Справа № 160/10110/21
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2022 року м.Дніпросправа № 160/10110/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року у справі № 160/10110/21 (суддя Тулянцева І.В, справа розглянута в порядку спрощеного (письмового) провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області як відокремленого підрозділу ДПС України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області як відокремленого підрозділу ДПС України (далі відповідач) щодо неподання до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про повернення на рахунок платника податків ОСОБА_1 надміру сплачених коштів єдиного внеску у розмірі 9 793 грн. 09 коп.;

- зобов`язати відповідача підготувати та подати до відповідного управління (відділення) Державної казначейської служби України, висновок про повернення ОСОБА_1 надміру сплачених коштів з єдиного соціального внеску у сумі 9 793 грн. 09 коп..

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

З рішенням суду не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в рамках виконавчих проваджень Соборним ВДВС Південно-Східного МРУ МЮ (м.Дніпро) перераховано на користь стягувача ГУ ДПС у Дніпропетровській області кошти у розмірі 9 793,09 грн.. Станом на 29.03.2021 року в інтегрованій картці платника по коду бюджетної класифікації 71040000 ФОП ОСОБА_1 обліковувався борг в сумі 16 746,17грн., який на підставі п.9-15 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за рішенням керівника ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 29.03.2021 року №223/04-36-13-05 списано у повному обсязі. За відсутності переплати сум єдиного внеску в інтегрованій картці платника по коду бюджетної класифікації 7104000 повернення надмірно сплачених коштів не можливе.

Позивач подала письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві стверджує, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, вважає, що підстави для скасування рішення суду відсутні.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 09.08.2019 року контролюючим органом складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1305-52/04-63, якою позивача зобов`язано сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску в сумі 23 785,08 грн., яка обліковується станом на 31.07.2019 року.

В межах виконавчого провадження №60715564 на виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2019 року №Ф-1305-52/04-63 з позивача в примусовому порядку стягнуто 9 793,09 грн. боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску, 2 378,50 грн. виконавчого збору та 69,00 грн. витрат виконавчого провадження.

Вважаючи нарахований борг та виставлену вимогу протиправними, позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила скасувати вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2019 року №Ф-1305-52/04-63 в сумі 23 785,08 грн., а збільшивши позовні вимоги, просила також дати оцінку правомірності формування вимоги від 08.11.2019 року №Ф-1305-52/04-63.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 року у справі №201/12108/19 визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) сформовану Головним управління ДФС у Дніпропетровській області від 09.08.2019 року №Ф-1305-52/04-63, визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки), сформовану Головним управління ДФС у Дніпропетровській області від 08.11.2019 року №Ф-1305-52/04-63.

Рішення суду набрало законної сили 07.08.2020 року.

26.03.2021 року позивач звернулась до відповідача із заявою про повернення надміру сплаченої суми грошового зобов`язання. У заяві вона просила підготувати висновок до Управління Державної казначейської служби у Соборному районі м. Дніпра на повернення надміру сплачених коштів платником податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного бюджету України у розмірі 9 793 гри. (дев`ять тисяч сімсот дев`яносто три гривні) 09 коп. (дев`ять копійок) шляхом їх перерахування на рахунок платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у банку. Належним чином оформлений висновок на повернення надміру сплачених коштів грошових зобов`язань платником податків ОСОБА_1 просила надіслати до Управління Державної казначейської служби у Соборному районі м. Дніпра у встановлені законодавством строки.

Листом за вих. №21432/6/04-36-24-05 від 28.04.2021 року відповідач, із посиланням на п.9-15 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", відмовив у задоволені заяви. Повідомив, що станом на день надання відповіді в ІКП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) борг (недоїмка) та переплата відсутні, а тому повернення надміру сплаченої суми грошового зобов`язання по єдиному внеску, неможливе.

Вважаючи бездіяльність відповідача, щодо не повернення безпідставно стягнутих коштів протиправною, позивач звернулась з позовом до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що посилання відповідача на положення п.9-15 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", як на підставу для відмови у поверненні позивачу примусово стягнених з неї коштів в сумі 9 793,09 грн., є безпідставними, адже відповідні положення не можуть застосовуватись до примусово стягнутих сум недоїмки, які були безпідставно нараховані контролюючим органом. При цьому, факт безпідставного нарахування позивачу недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску в зазначеній сумі встановлено рішенням суду у справі №201/12108/19, яке набрало законної сили.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Згідно п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 2 статті 6 Закону №2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 8 Закону №2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

За змістом частин 5 та 7 статті 9 Закону №2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування; єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Відповідно до ч.13 ст.9 Закону №2464-VI суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статей 9 та 11 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" розроблено Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 року №6 (далі - Порядок №6).

