Справа № 2а/0470/2087/12
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2012-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2012 р. Справа № 2а/0470/2087/12
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЖукової Є.О.
при секретаріБерднику С.О.
позивача представника відповідача №1,2 Волченка О.М. Крейси Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державна митна служба України, Дніпропетровської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, виплату середнього заробітку
06.02.2012 року позивач звернувся з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, у якому просить: визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. Голови Державної митної служби України від 10.01.2012 року за №28-к «Про припинення перебування на державній службі»; скасувати наказ Дніпропетровської митниці Державної митної служби України від 10.01.2012 року за №16-к «Про припинення виконання обов`язків за посадою та проведення розрахунку»; зобов`язати Державну митну службу України поновити ОСОБА_1 на посаді головного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Кривий Ріг» Дніпропетровської митниці Державної митної служби України; зобов`язати Дніпропетровську митницю Державної митної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 10.01.2012 року по час фактичного поновлення на посаді.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
Позивач ОСОБА_1 зазначив, що спірний наказ № 28-к від 10.01.2012 року не містить чітких ознак дисциплінарного правопорушення, вчиненого позивачем. Також формулювання наказу суперечить вимогам чинного законодавства, а саме Закону України «Про дисциплінарний статут митної служби України», що свідчить про перевищення повноважень з боку т. в. о. голови Державної митної служби України, які призвели до незаконного звільнення ОСОБА_1 з займаної посади. Крім того, позивач вважає спірний наказ прийнятим з порушенням принципу пропорційності, що також є порушенням з боку суб`єкта владних повноважень. Також позивач додатково зазначив, що відповідачами порушено термін притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , та припинено перебування на державній службі позивача в період знаходження останнього на лікарняному, що також свідчить про незаконне звільнення позивача з займаної посади.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 07 лютого 2012 року було відкрито провадження по справі та справа була призначена до судового розгляду.
У судове засідання з`явився позивач, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив задовольнити позов в повному обсязі за викладених у ньому підстав.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача №1 та відповідача №2, суд встановив наступне.
Правовідносини сторін щодо прийняття на службу та припинення служби в митних органах України регулюються нормами Конституції України, Митного кодексу України від 11.07.2002р. за №92-IV, Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. за №3723-XII, Дисциплінарного статуту митної служби України від 06.09.2005р. за № 2805-IV, Положення про Державну митну службу України, затвердженого Указом Президента України від 12.05.2011 № 582/2011.
ОСОБА_1 з 2002 року був прийнятий на службу в митні органи та відповідно до ст. 7 Закону України «Про державну службу» прийняв присягу державного службовця, про що внесено відповідний запис до трудової книжки від 15.10.2002р. З 25 жовтня 2010 року ОСОБА_1 займав посаду головного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста «Кривий Ріг» Дніпропетровської митниці, яка віднесена до номенклатури посад державних службовців.
Відповідно до наказу Державної митної служби України від 10.01.2012 № 28-к, який містить посилання на порушення з боку посадових осіб Дніпропетровської митниці, в тому числі і ОСОБА_1 , які свідчать про недбале ставлення до виконання ними своїх службових обов`язків, визначених посадовими інструкціями, основних обов`язків державних службовців, що дискредитує митний орган, як державний орган, у якому вони працюють, за порушення Присяги державного службовця, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу» припинено з 10.01.2012року перебування ОСОБА_1 на державній службі в митних органах.
На виконання зазначеного наказу Дніпропетровською митницею 10.01.2012 видано наказ № 21-к, згідно з яким визнано ОСОБА_1 , головного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста «Кривий Ріг» Дніпропетровської митниці, таким, якому припинено перебування на державній службі в митних органах України.
Зі спірними наказами ОСОБА_1 був ознайомлений 25.01.2012, отримав їх копії та трудову книжку, що не заперечується позивачем та підтверджено представником відповідача №1 та відповідача №2 в судовому засіданні.
Досліджуючи питання щодо правомірності вищезазначених рішень суб`єктів владних повноважень суд встановив, що наказ Держмитслужби України від 10.01.2012 № 28-к виданий на підставі Акту службового розслідування від 28.12.2011 № 9 та відповідного подання Дніпропетровської митниці.
