Справа № 160/25291/21
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.
13 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Криничанської селищної ради, у якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Криничанської селищної ради Дніпропетровської області від 26 березня 2018 року №11-51VII «Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку на території Криничанської селищної ради на 2018 рік»; №12-51УІІ« Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Криничанської селищної ради на 2018 рік»; №33-51VІІ « Про затвердження орендної плати за землю на території Криничанської селищної ради на 2018 рік»;
- визнати протиправним та скасувати рішення Криничанської селищної ради Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року: №4-58/VІІ від «Про внесення змін до рішення від 26 березня №11-51/УП «Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку на території Криничанської селищної ради на 2018 рік»; №1-59/VІІ « Про внесення змін до рішення від 26 березня2018 року №12-51/УІІ «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Криничанської селищної ради на 2018 рік»;
- визнати протиправним та скасувати рішення Криничанської селищної ради Дніпропетровської області від 13 липня 2018 року: №2-59/VІІ «Про встановлення ставок і пільг із сплати земельного податку на території Криничанської селищної ради з 2019 року»; №3-59/VІІ «Про затвердження орендної плати за землю на території Криничанської селищної ради з 2019 року»; №4-59/VІІ «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Криничанської селищної ради з 2019 року»;
визнати протиправним та скасувати рішення Криничанської селищної ради Дніпропетровської області від 29 червня 2021 року: №32-9/VІІІ «Про встановлення місцевих податків та зборів по Криничанській селищній раді»; №33-9/VІІІ « Про затвердження розміру орендної плати за землю на території Криничанської селищної ради».
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що прийняті проекти рішень на момент винесення на голосування не пройшли громадські обговорення та не були опубліковані на офіційному інтернеті селищної ради ні в друкованому виданні в газеті «Нові рубежі», як того вимагає чинне законодавство. На думку позивача, дія положень рішення Криничанської селищної ради порушують такі обов`язкові принципи державної регуляторної політики призвели до порушення прав позивача і інших суб`єктів господарської діяльності на участь у розробці та прийнятті даних рішень , що є підставою для його скасування та визнання незаконним. Позовні вимоги просить задоволити у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року позовну заяву залишено буз руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адмінстративного суду від 14.01.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду в частині позовних вимог:
- визнання протиправним та скасування рішення Криничанської селищної ради Дніпропетровської області від 26 березня 2018 року №11-51/VII «Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку на території Криничанської селищної ради на 2018 рік»; №12-51VІІ« Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Криничанської селищної ради на 2018 рік»; №33-51/VII « Про затвердження орендної плати за землю на території Криничанської селищної ради на 2018 рік»;
- визнання протиправним та скасування рішення Криничанської селищної ради Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року: №4-58/VII від «Про внесення змін до рішення від 26 березня №11-51/VII «Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку на території Криничанської селищної ради на 2018 рік»; №1-59/VII « Про внесення змін до рішення від 26 березня2018 року №12-51/VII «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Криничанської селищної ради на 2018 рік»;
- визнання протиправним та скасування рішення Криничанської селищної ради Дніпропетровської області від 13 липня 2018 року: №2-59/VII «Про встановлення ставок і пільг із сплати земельного податку на території Криничанської селищної ради з 2019 року»;№3-59/VII «Про затвердження орендної плати за землю на території Криничанської селищної ради з 2019 року»; №4-59/VII «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Криничанської селищної ради з 2019 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 січня 2022 року відкрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Криничанської селищної ради Дніпропетровської області від 29 червня 2021 року: №32-9/VІІІ «Про встановлення місцевих податків та зборів по Криничанській селищній раді»; №33-9/VІІІ « Про затвердження розміру орендної плати за землю на території Криничанської селищної ради».
Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали надати відзив на позовну заяву та письмові докази.
