Справа № 522/5661/22
Суддя: Ковтун Ю. І.
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/5661/22
Провадження №2а/522/192/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючої - судді Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря Лахматової С.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Грицюка О.О.,

представника відповідача Погожого Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства та визнання протиправним та скасування постанови про стягнення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_1 , вданий міністерством внутрішніх справ Республіки Молдова, адреса проживання: АДРЕСА_1 ), яка подана адвокатом Грицюком Олександром Олексійовичем (адреса: 65078, м.Одеса, вул. Ген. Петрова, 26) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (, місцезнаходження: 65045, м.Одеса, вул. Преображенська, 44) в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДМС України в Одеській області від 10.05.2022 № 258 про примусове повернення в країну походження громадянки Республіки Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати протиправною та скасувати постанову ГУ ДМС України в Одеській області від 10.05.2022 № 008126 про стягнення штрафу з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10.05.2022 заступником начальника ГУ ДМС України в Одеській області Максименком А.В. було прийнято рішення № 258 про примусове повернення в країну походження громадянки Республіки Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким зобов`язано її покинути територію України у термін до 08.06.2022. Вважає, зазначене рішення протиправним, прийнятим з порушенням норм чинного законодавства України. Зазначає, що рішення про примусове повернення було оголошено позивачу без перекладача. Рішенням № 258 позивач отримала, проте не могла прочитати його зміст та зрозуміла його тільки після звернення за правовою допомогою. Позивач володіє лише молдавською та трохи російською мовою, а не українською. Позивач не розуміла значення дій міграційної служби, прийнятого рішення та його наслідків на момент його складання та отримання, зважаючи на те, що процедура оформлення та складання здійснювалась українською мовою за відсутності перекладача. Спірне рішення про примусове повернення підписане позивачем за відсутності двох понятих, обов`язкова присутність яких передбачена пунктом другим Розділу II Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, у разі відмови іноземця від підпису та відсутності перекладача та законного представника. Також посилається на те, що в документах, які були отримані позивачем, відсутні докази, які підтверджують те, що їй були надані правові послуги. Крім того, відсутні відомості про будь-яке рішення Центру з надання безоплатної правової допомоги та відомості, що така допомога взагалі позивачу пропонувалась. Зазначає, що при винесенні оскаржуваного рішення не було взято до уваги той факт, що позивач з 2021 року безперервно проживає на території України, а також не було перевірено наявні соціальні зв`язки позивача, зокрема що вона проживає разом з чоловіком ОСОБА_3 , який є громадянином України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2022 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

20.06.2022 від Головного управління ДМС України в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що 10.05.2022 працівниками ГУ ДМС України в Одеській області, було виявлено громадянку Республіки Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 . В результаті проведеної перевірки, встановлено, що станом на 10.05.2022 позивач на території України перебуває незаконно, ухилилася від виїзду з території України після закінчення відповідного терміну перебування. За порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення,що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, 10.05.2022 стосовно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 008060 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 10.05.2022 ПН МОД № 008126 притягнута до адміністративної відповідальності в розмірі 1700 гривень. Зазначає, що позивач для добровільного повернення до країни походження або третьої країни до ГУ ДМС України в Одеській області не зверталася. Про те, що вона є нелегальним мігрантом, остання розуміє. ГУ ДМС України в Одеській області 10.05.2022 прийняте рішення № 258 про примусове повернення позивача в країну походження та зобов`язано останню покинути територію України у термін до 08.06.2022. У визначений термін позивач з території України не виїхала та є обґрунтовані підстави вважати, що вона ухилитиметься від виконання законного рішення. Також зазначив, що посилання позивача на те, що її примусове повернення до країни походження знищить її соціальний зв`язок з родиною, оскільки вона проживає на території України із чоловіком громадянином України є безпідставними, та не створюють умов для того, щоб порушувати норми чинного законодавства в частині перебування іноземця на території України без законних на те підстав. Щодо посилання позивача, не те, що вона планує проживати в Україні у відзиві зазначено, що, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про імміграцію» для зверненням із заявою про отримання дозволу на імміграцію в Україну потрібно знаходитись на території України на законних підставах. Також зазначив, що позивач прибув та знаходився в ГУ ДМС в Одеській області добровільно, протокол про її затримання в порядку ст. 261 КУпАП не складався, а отже і не виникало необхідності повідомляти Центр надання безоплатної правової допомоги. Щодо тверджень позивача про те, що оскаржуване рішення викладено українською мовою, тому вона його зрозуміла тільки після звернення за правовою допомогою, зазначив, що чинним законодавством не передбачено обов`язок перекладу вищезазначених документів на мову, якою володіє позивач. Зміст усіх матеріалів особової справи були роз`яснені позивачу відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» з особою, яка не розуміє державної мови, працівник державного органу спеціального призначення з правоохоронними функціями може спілкуватися мовою, прийнятною для сторін, а також за допомогою перекладача. Також позивачу доведена інформація про можливість звернення до Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, та про те, що рішення ГУ ДМС в Одеській області позивач може оскаржити в судовому порядку (а.с. 49 59).