Службове розслідування було проведено відповідно до наказу Дніпропетровської митниці від 15.12.2011 № 874 зі змінами, внесеними наказом від 26.12.2011 № 903, з метою встановлення обставин здійснення у липні-вересні 2011 року митного оформлення товарів за вантажними митними деклараціями №№ 110050005/2011/5783, 110050005/2011/5889, 110050005/2011/5892, 110050005/2011/5894, 110050005/2011/5897, 110050005/2011/5998, 110050005/2011/6000, 110050005/2011/6068, 110050005/2011/6070, 110050005/2011/6146, 110050005/2011/7743, 110050005/2011/6066, 110050005/2011/6145, 110050005/2011/7744.
За результатами службового розслідування комісією у складі дев`яти осіб встановлено факти несумлінного виконання посадовими особами Дніпропетровської митниці, в тому числі ОСОБА_1 , своїх службових обов`язків, що призвело до порушень вимог законодавства України та завдання матеріальних збитків державі.
В ході службового розслідування комісія дійшла висновків, що головним інспектором відділу митного оформлення №3 митного поста «Кривий Ріг» ОСОБА_1 при здійсненні митного контролю товарів за ВМД №№10050005/2011/007743 від 02.09.2011р.; 10050005/2011/5892 від 18.07.2011р. було обрано форму та обсяг митного контролю не достатні для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи, чим не дотримано вимог статей 40 та 42 Митного кодексу України.
Окрім цього, при здійсненні митного контролю та митного оформлення товару за ВМД №10050005/2011/007743 від 02.09.2011р. порушені вимоги Наказу ДМСТУ від 13.12.2010р. за №1467 «Про затвердження Порядку застосування автоматизованої системи аналізу та управління ризиками під час митного контролю та митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації», в частині нездійснення сформованої модулем ААСАУР митної процедури 711-Ідентифікація товарів і транспортних засобів шляхом здійснення цифрової фотозйомки (реєстраційний номер, митне забезпечення на транспортному засобі, характерні особливості товару, маркування).
Таким чином, згідно з актом службового розслідування №9 від 28.12.2011р., ОСОБА_1 неналежно виконано службові обов`язки, визначені пунктами 1.4, 1.5, 2.1, 2.4, 2.28 посадової інструкції головного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Кривий Ріг» Дніпропетровської митниці, затвердженої начальником Дніпропетровської митниці 20.10.2010р. Зазначені порушення призвели до недобору митних платежів при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів за ВМД від 18.07.2011р. за №10050005/2011/5892, від 02.09.2011р. за №10050005/2011/007743, та порушення вимог статті 9 Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1999р. за №619-XIV в частині обов`язкової реєстрації контрактів.
В Акті службового розслідування зазначено, що Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється відповідно до вимог УКТЗЕД, який є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України «Про Митний тариф України».
Відповідно до положень УКТЗЕД:
1. Гранулят не може бути класифікованим як сталь, тому що згідно товаросупровідних документів гранулят має вміст масової частки вуглецю до 3,5 %, а згідно примітки 1 (сі) до групи 72 вміст масової частки вуглецю в сталі не повинен перевищувати 2 %.
2. Вищезгаданий гранулят не є готовим виробом, тобто дробом певної марки, тому класифікація грануляту не може розглядатися у товарній позиції 7326 згідно УКТЗЕД.
Також класифікацію товару здійснено без врахування технології виробництва, зазначеної в графі 31 ВМД. Відповідно до технології, запатентованої АТ «Новолипецький металургійний комбінат» (патент № 2148476, клас патенту В22Р9/04), гранулят отриманий шляхом дроблення, сепарації, сушки та розділення на фракції шлаку сталеплавильного, тобто він є продуктом переробки відходів чорних металів.
У той час, як відповідно до п. «а» пояснень до товарної позиції 7205, до цієї товарної позиції включаються гранули, тобто дріб більш-менш круглої форми, і грановані «зірочки». Дріб одержують у результаті розливання рідких чорних металів у холодну воду або в струмінь води; зірочки виходять дробленням великого дробу холодним дробленням листів і т.п. зміцненого металу.
Враховуючи вищезазначену невідповідність опису товару в графі 31 ВМД заявленому коду згідно УКТЗЕД головним інспектором митного оформлення № З митного поста «Кривий Ріг» Волченком О.М. при здійсненні митного контролю товарів за ВМД від 18.07.2011р. за №10050005/2011/5892, від 02.09.2011р. за №10050005/2011/007743 було обрано форму та обсяг митного контролю недостатні для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи, що потягло за собою недотримання останнім вимог статей 40 та 42 Митного кодексу України.