На виконання ухвали суду від 14.01.2022 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що оскаржувані рішення прийнято Криничанською селищною радою 29 червня 2021 року, тобто в межах строку встановлених статтею 12 Податкового кодексу України. Пунктом 2 рішення №32-9/VІІІ «Про встановлення місцевих податків та зборів по Криничанській селищній раді» визначено, що воно набирає чинності з 01 січня 2022 року, аналогічну норму містить і пункт 11 №33-9/VІІІ «Про затвердження розміру орендної плати за землю на території Криничанської селищної ради». Обидва прийняті рішення Криничанської селищної ради було оприлюднено у газеті «Нові рубежі» 10 липня 2021 року, а відповідно, посилання позивача на невиконання відповідачем вимог статті 12 Податкового кодексу України є повністю безпідставними, бездоказовими та надуманими. Крім того, при підготовці проєкту регуляторного акта Про встановлення місцевих податків та зборів по Криничанській селищній раді витримана послідовність регуляторної діяльності, проєкт відповідає цілям державної регуляторної політики. Криничанскою селищною радою повністю дотримана процедура передбачена Законом України Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності, а інформація позивача є безпідставною та такою, що не відповідає дійсності.
Представники сторін в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 Кодексу адмініітсративного судочинства України).
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
29 червня 2021 року Криничанською селищною радою Дніпропетровської області прийнято рішення №32-9/VІІІ Про встановлення місцевих податків та зборів по Криничанській селищній раді на 2022 рік.
Відповідно до п. 1 Рішення вирішено установити на території Криничанської селищної ради такі місцеві податки і збори:
1.1. Земельний податок: елементи плати за землю згідно з додатком 1; ставки земельного податку згідно з додатком 2; пільги для фізичних та юридичних осіб, надані відповідно до пункту 284.1 статті 284 Податкового кодексу України, за переліком згідно з додатком 3.
1.2. Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки: елементи податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з додатком 4; ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з додатком 5; пільги для фізичних та юридичних осіб, надані відповідно до підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, за переліком згідно з додатком.
1.3. Єдиний податок для суб`єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку і звітності та віднесені до першої та другої групи платників єдиного податк, визначених у підпунктах 1, 2 пункту 293.2 статті 293 Податкового кодексу України, згідно додатком 7.
Згідно з п. 2 Рішення набирає чинності з 01 січня 2022 року.
29 червня 2021 року Криничанською селищною радою Дніпропетровської області прийнято рішення №33-9/VІІІ Про затвердження розміру орендної плати за землю на території Криничанської селищної ради на 2022 рік.
Відповідно до Рішення встановлено орендну плату за землю на території Криничанської селищної ради. Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Згідно з п. 11 Рішення набуває чинності з 01 січня 2022 року.
Не погодившись із прийнятими Криничанською селищною радою Дніпропетровської області рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у даній справі, в якому, як вже зазначалось, просив визнати протиправними та скасувати рішення Криничанської селищної ради Дніпропетровської області від 29 червня 2021 року: №32-9/УІІІ «Про встановлення місцевих податків та зборів по Криничанській селищній раді»; №33-9/УІІІ « Про затвердження розміру орендної плати за землю на території Криничанської селищної ради».
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 57 Конституції України кожному гарантується право знати свої права і обов`язки. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.
Частина перша статті 144 Конституції України зазначає, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Згідно з ч. 2 ст. 4 Європейської хартії місцевого самоврядування (м. Страсбург, 15 жовтня 1985 року; ратифікована Законом України від 15.07.97 N 452/97-ВР) органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене зі сфери їхньої компетенції та вирішення якого не доручене жодному іншому органу.
Так, в силу приписів статті 1 ПК України цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до статті 8 ПК України (в редакції, чинній з 01 січня 2015 року) в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.
До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
При цьому, особливість місцевих податків полягає в тому, що вони за законом не можуть бути встановлені безпосередньо рішенням Верховної Ради України.
Верховна Рада України встановлює тільки перелік дозволених до впровадження місцевими радами місцевих податків і дозволених граничних параметрів таких податків, а власне встановлення місцевих податків, із дотриманням встановлених Верховною Радою критеріїв, - є компетенцією відповідних місцевих рад.
Тобто безпосереднє встановлення місцевих податків, у тому числі і податку на майно, віднесено ПК України до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.
