Справа № 560/6843/22
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/6843/22
РІШЕННЯ

іменем України

19 липня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

за участі:секретаря судового засідання Троян О.А. представника позивача Варченко Н.А. представника відповідача Загородної Г.Л.
розглянувши адміністративну справу за позовом міського комунального підприємства "Хмельницькводоканал" до Першого відділу ДВС у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить визнати протиправними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.06.2022 року ВП №69255534 про стягнення виконавчого збору у розмірі 26000 грн, та постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.06.2022 року ВП №69255682 про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 200 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що добровільно виконав рішення Хмельницького міськрайонного суду від 17.12.2021 №686/19012/21, тому постанова про відкриття виконавчого провадження від 17.06.2022 року ВП №69255534 про стягнення виконавчого збору у розмірі 26000 грн., та постанова про відкриття виконавчого провадження від 17.06.2022 року ВП №69255682 про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 200 грн., є неправомірними і підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 30.06.2022 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 08.07.2022 відкрито провадження в цій справі. Призначено судове засідання на 19.07.2022.

Відповідач подав відзив на позов, в якому у задоволенні позову просить суд відмовити, та вказує, що при прийнятті оскаржуваних постанов діяв повністю правомірно.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, та надала суду пояснення, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, та надала пояснення посилаючись на обставини викладені у відзиві поданому на даний позов.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17.12.2021 по справі № 686/19012/21, вирішено визнати протиправними дії міського комунального підприємства «Хмельницькводоканал» щодо неправомірного нарахування ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 , вартості послуг із централізованого водопостачання та водовідведення за період з 1 травня 2018 року по 1 грудня 2018 року, та зобов`язати здійснити перерахунок вартості таких послуг згідно з нормативами (нормами) споживання з моменту виявлення несправності засобів обліку води, тобто з 26 листопада 2018 року; стягнути з міського комунального підприємства «Хмельницькводоканал» (29000, м. Хмельницький, вул. Водопровідна, 75, ідентифікаційний код в ) на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

22.02.2022 видано виконавчий лист у даній справі.

11.04.2022 (згідно відбитку штемпеля вхідної кореспонденції) ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про примусове виконання рішення.

08.04.2022 року комунальне підприємство «Хмельницькводоканал» на виконання рішення суду здійснило перерахунок коштів ОСОБА_1 , за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 605,98 грн. за період з 01.05.2018 року по 01.12.2018 року, про що повідомлено відповідача листом № 14 від 08.04.2022 року.

Позивач повторно надіслав на адресу відповідача лист № 14 від 08.04.2022 року, який отриманий відповідачем 26.04.2022 року (згідно відбитку штемпеля вхідної кореспонденції).

На підставі заяви стягувача, та виконавчого листа по справі № 686/19012/21, відповідачем 12.04.2022 року відкрито виконавче провадження № 68785553 про визнання протиправними дій міського комунального підприємства «Хмельницькводоканал» щодо неправомірного нарахування ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 , вартості послуг із централізованого водопостачання та водовідведення за період з 1 травня 2018 року по 1 грудня 2018 року, зобов`язання здійснити перерахунок вартості таких послуг згідно з нормативами (нормами) споживання з моменту виявлення несправності засобів обліку води, тобто з 26 листопада 2018 року.

Також 12.04.2022 року відповідачем прийнято:

- постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 68785553 в сумі 200 грн.;

- постанову про стягнення виконавчого збору у ВП № 68785553 в розмірі 26000 грн.

17.06.2022 року відповідачем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.06.2022 року ВП №69255534 про стягнення виконавчого збору у розмірі 26000 грн., та постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.06.2022 року ВП №69255682 про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 200 грн.

Вважаючи вказані постанови протиправними, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), відповідно до ст. 1 якого, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно ч.1 ст.5 Закону № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.26 Закону № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону №1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до п.8 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Згідно з частинами 1, 3 статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Аналізуючи наведені правові норми, суд вважає, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа.

Відповідно до вимог статті 42 Закону України "Про виконавче провадження", кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

За приписами пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Отже, положеннями чинного законодавства, якими регламентовано підстави та процедуру здійснення виконавчого провадження, розмежовано такі поняття, як визначення та стягнення витрат виконавчого провадження, та визначено порядок винесення відповідних постанов державного виконавця та їх наслідки.

Так, відповідно до вищенаведених норм права, одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження виконавець виносить постанову лише про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Таким чином, стягнення витрат виконавчого провадження не є неминуче пов`язаним наслідком із початком виконавчого провадження.

Разом з тим, відповідно до частин 4 статті 42 Закону України "Про виконавче провадження" на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Таким чином, Закон України "Про виконавче провадження" дозволяє здійснити стягнення з боржника витрат виконавчого провадження на стадії його закінчення лише у разі необхідності стягнення з боржника таких витрат. Сам факт визначення таких витрат не свідчить про необхідність їх стягнення.

Аналізуючи наведені норми, суд вважає, що Закон України "Про виконавче провадження" не містить прямого обов`язку для виконавця виносити постанову про стягнення витрат виконавчого провадження у випадку його закінчення.

Таким чином, у постанові про стягнення витрат виконавчого провадження виконавцем повинно бути обґрунтовано необхідність стягнення таких витрат з точки зору їх необхідності, розсудливості та з дотриманням принципу пропорційності, тобто, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Як встановлено судом у даній справі постанова про відкриття виконавчого провадження від 12.04.2022 винесена після фактичного виконання виконавчого документу від 22.02.2022, необхідність стягнення витрат виконавчого провадження у постанові від 17.06.2022 жодним чином не обґрунтована.