Позивач не погоджується з такими висновками комісії, зазначаючи, що модулем АСАУР був сформований певний перелік митних процедур по здійсненню митного контролю за вищезазначеними ВМД, які повністю ним здійснені, що підтверджує добросовісне виконання позивачем покладених на нього обов`язків та вимог чинного законодавства.
Надаючи оцінку таким доводам суд зазначає, що статтею 40 Митного кодексу України передбачено, що митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України.
Митний контроль передбачає проведення митними органами мінімуму митних процедур, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи. Обсяг таких процедур та порядок їх застосування визначаються відповідно до цього Кодексу, інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.
Форми митного контролю визначені статтею 41 Митного кодексу України. При цьому пунктом 7 частини 1 цієї статті передбачено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом використання інших форм, передбачених цим Кодексом та іншими законами України з питань митної справи.
Статтею 42 Митного кодексу України встановлено, що під час проведення митного контролю митні органи самостійно визначають форму та обсяг контролю, достатні для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи та міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку, контроль за дотриманням яких покладено на митні органи.
Посадовою інструкцією головного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста «Кривий Ріг» Дніпропетровської митниці, затвердженою начальником Дніпропетровської митниці 20.10.2010, до посадових обов`язків ОСОБА_1 віднесено, зокрема, здійснення перевірки правильності класифікації та кодування товарів (пункт 2.33).
Відповідно до частини першої статті 314 Митного кодексу України з метою встановлення достовірних відомостей про товари та їх відповідності опису класифікаційних групувань УКТЗЕД митні органи можуть вимагати від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та громадян зразки товарів та техніко-технологічну документацію на такі товари для проведення експертизи.
При цьому суд зазначає, що чинне законодавство покладає обов`язок саме на посадових осіб митних органів обирати достатній обсяг митного контролю та не обмежує останніх в такому виборі через застосування АСАУР.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивач мав об`єктивну можливість застосувати додаткові форми митного контролю за ВМД від 18.07.2011р. за №10050005/2011/5892, від 02.09.2011р. за №10050005/2011/007743.
При цьому з матеріалів службового розслідування вбачається, що іншими посадовими особами Державної митної служби України також не були повністю дотримані вимоги чинного законодавства щодо забезпечення митного контролю та оформлення товарів, в тому числі ОСОБА_1 , які експортувались ТОВ «СПАРТАК ПЛЮС» протягом 2011 року, в результаті чого було прийнято рішення від 14.07.2011 про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України (змінено опис товару, вказаного в графі 31 ВМД).
Висновки комісії, викладені в Акті службового розслідування щодо невірного визначення ОСОБА_1 коду класифікації товару, не спростовані позивачем належними доказами, у зв`язку з чим не можуть бути не прийняті до уваги суду.
Враховуючи викладене суд вважає висновки комісії з проведення службового розслідування про неналежне виконання ОСОБА_1 службових обов`язків, визначених пунктами 1.5, 2.1, 2.33 посадової інструкції, обґрунтованими.
Стосовно процедури прийняття спірних рішень суд зазначає наступне.
Статтею 408 Митного кодексу України передбачено, що правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».
Згідно зі ст. 410 МК України порядок і умови прийняття на службу до митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, порядок та умови проходження служби, просування посадових осіб по службі, оплати та стимулювання праці в митних органах, спеціалізованих митних установах та організаціях визначаються законодавством України.
У митній службі України діє Дисциплінарний статут, який затверджується законом.
Частиною 1 статті 413 Митного кодексу України встановлено, що особи, які вперше зараховуються на посади державної служби у митних органах, спеціалізованих митних установах та організаціях, приймають Присягу державного службовця.
Однією з підстав для припинення державної служби, передбачених ст. 30 Закону України «Про державну службу» є порушення Присяги, передбаченої статтею 17 цього Закону.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, позивачем не заперечується, що 15.10.2002р. ОСОБА_1 , повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягнув, що буде вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов`язки.
В ході службового розслідування було виявлено ознаки порушення присяги державного службовця, що стало підставою для направлення відповідного подання до Митної служби України, за результатами розгляду якого суб`єктом владних повноважень було прийнято наказ від 10.01.2012 за № 28-к «Про припинення перебування на державній службі».
Формулювання даного наказу, за висновками суду, не суперечить нормам чинного законодавства, оскільки діяльність державних службовців, яким був ОСОБА_1 , регулюється в тому числі Законом України «Про державну службу» та не позбавляє уповноважений орган права застосовувати його положення при вирішенні питання щодо можливості подальшого перебування на державній службі відповідної посадової особи.
При цьому чинним законодавством України при вирішенні питання щодо припинення державної служби в результаті порушення Присяги, прийнятої відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну службу», не встановлено обов`язковість проведення процедури службового розслідування.
Вищий адміністративний суд України в інформаційному листі № 753/11/13-10 від 26.05.2010 виклав правову позицію, згідно з якою Закон України «Про державну службу» містить обов`язковість службового розслідування лише при відстороненні державного службовця від займаної почади та на вимогу самого службовця з метою зняття безпідставних, на думку державного службовця, звинувачень або підозри.
Натомість судом встановлено, що вимоги щодо проведення службового розслідування встановлені Законом України «Про дисциплінарний статут митної служби України».
Статтею 31 Дисциплінарного статуту визначено, що з метою з`ясування всіх обставин вчинення посадовою особою митної служби дисциплінарного правопорушення керівник митного органу має право призначити службове розслідування. Порядок проведення службового розслідування визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи.
Застосуванню дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення передує обов`язкове службове розслідування.
Звільнення з митного органу є одним із дисциплінарних стягнень, передбачених статтею 35 Дисциплінарного статуту.
Дисциплінарні стягнення застосовуються керівниками митних органів безпосередньо після виявлення дисциплінарних правопорушень, але не пізніше одного місяця від дня виявлення і шести місяців від дня їх вчинення, не рахуючи обставин, визначених статтею 26 цього Статуту.
У разі проведення в межах шести місяців з дня вчинення правопорушення службового розслідування щодо посадової особи митної служби, яка вчинила дисциплінарне правопорушення, днем його виявлення вважається день підписання акта службового розслідування (ст. 37 Дисциплінарного статуту).
Статтею 40 Дисциплінарного статуту встановлено, що застосування до посадових осіб митної служби дисциплінарних стягнень не звільняє їх від інших видів відповідальності, передбачених законом.
Викладені норми права цілком спростовують доводи позивача щодо порушення процедури звільнення ОСОБА_1 з органів митної служби України та додатково підтверджують висновки суду щодо правомірності застосування Державною митною службою України при прийнятті наказу № 28-к від 10.01.2012 Закону України «Про державну службу».
Не знаходять свого підтвердження також доводи позивача щодо перевищення повноважень т. в. о. голови Державної митної служби України при ухваленні рішення про припинення перебування на державній службі ОСОБА_1 , оскільки пунктом 10 Положення про Державну митну службу України, затвердженого Указом Президента України від 12.05.2011 № 582/2011, встановлено, що Голова Держмитслужби України приймає рішення про притягнення посадових осіб Держмитслужби України до дисциплінарної відповідальності та звільняє за здійснення правопорушення відповідно до положень Митного кодексу України, Дисциплінарного статуту митної служби України та інших актів законодавства України.
З огляду на вищевикладене суд зазначає, що одним з таких актів законодавства є Закон України «Про державну службу».
Також суд не приймає до уваги посилання позивача на невідповідність наказу т.в.о. Голови Державної митної служби України від 10.01.2012 року за №28-к «Про припинення перебування на державній службі» порядку видання наказів по митній службі, передбаченого Наказом Державної митної служби України від 01.06.2009 року №250 «Про затвердження Порядку підготовки наказів в митній службі України, оскільки позивачем не надано до суду жодного належного доказу на підтвердження непогодження зазначеного вище наказу з керівниками юридичного підрозділу та підрозділу внутрішньої безпеки, а також головою комісії по роботі з персоналом та його заступниками, та не спростовано пояснень представника відповідача №1 та відповідача №2, наданих в судовому засіданні, з приводу належного оформлення вказаного наказу та підписання його уповноваженою особою після здійснення передбаченої чинним законодавством України процедури погодження.
Крім того, суд не приймає у якості беззаперечного доказу неправомірності прийняття наказу т.в.о. Головою Державної митної служби України від 10.01.2012 року за №28-к «Про припинення перебування на державній службі» та наказу Дніпропетровської митниці Державної митної служби України від 10.01.2012 року за №16-к «Про припинення виконання обов`язків за посадою та проведення розрахунку» надану позивачем у судовому засіданні копію листка непрацездатності серії АВТ№822433, не завірену належним чином, на підставі якої позивач зазначає про своє перебування у стаціонарі з 10.01.2012 року по 24.01.2012 року та стверджує про незаконність свого звільнення, виходячи з наступного.
Позивач, незважаючи на звернення до адміністративного суду на початку лютого 2012 року, тобто менше ніж через два тижні з моменту перебування у стаціонарі, не зміг ні пояснити суду, чим саме він хворів, та чому потрапив до стаціонару саме 10.01.2012 року, тобто в день прийняття відповідачами №1 та №2 оскаржуваних наказів, ні надати до суду будь якої виписки з історії хвороби або лікарняної картки на підтвердження наявності підстав для перебування у стаціонарі, зазначивши лише, що погано себе почував, а в чому саме це виявлялося, не пам`ятає.
Відповідно до частини третьої статті 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. Водночас, звільнення з займаної посади за порушення Присяги державного службовця здійснюється відповідно до пункту 6 статті 30 Закону України «Про державну службу», а не з підстав, визначених статтею 40 КЗпП України.
Суд приходить до висновку, що, оскільки Закон України «Про державну службу» не містить обмежень щодо неможливості звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, строки припинення державної служби відповідно до пункту 6 статті 30 визначаються виходячи з конкретного випадку після встановлення факту порушення Присяги, що не виключає припинення державної служби в період тимчасової непрацездатності особи.
Додатково судом досліджено питання щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Так, згідно з наказами Дніпропетровської митниці Державної митної служби України від 01.12.2011р. № 884-к та від 20.06.2010 за №319-к, за неналежне виконання трудових обов`язків, передбачених посадовою інструкцією, ОСОБА_1 оголошено догану з позбавленням права отримання премії на весь період її дії. Відповідно до наказу Дніпропетровської митниці Державної митної служби України від 06.05.2010 № 194-к за порушення ОСОБА_1 вимог листа Держмитслужби України від 09.04.2010р. за №11/4-10.16/3117-ЕП позивачу було винесено зауваження.
Зазначені рішення не були оскаржені ОСОБА_1 у встановленому законом порядку. Встановлені обставини хоча і не впливають на визначення повторності вчинення дисциплінарного правопорушення в силу давності прийняття вищезазначених рішень, проте додатково характеризують службову діяльність позивача.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади, місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; з досягненням розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За приписами ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України, дослідивши докази, надані сторонами у справі, у їх сукупності та з`ясувавши всі фактичні обставини у справі, з урахуванням приписів ч.3 ст.2 КАС України, з матеріалів справи вбачається та у судових засіданнях встановлено, що дії суб`єктів владних повноважень відповідача №1 та відповідача №2 щодо прийняття наказу т.в.о. Головою Державної митної служби України від 10.01.2012 року за №28-к «Про припинення перебування на державній службі» та наказу Дніпропетровської митниці Державної митної служби України від 10.01.2012 року за №16-к «Про припинення виконання обов`язків за посадою та проведення розрахунку» є вчиненими з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); неупереджено; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачами № 1 та №2 надані відповідні докази та повністю доведена правомірність та законність винесення оскаржуваних позивачем наказів, що виключає задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправними зазначених наказів, їх скасування, поновлення на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 160, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної митної служби України; Дніпропетровської митниці Державної митної служби України про: визнання протиправним та скасування наказу т.в.о. Голови Державної митної служби України від 10.01.2012 року за №28-к «Про припинення перебування на державній службі»; скасування наказу Дніпропетровської митниці Державної митної служби України від 10.01.2012 року за №16-к «Про припинення виконання обов`язків за посадою та проведення розрахунку»; зобов`язання Державної митної служби України поновити ОСОБА_1 на посаді головного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Кривий Ріг» Дніпропетровської митниці Державної митної служби України; зобов`язання Дніпропетровської митниці Державної митної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 10.01.2012 року по час фактичного поновлення на посаді - відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови шляхом подачі апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції з одночасним її направленням до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 22 березня 2012 року

Суддя Є.О. Жукова