Відповідно до п.8.3. Податкового кодексу України (в редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин) до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі (п. 10.3 ПК України).
Сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень (п. 12.3 ПК України).
При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (п. 12.3.2 ПК України).
Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 25 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (п. 12.3.4 ПК України).
У разі якщо до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування місцевих податків та/або зборів, сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків та/або зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки та/або збори справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування таких місцевих податків та/або зборів (п. 12.3.5 ПК України).
Офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів, а також зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг або про внесення змін до таких рішень є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті (п. 12.5 ПК України).
Частина перша статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Пункт 24 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлює, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.
Відповідно до ч.ч. 1, 5, абзац 1 частини 11, частина 12 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".
Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.
Стаття 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачає, що розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати: 2) нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.
Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".
Проаналізувавши норми законодавства та обставин, які встановлені на підставі наданих сторонами доказами, суд констатує, що посилання позивача на порушення відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" є помилковим у звязку з наступним.
З визначенням статті 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" регуляторний акт - це:
-прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання;
-прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.
Оскаржуване рішення за своєю сутністю, юридичною природою і предметом регулювання є нормативно-правовим актом органу місцевого самоврядування і приналежність спірного рішення про встановлення місцевих податків та зборів до нормативно-правових актів з питань оподаткування місцевими податками та зборами прямо передбачена підпунктом 12.5 пункту 12 статті 12 Податкового кодексу України.
Водночас, однією з визначальних ознак регуляторного акту є те, що цей акт зумовлює регуляторний вплив на урегульовані ним правовідносини, а оскаржуване рішення сільської ради, як це випливає з його змісту, виконує, насамперед, функцію наповнення місцевого бюджету й не змінює порядок адміністрування місцевих податків та зборів, компетенцію контролюючих органів тощо, не формулює власні регулятивні механізми, а тому й не має регуляторного впливу, оскільки лише на підставі, за правилами та на виконання відповідних приписів Податкового кодексу України, закріплених у його статті 12, визначає елементи податку, зокрема, об`єкт оподаткування, платника податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (підпункт 12.3.2 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України).
Оскільки сплата місцевих податків та зборів, як безумовних платежів до місцевих бюджетів, є конституційним обов`язком кожного, у тому числі й суб`єктів господарювання, і обговорення цього питання на всеукраїнському рівні не допускається, а отже публічне обговорення питання податків, зокрема, й за процедурою, запровадженою Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", не може бути здійснене і на рівні місцевому, інакше це суперечитиме положенням Конституції України та засадам законодавства України у сфері оподаткування.
А отже, оскільки рішення органів місцевого самоврядування напряму ідентифіковані законодавцем саме як нормативно-правові акти з питань оподаткування місцевими податками та зборами (пункт 12.5 статті 12 Податкового Кодекс України), то жодної правової регламентації стосовно віднесення таких актів до регуляторних не містять як Податковий кодекс України, так і Закон України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".
Податковим кодексом України, який у спірних правовідносинах є спеціальним актом законодавства та норми якого є пріоритетними у застосуванні, визначені основні засади податкового законодавства України і загальні засади встановлення податків і зборів (статті 4, 7 цього Кодексу), якими не передбачено застосування регуляторних процедур відповідно до Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" під час прийняття органом місцевого самоврядування рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Закон України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" Податковим кодексом України не віднесено до актів податкового законодавства України, які наведені у статті 3 цього Кодексу за вичерпним і остаточним переліком, який розширеному тлумаченню не підлягає.
Оскільки процедура прийняття органами місцевого самоврядування рішень з питань оподаткування місцевими податками та зборами регламентується виключно спеціальними нормативними актами у сфері оподаткування й не охоплюється сферою регулювання актів адміністративного законодавства, то у такому випадку відсутнє регулювання і адміністративних відносин.