Законом України "Про виконавче провадження" передбачено лише один наслідок у випадку фактичного виконання рішення згідно з виконавчим документом, а саме: закінчення виконавчого провадження в порядку, передбаченому пунктом 9 частини 1 статті 42 Закону, та застосуванням наслідків, встановлених статтею 40 цього ж Закону.

Разом з тим, статтею 40 Закону України "Про виконавче провадження" не регламентовано наслідки щодо витрат виконавчого провадження у випадку його закінчення.

Понад те, закон не містить норм прямої дії, які б зобов`язували державного виконавця здійснювати стягнення визначених витрат виконавчого провадження, закінченого з підстав виконання рішення до винесення постанови про його відкриття.

Водночас, питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню врегульовані також Інструкцією з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 2 Розділу VI Інструкції якщо у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами і, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження, в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у пунктах 40, 41 постанови від 16.04.2020, винесеній у справі №640/8425/19, зазначив, що Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом від 02.04.2012 №512/5, розробленою відповідно до законів №1403-VІІІ і №1404-VІІІ, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню.

Отже, положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Таким чином, рішення щодо стягнення витрат виконавчого провадження, відкритого на підставі виконаного виконавчого документу, підлягає скасуванню.

У постанові Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №750/4975/17, оцінюючи обставини фактичного виконання рішення до відкриття виконавчого провадження, колегія суддів вказує, що у разі виконання рішення суду добровільно, боржник не повинен нести тягар додаткових витрат, таких наприклад, як виконавчий збір, витрати виконавчого провадження, тощо.

Аналогічний підхід правозастосування слід також застосовувати і до правовідносин щодо стягнення витрат виконавчого провадження.

Як встановлено вище судом, оскаржувані постанови державний виконавець прийняв на виконання постанов прийнятих у ВП №68785553 з виконання виконавчого листа, виданого 22.02.2022 Хмельницьким міськрайонним судом у справі № 686/19012/21.

Позивач звертає увагу на те, що умови й підстави, коли виконавчий збір та мінімальні витрати виконавчого провадження не стягуються, чітко визначені приписами ст. 27 ЗУ "Про виконавче провадження", зокрема, відповідно до ч. 9 наведеної статті виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З наведеного слідує, що стягнення виконавчого збору та стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, у межах спірних правовідносин існували визначені законом умови та підстави не стягувати виконавчий збір та мінімальні витрати виконавчого провадження.

Надавши оцінку вказаним посиланням, суд зазначає наступне.

Предметом спору у даній справі є постанова про відкриття виконавчого провадження від 17.06.2022 року ВП №69255534 про стягнення виконавчого збору у розмірі 26000 грн, та постанова про відкриття виконавчого провадження від 17.06.2022 року ВП №69255682 про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 200 грн., тому підставою для стягнення виконавчого збору та мінімальних витрат у межах виконавчого провадження є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Із пояснень представників сторін, та матеріалів справи судом встановлено, що оскаржувані постанови прийняті відповідачем 17.06.2022, на виконання постанов відповідача від 12.04.2022 року.

На виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 17.12.2021 по справі № 686/19012/21 позивачем 08.04.2022 року, тобто до дати відкриття виконавчого провадження, а саме до 12.04.2022 року, здійснено перерахунок коштів гр. ОСОБА_1 , за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 605,98 грн. за період з 01.05.2018 року по 01.12.2018 року, про що було повідомлено відповідача листом № 14 від 08.04.2022 року.

Повторний лист № 14 від 08.04.2022 року (отриманий відповідачем 26.04.2022 року) направлений позивачем відповідачу для більш детального роз`яснення проведення перерахунку, та сам по собі не заперечує факт виконання позивачем рішення суду саме 08.04.2022 року.

Суд вважає, що вказані дії боржника у вищезазначений спосіб доводять факт виконання судового рішення до відкриття виконавчого провадження, оскільки на день відкриття виконавчого провадження та прийняття постанов про стягнення виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження, рішення суду було виконане.

Судом також враховано висновки Верховного Суду висловлені у постановах від 31.05.2021р. у справі №160/7321/19, від 20.11.2019р. у справі № 480/1558/19, згідно яких, стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження останній повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. Тобто фактичне виконання судового рішення, крім випадку такого виконання до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень, не є обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору.

На підставі зазначеного, суд доходить висновку, що державний виконавець при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.06.2022 року ВП №69255534 про стягнення виконавчого збору у розмірі 26000 грн, та постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.06.2022 року ВП №69255682 про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 200 грн., діяв не у межах, та не в спосіб, на підставі наданих Законом повноважень.

Відповідно до частин 1,2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України доходить висновку, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних постанов, в зв`язку із чим адміністративний позов необхідно задовольнити.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №69255534 від 17.06.2022, прийняту державним виконавцем Першого відділу ДВС у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про стягнення виконавчого збору у розмірі 26000 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №69255682 від 17.06.2022, прийняту державним виконавцем Першого відділу ДВС у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 200 грн.

Стягнути на користь міського комунального підприємства "Хмельницькводоканал" судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2481 грн., (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня), за рахунок бюджетних асигнувань Першого відділу ДВС у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 19 липня 2022 року 11:28

Позивач:Міське комунальне підприємство "Хмельницькводоканал" (вул. Водопровідна, 75,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 03356128)
Відповідач:Перший відділ ДВС у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (вул. Тернопільська, 13/2,Хмельницький,Хмельницька область,29018 , код ЄДРПОУ - 37225066)

Головуючий суддя В.К. Блонський