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав з підстав викладених у відзиві та просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 10.05.2022 співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська, 64 було виявлено громадянку Республіки Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В результаті проведеної перевірки та відібраних у ОСОБА_2 пояснень було встановлено, що ОСОБА_2 прибула на територію України 14.09.2021 за паспортним документом громадянки Республіки Молдова для виїзду за кордон серії: НОМЕР_1 , терміном дії з10.09.2021 до 10.09.2031 через КПП «Маяки-Удобне» з приватних справ.

За вчинення адміністративного правопорушення порушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), що виразилось в порушенні правил перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, а саме: ухиленні від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області 10.05.2022 відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД № 008060 (а.с. 61).

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 10.05.2022 серії ПН МОД № 008126, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень (а.с.63).

10.05.2022 ГУ ДМС України в Одеській області було прийняте рішення №258 про примусове повернення в країну походження громадянку Республіки Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано її покинути територію України у термін до 08.06.2022 року, включно (а.с. 64 67).

Вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення від 10.05.2022 серії ПН МОД № 008126 та рішення №258 про примусове повернення ОСОБА_2 , прийняте ГУ ДМС України в Одеській області 10.05.2022 року такими, що підлягають скасуванню, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідноч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 203 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною нормою закону настає за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

Статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Згідно з ч. 14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій-тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України.

Пунктом 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150 передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: 1) протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи в разі в`їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України; 2) не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС; 3) на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду за візою, оформленою до 11 вересня 2011 року.

За змістом складеної відносно позивача постанови про адміністративне правопорушення, суть інкримінованого їй адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 203 КУпАП, полягає в ухиленні ОСОБА_2 від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач прибула в Україну 14.09.2021 року і після зазначеної дати територію України не залишала, заходів легалізації свого становища в Україні не вживала.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що під час прийняття оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач правомірно виходив з того, що позивач порушила правила перебування іноземців в Україні та ухилився від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування.

Доказів протилежного позивачем не надано.

Суд не погоджується з твердженням сторони позивача щодо порушення її права на захист та отримання послуг перекладача під час винесення оскаржуваної постанови. Позивачу роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, а також її права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі заявляти клопотання та користуватися юридичною допомогою, що засвідчено її підписом в протоколі (а.с.5 звор.). Жодних клопотань про необхідність допомоги адвоката чи перекладача позивачем не заявлялося.

За наведених обставин відсутні підстави для задоволення вимоги щодо визнання протиправною та скасування постанови ГУ ДМС України в Одеській області від 10.05.2022 № 008126 про стягнення штрафу з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДМС України в Одеській області від 10.05.2022 № 258 про примусове повернення в країну походження громадянки Республіки Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземець або особа без громадянства підлягає примусовому поверненню в країну походження за рішенням уповноваженого на це органу виключно за умови наявності у їх діях ознак порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або якщо вони суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземців), їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 N 353/271/150.

Відповідно до п. 1.4 Інструкції N 353/271/150, іноземці можуть бути примусово повернуті до країни походження чи третьої країни на підставі рішення органу ДМС або органу охорони державного кордону, або органу СБУ про примусове повернення чи примусово видворені на підставі винесеної за позовом цих органів/підрозділів постанови адміністративного суду про примусове видворення.

Згідно з п. 1.5 Інструкції N 353/271/150, підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є: дії іноземців, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії іноземців, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Також, згідно з ч.3-5 ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.

Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Позивачем не надано доказів на підтвердження законності її перебування на території України. Посвідками на тимчасове/постійне проживання на території України позивач не документувалася, за отриманням дозволу на імміграцію, статусу біженця або додаткового захисту в Україні не зверталася, у зв`язку з чим відповідач правомірно виніс оскаржуване рішення.

В судовому засіданні стороною відповідача також було доведено дотримання міграційним органом процедури прийняття рішення щодо примусового повернення громадянки Молдови ОСОБА_2 до країни походження або третьої країни.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» з особою, яка не розуміє державної мови, працівник державного органу спеціального призначення з правоохоронними функціями може спілкуватися мовою, прийнятною для сторін, а також за допомогою перекладача.

Рішення про примусове повернення було доведено ОСОБА_2 у встановленому порядку мовою, якою вона володіє і здатна розуміти зміст офіційного документу. Як вбачається з розписки позивача від 10.05.2022, вона особисто вказала на незгоду з рішенням міграційного органу та намір оскаржувати його в суді, що свідчить про те, що зміст оскаржуваного рішення позивачу був зрозумілим.

Крім того, згідно письмових пояснень ОСОБА_2 зазначила, що розуміє українську мову без перекладача (а.с. 69).

У судовому засіданні на запитання суду позивач також підтвердила, що українську мову розуміє, послуг перекладача не потребує.

Щодо доводів позивача про те, що в документах, які були отримані позивачем, відсутні докази, які підтверджують те, що їй були надані правові послуги, також, відсутні відомості про будь-яке рішення Центру з надання безоплатної правової допомоги, суд зазначає, що наведені твердження не доводять факту протиправності вказаного рішення відповідача, а стосується виключно процедури його оскарження, якою позивач і скористалася оскарживши рішення про примусове повернення з України у судовому порядку, як і скористалася одночасно правовою допомогою адвоката, у зв`язку з чим, на думку суду, вказана обставина не може бути достатньою підставою для скасування рішення ГУ ДМС України в Одеській області № 258 від 10.05.2022.

Посилання позивача на неврахування відповідачем обставин її сімейного стану під час прийняття оскаржуваного рішення при розгляді судом правомірності рішення відповідача щодо її повернення та зобов`язання його покинути територію України не заслуговують на увагу, оскільки чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України і наявність сім`ї не звільняє особу від вчинення порушення міграційного законодавства України.

Такий висновок узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 13 квітня 2021 у справі №211/1113/18.

Твердження позивача про те, що ухвалення рішення про примусове повернення від 10.05.2022 року є втручанням у право на повагу до сімейного життя, що не відповідає ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також суд вважає безпідставним, оскільки такі дії органами державної влади здійснюються відповідно до закону, крім того ОСОБА_2 після примусового повернення не буде позбавлена можливості повторного в`їзду на територію України, заборона на в`їзд міграційною службою не була встановлена.

Посилання сторони позивача на неодноразові письмові звернення до міграційного органу із відповідними листами з метою легалізації перебування позивача, не отримання відповіді на такі звернення, з огляду на запровадження воєнного стану в Україні та зупинення у зв`язку з цим надання відповідних послуг вказаним органом, не заслуговують на увагу, оскільки жодними належними, допустимими доказами такі твердження не доведені.

З урахуванням наведених вище положень ч. 1 ст. 26 Закону, встановленого факту порушення особою міграційного законодавства, а також того, що починаючи з грудня 2021, тобто після закінчення відповідного терміну перебування, позивач не вчиняла жодних дій з метою легалізації свого перебування на території України, свідчить, що у відповідача станом на 10.05.2022 року були наявні правові підстави для прийняття оскаржуваного рішення, що унеможливлює висновок про його протиправність.

Виходячи з викладеного, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено положеннями Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а тому правові підстави щодо скасування рішення про примусове повернення відсутні.

В частині доводів позивача викладених у позовній заяві щодо протиправності рішення ГУ ДМС України в Одеській області від 10.05.2022 року про заборону в`їзду в Україну, суд зазначає, що вказане рішення не є предметом позову у даній справі, більш того, як встановлено під час розгляду справи, міграційним органом не приймалося.

Враховуючи викладені норми чинного законодавства України та встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог та необхідність відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 72, 74, 77, 90, 268-271, 288 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства та визнання протиправним та скасування постанови про стягнення штрафу, відмовити.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 19 липня 2022 року.

Суддя Ю.І.Ковтун