З огляду на наведене, суд вважає, що рішення Криничанської селищної ради Дніпропетровської області від 29 червня 2021 року: №32-9/VІІІ «Про встановлення місцевих податків та зборів по Криничанській селищній раді»; №33-9/VІІІ « Про затвердження розміру орендної плати за землю на території Криничанської селищної ради» є нормативно-правовим регуляторним актом, оскільки прийняте уповноваженим органом суб`єкта владних повноважень, змінює норми права, поширюється на невизначене коло осіб (платників податку з плати за землю, коло яких не є конкретно визначеним) та спрямована на правове регулювання адміністративних відносин між регуляторним органом та іншими суб`єктами господарювання, також оскаржене рішення розраховано на довгострокове та неодноразове застосування.
Водночас на відносини, пов`язані із порядком та способом офіційного оприлюднення нормативно-правових актів органів місцевого самоврядування, зокрема, й з питань оподаткування місцевими податками та зборами, які не можуть залишатись неврегульованими, підлягають застосуванню положення Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" і Закону України "Про доступ до публічної інформації".
Частиною 5 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено , що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.
Відповідно до статті 15 "Про доступ до публічної інформації" розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати: серед іншого, нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.
Інформація, передбачена частиною першою цієї статті, підлягає обов`язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів з дня затвердження документа, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті. У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації.
Судом встановлено, що проєкт рішення Про встановлення місцевих податків та зборів по Криничанській селищній раді включено до плану діяльності з підготовки проєктів регуляторних актів на 2021 рік.
Розпорядженням селищного голови від 23.02.2021 року №31-РС створено робочу групу з вивчення та визначення обгрунтованих розмірів ставок місцевих податків і зборів на території Криничанської територіальної громади.
03 березня 2021 року проведено перше засідання робочої групи з вивчення та визначення обгрунтованих розмірів ставок місцевих податків і зборів на території Криничанської територіальної громади, на якому було обговорено питання щодо розробки проєкту регуляторного акта Про встановлення місцевих податків та зборів по Криничанській селищній раді (копія протоколу №1).
Відділом економічного розвитку, проєктного менеджменту та інвестицій Криничанської селищної ради разом із структурними підрозділами Криничанської селищної ради підготовлено аналіз регуляторного впливу.
02 квітня 2021 року проведено засідання робочої групи з вивчення та визначення обгрунтованих розмірів ставок місцевих податків та зборів на території Криничанської територіальної громади, на якому обговорено та презентовано аналіз та запропоновані ставки місцевих податків та зборів, а також було вирішено даний проєкт регуляторного акта Про встановлення місцевих податків та зборів по Криничанській селищній раді та аналіз його регуляторного впливу оприлюднити згідно чинного законодавства з метою отримання зауважень та пропозицій (копія протоколу №2).
Протягом місяця (з 05.04.2021 року по 04.05.2021 року) зауважень та пропозицій до проєкту рішення не надходило.
07 травня 2021 року проведено засідання відповідальної постійної комісії з питань економічного розвитку, інвестицій, бюджету та регуляторної політики та підготовлено експерний висновок щодо регуляторного впливу регуляторного акта даного проєкту рішення (копія експерного висновку).
11 травня 2021 року направлено пакет документів до Державної регуляторної служби України для отримання пропозицій щодо удосконалення проєкту відповідно до принципів державної регуляторної політики (копія листа №739/03-11 від 11.05.2021 року).
Отримано лист Державної регуляторної служби України від 14.06.2021 року №3519/0/20-21 стосовно пропозицій щодо удосконалення проєкту регуляторного акта.
На виконання листа Державної регуляторної служби України Криничанською селищною радою всі пропозиції, які були зазначені та стосувалися проєкту рішення Про встановлення місцевих податків та зборів по Криничанській селищній раді враховано.
Криничанською селищною радою у 2021 році проведено процедуру підготовки проєкту рішення Про встановлення місцевих податків та зборів по Криничанській селищній раді згідно з Законом України Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності. Рішення Криничанської селищної ради Про встановлення місцевих податків та зборів по Криничанській селищній раді затверджено на сесії 29 червня 2021 року за №32-9/ VІІІ.
