Справа № 705/2611/22
Суддя: Піньковський Р. В.
Дата ухвалення: 2022-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №705/2611/22
2-а/705/97/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2022 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі Романовій О.М.

за участю представника позивача Панасюка Р.В.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані справу за адміністративним позовом Уманського відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України та про його затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з метою забезпечення примусового видворення за межі території України,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про те, що Уманський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області є територіальним підрозділом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

05.05.2022 року співробітниками Уманського відділу УДМС у Черкаській області по вул. Івана Богуна, 4, м. Умані був виявлений громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав на території України понад встановлений термін.

В ході проведеної перевірки було встановлено, що відповідач, з його слів, прибув на територію України 07.05.2003 року, перетнувши кордон через КПП «Гоптівка», по паспорту громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 .

05.05.2022 Уманським відділом УДМС у Черкаській області відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з порушенням термінів перебування в Україні, тому цього ж дня позивачем прийнято рішення №28 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , копію якого відповідач отримав на руки.

Під час розгляду адміністративної справи, та прийняття рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства №28 від 05.05.2022 року відповідачу було повідомлено терміни в які він повинен залишити територію України та відповідальність яка настає в разі не виконання даного рішення та роз`яснено вимоги статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» щодо видворення в примусовому порядку у разі ухилення від виїзду за межі України у визначений строк.

Відповідно до рішення №28 від 05.05.2022 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, відповідач мав залишити територію України до 03.06.2022.

Підстав для подальшого перебування на території України у відповідача немає, приймаюча сторона та законні засоби існування для забезпечення перебування в Україні відсутні, громадян України, які б могли гарантувати відповідачу фінансове та медичне забезпечення немає.

До Уманського відділу УДМС у Черкаській області, а також до інших підрозділів Державної міграційної служби від відповідача, або осіб, які уповноважені представляти його інтереси, заяв з приводу оформлення документів, які б дозволяли відповідачу перебувати в Україні на законних підставах, не надходило.

У відповідача відсутні документи які б надавали право законно перебувати на території України. Згідно єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС України ІП «Облік іноземців та біженців», відповідач з приводу отримання дозволу на імміграцію в Україну та документування посвідкою на постійне чи тимчасове проживання не звертався, посвідками на постійне або тимчасове проживання на території України не документувався, зареєстрованим на території України не значиться. На особистому рахунку іноземця кошти відсутні, законних джерел доходу в Україні не має. Інформація про працевлаштування іноземця відсутня.

Згідно листа Уманського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції України №116/22.13-04-05 від 07.07.2022 року, за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актових записів про шлюб та народження дітей складених на ім`я громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 - не виявлено.

Тобто, у іноземця відсутні підстави та документи, що дають право законно перебувати на території України, виїзд з території України самостійно у визначений законом термін відповідач не здійснив, та відсутні фінансові заощадження.

Вважають, що відповідач буде ухилятися від виїзду з території України в добровільному порядку, про що свідчить відсутність у нього документів на право перебування в Україні, відсутність фінансового забезпечення, а також відсутність у нього законних підстав перебування та проживання на території України, у зв`язку з цим звернулися до суду з вказаним позовом.

Просять суд примусово видворити громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України. Також просять затримати громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з поміщенням до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України строком на 6 місяців. Рішення допустити до негайного виконання.

Представник позивача Уманського РВ УДМС України в Черкаській області в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та факти, викладені у позовній заяві, просить суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, врахувавши процесуальну позицію сторін по справі, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до наступних висновків.

За правилами ч. 7 ст. 5 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист в адміністративних справах, що і громадяни України.

Згідно з ч. 5 ст. 46 КАС України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України.

Судом встановлено, що 05.05.2022 року уповноваженою особою Державної міграційної служби України в Черкаській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МЧК № 001273 відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був виявлений під час перевірки, як особа, яка ухиляється від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування.

На підставі вказаного протоколу уповноваженою особою Державної міграційної служби України в Черкаській області 05.05.2022 року розглянуто справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП, а саме порушення ОСОБА_1 , громадянином Російської Федерації, частин 1, 3 статті 3 та ст. 9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та винесено постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності у виді штрафу.

05.05.2022 року завідувачем сектору ОЗНМРВ Уманського відділу УДМС у Черкаській області Панасюком Р.В. винесено рішення № 28, згідно якого установлено, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув на територію України 07.05.2003 року, перетнувши кордон через КПП «Гоптівка» по паспорту громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 . Враховуючи вказане, ОСОБА_1 на цей час знаходиться в України понад встановлений термін. За вказане правопорушення ОСОБА_1 був притягнутий працівниками Уманського відділу КДМС до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн. та було вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , зобов`язавши останнього покинути територію України у термін до 03.06.2022 року.

Відповідно до повідомлення Уманського відділу ДРАЦС в Уманському районі Черкаської області від 07.07.2022 року № 916/22.13-04-05 за наявним архівним фондом Уманського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у тому числі по поновлених актових записах та за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян в межах відділу, актових записів про шлюб, народження дітей складених на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не виявлено.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон №3773-VI), який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України та підзаконними нормативно правовими актами; Порядком продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 №150; Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України 23.04.2012 №353/171/150 (далі Інструкція); Інструкцією про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 №141.

Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант це іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Частиною 3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» зазначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно ч.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Відповідно до частин 1, 3 статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 №150, Іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Згідно абзацу 1 частини 1 статті 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд в Україну та виїзд з України з іноземців та осіб без громадянства здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Судом встановлено, що відповідач перебуває на території України з травня 2003 року та після цього державний кордон не перетинав. За довідкою на повернення до посольства Російської Федерації відповідач не звертався, також у встановленому законом порядку не звертався й до компетентних органів з приводу документування посвідкою на постійне чи тимчасове проживання на території України.

Як вбачається з матеріалів справи, документи які б підтверджували законне перебування відповідача на території України відсутні, станом на момент розгляду адміністративної справи відповідач є іноземцем, який не має законних підстав для перебування на території України, що є підставою для прийняття рішення про його примусове видворення.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року №1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 13 Закону України «Про імміграцію».

Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Судом встановлено, що відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, з відповідними заявами до працівників ДМС України відповідач не звертався.

Крім того, останній не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150 (далі Інструкція), примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Відповідно до п.4 розділу 1 Інструкції іноземці можуть бути примусово повернуті до країни походження чи третьої країни на підставі рішення органу ДМС або органу охорони державного кордону, або органу СБУ про примусове повернення чи примусово видворені на підставі винесеної за позовом цих органів/підрозділів постанови адміністративного суду про примусове видворення.

Згідно ст. 288 КАС України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Розглядаючи питання щодо позовних вимог про затримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення його примусового видворення, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 Інструкції за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, або за наявності ризику його втечі, а так само у разі відсутності в іноземця, що вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, органи ДМС, орган охорони державного кордону або орган СБУ подають до адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням ПТПІ позовну заяву відповідно до ч.1 ст. 289 КАС України.

Згідно п.1 ч.1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Частиною 11 статті 289 КАС України, встановлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більше як на вісімнадцять місяців.

З огляду на те, що судом достовірно встановлено, що відповідач незаконно перебуває на території України, є порушником міграційного законодавства та наявні обставини, що підтверджують його ухилення від добровільного виїзду за межі України, він не має законного джерела існування, постійного місця проживання, власності та родинних зв`язків на території України, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що він буде ухилятися від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення.

За таких обставин суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи вимоги, заявлені позивачем в прохальній частині адміністративного позову, суд приходить до висновку про можливість звернення рішення до негайного виконання у відповідності до вимог п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 288, 289, 371 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Примусово видворити громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

Затримати громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без постійного місця проживання, з поміщенням до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення за межі території України на строк 6 (шість) місяців.

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції у десятиденний строк із дня його проголошення.

На підставі частини 1 статті 295 КАС України, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 14.07.2022 року.

Суддя: Р. В. Піньковський