Справа № 160/15664/20
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., при секретарі судового засідання - Сергієнко В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про накладення штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
13.01.2021 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду постановлено:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 року на підставі довідки Дніпропетровського обласного територіального центра комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України "Про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії" від 20.10.2020 року № ФД106924;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити з 01.01.2018 року пенсію ОСОБА_1 згідно довідки Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 20.10.2020 року № ФД106924, наданої на підставі рішення суду від 13.06.2020 року по справі № 160/4990/20, з урахуванням щомісячного основного розміру пенсії та раніше сплачених коштів;
- в іншій частині позовних вимог відмовити.
16.02.2021 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.
05.10.2021 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) постановою було прийнято рішення накласти на боржник штраф на користь держави у розмірі 5100 грн. за не виконання рішення суду в частині виплати боргу в сумі 6195,30 грн.
Станом на 31.01.2022 року, рішення суду в частині виплати доплати пенсії в сумі 6195,30 грн. не виконано.
31.01.2022 року від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій заявник просив:
03.03.2022 року відповідач отримав ухвалу суду від 16.02.2022 року, вимоги вказаної ухвали не виконав.
05.05.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду встановлено новий строк Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 року по даній справі - протягом 30 днів з дня отримання ухвали суду від 05.05.2022 року.
16.05.2022 року відповідач отримав ухвалу суду від 05.05.2022 року, вимоги вказаної ухвали не виконав.
15.06.2022 року від позивача надійшло клопотання, в якому останній просить:
- накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду;
24.06.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду призначено судове засідання щодо розгляду питання про накладення штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на 13.07.2022 року.
30.06.2022 року від відповідача надійшов звіт про виконання рішення, в якому зазначено, доплати пенсії в сумі 6195,30 грн. нарахована, проте невиплачена, оскільки відсутні відповідні бюджетні асигнування.
13.07.2022 року засобами електронного зв`язку від відповідача надійшли докази його звернення до Пенсійного фонду України від 23.06.2022 року, в якому просило розглянути питання щодо можливості фінансування виплати нарахованої позивачу доплати у розмірі 6 195,30 грн., та відповіді Пенсійного фонду України від 11.07.2022 року, згідно якої сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду буде визначена в бюджеті Пенсійного фонду України на 2022 рік після його затвердження.
13.07.2022 року позивач в судове засідання не прибув, відповідач просив відкласти судове засідання у зв`язку з наданими 13.07.2022 року доказами, у задоволенні якого протокольною ухвалою суду було відмовлено.
Відповідно до ч.2 ст. 382 КАС України неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.
Перевіривши поданий відповідачем звіт про виконання рішення суду, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з частинами другою, третьою статті 14 КАС судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
За приписами статті 370 КАС судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
З наведеного видно, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили незважаючи на те, чи погоджується учасник справи з висновками суду викладеними в цьому рішенні, яке набрало законної сили.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду.
У рішеннях ЄСПЛ у справах «Бурдов проти Росії» від 07 травня 2002 року, «Ромашов проти України» від 27 липня 2004 року, «Шаренок проти України» від 22 лютого 2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.
Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до частини шостої статті 245 КАС у випадках, визначених у частинах третій-п`ятій цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.
За змістом частини першої статті 382 КАС суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Частиною другою статті 382 КАС визначено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання судового рішення, а у разі неподання такого звіту чи за наслідками розгляду такого звіту - встановлення нового строку для подання звіту та накладання штрафу.
З матеріалів справи встановлено, доплата позивачу у розмірі 6 195,30 грн. на рахована, проте невиплачена з наступних підстав.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1279 Пенсійний фонд України з 01.04.2021 перейшов до централізованого фінансування виплати пенсій.
Згідно п. 13 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 30.08.1999 №1596 під час централізованого перерахування коштів списки одержувачів пенсій подаються уповноваженим банкам виключно в електронній формі через Пенсійний фонд України та Мінсоцполітики. На підставі складених документів, Пенсійний фонд України та органи соціального захисту населення проводять перерахування уповноваженим банкам коштів, необхідних для виплати пенсій та грошової допомоги.
Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280 Пенсійний фонд України забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду та інших джерел, визначених законодавством.
Згідно п. 10 Порядку казначейського обслуговування коштів загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2017 №312 асигнування з державного бюджету, які виділяються для забезпечення пенсійних виплат, і кошти Пенсійного фонду України, що надходять на видатковий рахунок Пенсійний фонд України розподіляє та спрямовує на фінансування пенсій та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.
Для перерахування коштів Пенсійного фонду України з його рахунків, відкритих у Казначействі, на рахунки Пенсійного фонду України, відкриті в АТ "Ощадбанк", Пенсійний фонд України подає платіжні доручення Казначейству.
Отже, чинним законодавством передбачено, що виплата пенсій є функцією, що покладена на Пенсійний фонд України, який є окремою юридичною особою.
При цьому, Пенсійний фонд України листом від 11.07.2022 року повідомив, що сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду буде визначена в бюджеті Пенсійного фонду України на 2022 рік після його затвердження.
На підставі вищевикладеного, суд погоджується з доводами відповідача про те, що грошові кошти у вигляді перерахованої пенсії, яка належить Позивачу не є власністю Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та не знаходяться на його рахунках, при цьому фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливе лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок державного бюджету.
Суд звертає увагу, що на момент подання звіту бюджет Пенсійного фонду України на 2022 рік не затверджено, тому відповідач з об`єктивних причин позбавлений можливості фактичної виплати коштів.
Відповідно до частин першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.
Згідно із пунктами 20, 29 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, невиконання судового рішення ГУ ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
Отже, суд зазначає, що невиплата грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не має юридичної можливості виконати судове рішення в частині виплати коштів, нарахованих за рішенням суду. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.
Враховуючи, що відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивачу, Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області не відмовляється від виплати нарахованої заборгованості і зазначає, що заборгованість буде виплачена після надходження коштів, суд вважає, що відсутня доцільність у неприйнятті цього звіту в цілому та встановленні нового строку для подачі звіту, оскільки відповідне фінансове забезпечення не залежить від відповідача особисто, тому суд доходить висновку, що поданий звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по даній справі має бути прийнятий судом.
Щодо накладення на керівника пенсійного органу штрафу суд зазначає наступне.
Невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами статті 382 КАС України, тобто має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
В даному випадку виділення коштів із державного бюджету на фінансування бюджетної програми не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України і вимагати від нього дій, які виходять за межі його повноважень немає правових підстав.
Згідно матеріалів справи, пенсійний орган вживав усі залежні від нього заходи для виконання судового рішення.
Рішення щодо накладення штрафу на керівника управління є передчасним, оскільки жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічну позицію Верховний Суд України висловив, зокрема, в ухвалі від 19 травня 2015 року №21-1044а15 та в постанові від 22 листопада 2016 року у справі №804/5081/13-а та підтримав Верховний Суд, зокрема, у постановах від 24 січня 2018 року у справі №405/3663/13-а, від 16 липня 2018 року у справі №811/1469/18.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для накладення на керівника пенсійного органу штрафу.

Керуючись ст. 382 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - відмовити.

Прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконання рішення суду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 294-297 КАС України.

Повний текст ухвали складений 18.07.2022 року.

Суддя М.В. Дєєв