Порядок №6 визначає процедуру зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) або повернення платникам, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску.

Відповідно до п.3 Порядку №6 надміру сплачені суми єдиного внеску - суми коштів, які на певну дату зараховані на відповідний рахунок 3719 понад нараховані суми єдиного внеску на таку дату (крім сум авансових платежів, граничний строк сплати яких не настав, сплачених відповідно до абзацу другого частини восьмої статті 9 Закону); помилково сплачені суми єдиного внеску - суми коштів, які на певну дату зараховані на невідповідний рахунок 3719 та/або сплачені з рахунку неналежного Платника; рахунок 3719 - відповідні небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 "Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування", відкриті в органах Державної казначейської служби України.

Пунктами 4-7 Порядку №6 встановлено, що у випадку надмірної сплати сум єдиного внеску на рахунок 3719 органом доходів і зборів здійснюється зарахування цих коштів у рахунок майбутніх платежів за тим самим рахунком відповідно до встановленого розміру єдиного внеску та у порядку календарної черговості виникнення зобов`язань платника з цього платежу.

Повернення коштів здійснюється у випадках:

1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на відповідний рахунок 3719;

2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на невідповідний рахунок 3719;

3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на рахунок з обліку доходів бюджету;

4) помилкової сплати податкових зобов`язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Податковим кодексом України, на рахунок 3719.

Згідно п.6 Порядку, повернення коштів здійснюється на підставі заяви платника про таке повернення.

У випадках, передбачених підпунктами 1, 2 та 4 пункту 5 цього Порядку, заява подається до органу доходів і зборів, на рахунок якого сплачено кошти, за формою, визначеною у додатку 1 до цього Порядку.

Відповідно до п.7 Порядку №6, у разі надходження заяви про повернення коштів з рахунку 3719, підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати реєстрації заяви проводить перевірку наданої платником інформації.

У разі відмови в задоволенні заяви про повернення коштів з рахунку 3719 платнику єдиного внеску підрозділом органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, надається повідомлення за підписом посадової особи із зазначенням причин відмови.

Отже, повернення надміру сплачених сум єдиного внеску здійснюється відповідним контролюючим органом на підставі заяви платника податків, у випадках, визначених пунктом 5 Порядку №6, за умови відсутності у платника податків заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій. При цьому, перелік підстав, з яких платнику податків може бути відмовлено у задоволенні його заяви, передбачений пунктом 7 Порядку № 6, є вичерпним.

В спірному випадку, відмовляючи позивачу у поверненні безпідставно стягнутих коштів в сумі 9 793,09 грн., відповідач посилається на положення п.9-15 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Так, положеннями п.9-15 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", окрім іншого, визначено, що підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на 1 грудня 2020 року з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки включно до дати подання заяви про списання недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання до 1 березня 2021 року:

а) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше;

б) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - до податкового органу за основним місцем обліку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше.

Нараховані та сплачені або стягнуті за зазначений період суми недоїмки, штрафних санкцій і пені відповідно до цього Закону не підлягають поверненню.

В даному випадку, на підставі даних інформаційно-телекомунікаційної системи контролюючого органу сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2019 року №Ф-1305-52/04-63 в сумі 23 785,08 грн..

Заборгованість за податковою вимогою №Ф-1305-52/04-63 була частково погашена шляхом примусового стягнення з рахунків позивача в сумі 9 793,09 грн..

В той же час, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 року у справі №201/12108/19 визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, виставлену ОСОБА_1 , про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2019 року №Ф-1305-52/04-63 в сумі 23 785,08 грн.; визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про сплату боргу (недоїмки) від 08.11.2019 року №Ф-1305-52/04-63 в сумі 26 539,26 грн.

Тобто, судом встановлено протиправність нарахування позивачу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Відповідно, сума 9 793,09 грн., яка була примусово стягнена за податковою вимогою, що скасована за рішенням суду, підлягає поверненню платнику.

Є вірними висновки суду, що посилання відповідача на положення п.9-15 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", як на підставу для відмови у поверненні позивачу примусово стягнених з неї коштів, є помилковими, адже відповідні положення, не можуть застосовуватись до примусово стягнутих сум недоїмки, які були безпідставно нараховані контролюючим органом.

Матеріалами справи не встановлено наявність податкового боргу у позивача, відповідачем подання відповідної заяви позивачем не заперечується, тому підстави для відмови у поверненні надміру сплачених сум єдиного внеску, викладені у листі Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №21432/6/04-36-24-05 від 28.04.2021 є необґрунтованими, а відмова протиправною.

За приписами вимог пункту 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності своїх дій, тому у суду були наявні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року у справі № 160/10110/21 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак