проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях з відрядженням в райони її проведення з підпорядкуванням керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в Донецькій та Луганській областях (аркуш справи 23);

з копії витягу з наказу № ПДМШ-А-020 від 5 березня 2015 року, виданого Першим добровольчим мобільним шпиталем ім. Миколи Пирогова слідує, що позивача було відряджено з 6 березня 2015 року по 6 квітня 2015 року до сектору "С" м. Артемівськ Донецької області як лікаря-хірурга для виконання завдань в зоні АТО (аркуш справи 25);

з копії витягу з наказу № ПДМШ-А-026 від 28 квітня 2015 року, виданого Першим добровольчим мобільним шпиталем ім. Миколи Пирогова, слідує, що позивача було відряджено з 1 травня 2015 року по 30 травня 2015 року до сектору "С" м. Артемівськ Донецької області як лікаря-хірурга для виконання завдань в зоні АТО (аркуш справи 26);

з копій посвідчення про відрядження в період з 7 березня 2015 року по 8 квітня 2015 року слідує, що позивач перебував у м. Артемівську Донецької області в якості хірурга з виконання завдань в зоні АТО, а в період з 2 травня 2015 року по 29 травня 2015 року перебував у м. Попасна в секторі "С" зони АТО з виконанням тих же завдань (аркуш справи 24).

При цьому суд зазначає, що внаслідок підписаного 05.02.2016 між Міністерством оборони України, Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством охорони здоров`я України, організацією "Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. М. Пирогова" меморандуму про взаємодію, цивільні медики в районах проведення АТО виконували завдання з надання медичної допомоги військовослужбовцям, працівникам правоохоронних органів та цивільному населенню, які проживають чи проходять військову службу в районах проведення АТО.

Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. М. Пирогова є добровольчим формуванням, що було утворене з числа медичних працівників для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, та брало безпосередню участь в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення у взаємодії із Збройними Силами України, Службою безпеки України.

При цьому суд зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України № 425 від 04.06.2015 року "Про внесення змін до Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення" додаток № 2, а саме довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, виключена із постанови Кабінету Міністрів України № 413 від 20.08.2021 "Про затвердження Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення" на що у своєму відзиві посилається і сам відповідач.

Отже, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено факт того, що позивач у 2015 році брав безпосередню участь в антитерористичній операції.

Також суд зауважує, що відмова у призначенні пенсії через те, що позивач на даний час працює є безпідставною, оскільки законодавством такої заборони не передбачено.

Отже, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 7 квітня 2022 року № 97, яким ОСОБА_1 відмовлено у достроковому призначені пенсії за віком відповідно до п.4 ч.1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є протиправним та підлягає до скасування.

Тому, з метою належного та ефективного захисту порушеного права позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня його звернення - 25.03.2022.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 7 квітня 2022 року № 97 щодо відмови ОСОБА_1 у достроковому призначені пенсії за віком відповідно до п.4 ч.1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 25.03.2022.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, код ЄДРПОУ НОМЕР_3).

Головуючий суддя Баранюк А.З.