Направлено лист на головного редактора газети Нові рубежі від 05.07.2021 року №1026/03-11 щодо оприлюднення рішення Криничанської селищної ради Про встановлення місцевих податків та зборів по Криничанській селищній раді, а також рішення Криничанської селищної ради Про затвердження розміру орендної плати за землю на території Криничанської селищної ради.
10 липня 2021 року у громадсько-інформаційній газеті Криничанського району було опубліковані вищезазначені рішення Криничанської селищної ради.
Підсумовуючи вищенаведене, судом встановлено, що оскаржуване рішення оприлюднено з дотриманням строків, встановлених законом про доступ до публічної інформації.
Щодо рішення Криничанської селищної ради Дніпропетровської області від 29 червня 2021 року №33-9/ VІІІ, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 288.1 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.
Згідно з п. 288.4 Податкового кодексу України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу (п. 288.5 ПК України):
- не може бути меншою за розмір земельного податку:
для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки;
для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області;
- не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
- може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.
- для пасовищ у населених пунктах, яким надано статус гірських, не може перевищувати розміру земельного податку.
- для баз олімпійської, паралімпійської та дефлімпійської підготовки, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України, не може перевищувати 0,1 відсотка нормативної грошової оцінки.
Суд відзначає, що оскаржуване рішення сільської ради, як це випливає з його змісту, виконує, насамперед, функцію наповнення місцевого бюджету й не змінює порядок адміністрування місцевих податків та зборів, компетенцію контролюючих органів тощо, не формулює власні регулятивні механізми, а тому й не має регуляторного впливу, оскільки лише на підставі, за правилами та на виконання відповідних приписів Податкового кодексу України, закріплених у його статті 12, визначає елементи податку, зокрема, об`єкт оподаткування, платника податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (підпункт 12.3.2 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України).
Навіть у разі неприйняття рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю, про вказано у підпункті 12.3.5 пінку 12.3 статті 12 Податкового кодексу України.
Тобто встановлення ставок місцевих податків та зборів є законодавчо закріпленим у Податковому кодексі України обов`язком відповідної ради, яка згідно із статтею 76 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» несе відповідальність у разі порушення нею Конституції або законів України.
У будь-якому разі, незалежно від виконання відповідною радою свого обов`язку щодо прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, правовідносини стосовно їх справляння та порядку адміністрування не залишаються неврегульованими і регламентуються відповідними положеннями Податкового кодексу України, які можуть бути змінені лише шляхом внесення законодавцем змін до «тіла» цього Кодексу й застосовуються безпосередньо та без здійснення аналізу їх регуляторного впливу.
Жодних бланкетних або відсильних норм права, які б встановлювали обов`язок застосування у податкових правовідносинах спеціальних правових процедур, передбачених Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», Податковий кодекс не містить.
Закон України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» Податковим кодексом України не віднесено до актів податкового законодавства України, які наведені у статті 3 цього Кодексу, за вичерпним і остаточним переліком, який розширеному тлумаченню не підлягає.
Отже, податкові відносини є окремим і самостійним різновидом відносин, урегульованих, окрім Конституції України, спеціальними актами законодавства за вичерпним і остаточним переліком, не належать ані до господарських відносин, ані до адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, про які іде мова у Законі України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».
Наведене вище доводить , що спірні рішення органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке приймається на підставі, за правилами й на виконання відповідних приписів Податкового кодексу України і оприлюднюється у встановленому цим Кодексом порядку.
Вказані рішення не належать до регуляторних актів у розумінні Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», у зв`язку з чим цей Закон не поширює свою дію на такі рішення.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Отже, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги позивача безпідставними,оскільки спірні рішення не є регуляторними ,як вважає позивач, і відповідач приймаючи їх діяв у межах та у спосіб визначених ст. 2 Кодексу адмінстративного судочинства України.
Відтак, законних підстав для задоволення позовних вимог у суду не має.
Відповідно до вимог ст.139 КАС України, судові витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 241-246, 287, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, повний текст рішення суду складено 19.07.2022 року.

Суддя С.В. Ніколайчук