Справа № 460/16076/21
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2022-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 липня 2022 року м. Рівне №460/16076/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, за участю: секретаря судового засідання І.С. Ляшук; представника позивача адвоката Ю.М. Тарасюка; представника відповідача В.О. Шеремети; розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.01.2020 №, №, №; визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 13.03.2020 №15376-50.

Заяви по суті справи.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач дізнався про нарахування контролюючим органом грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, військового збору та застосування штрафних санкцій відповідно до податкових повідомлень-рішень від 17.01.2020 №, №, №, які сформовані у зв`язку не оподаткуванням доходу в сумі 490116,85 грн, отриманого у 2 кварталі 2016 року, як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеної (анульованої) АТ «УкрСиббанк»; не оподаткуванням доходу в сумі 490116,85 грн, отриманого у 2 кварталі 2016 року, як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеної (анульованої) АТ «УкрСиббанк», в результаті чого донараховано військовий збір за 2016 рік в сумі 7351,75 грн; незабезпеченням платником податків зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів. Позивач вказує, що такі рішення є протиправними, оскільки жодного повідомлення про анулювання боргу не отримував, перевірка проведена з процедурними порушеннями, сума прощеного боргу не являється додатковим благом у розумінні норм Податкового кодексу України. Також вказує на відсутність підстав для формування податкової вимоги на суми, які зазначені в податкових повідомленнях-рішеннях.

Відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що за наслідками перевірки установлено факти порушення позивачем абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, пункту 179.7 статті 179 ПК України не оподаткування доходу в сумі 490116,85 грн, отриманого у 2 кварталі 2016 року, як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеної (анульованої) АТ «УкрСиббанк», в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 88221,03 грн; пунктів 1.2, 1.3, підпункту 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX ПК України не оподаткування доходу в сумі 490116,85 грн, отриманого у 2 кварталі 2016 року, як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеної (анульованої) АТ «УкрСиббанк», в результаті чого донараховано військовий збір за 2016 рік в сумі 7351,75 грн; пункту 44.1 статті 44, пункту 44.3 статті 44 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів. Вказане слугувало для прийняття податкових повідомлень-рішень та формування податкової вимоги, які є правомірними та такими, що не підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 29.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 18.01.2022.

Ухвалою суду від 18.01.2022, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у підготовчому засіданні оголошена перерва до 03.02.2022.

Підготовче засідання у даній справі, призначене на 03.02.2022, не відбулося через тимчасову непрацездатність головуючого судді.

Ухвалою суду від 07.02.2022 справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 03.03.2022.

Ухвалою суду від 03.03.2022 підготовче засідання відкладене на 12.04.2022.

Ухвалою суду від 12.04.2022 підготовче засідання відкладене на 24.05.2022 за клопотанням відповідача.

Ухвалою суду від 24.05.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 05.07.2022.

У судове засідання 05.07.2022 прибув представник позивача, підтримав заявлені позовні вимоги, та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

До суду також прибув представник відповідача, заперечив проти позовних вимог, та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

На підставі статей 243, 250 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 05.07.2022.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

Між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Банк) та ОСОБА_2 (Позичальник) укладений Договір про надання споживчого кредиту від 12.01.2008 №0 (далі Договір кредиту), відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 58500,00 дол США 295425,00 грн (за курсом НБУ на день укладення Договору) (а.с. 8).

Банком сформоване Повідомлення про анулювання боргу від 22.04.2016 №31-2-01/39 (далі Повідомлення), відповідно до якого повідомлено, що за Позичальником обліковується кредитна заборгованість в сумі 51951,28 дол США, що складає 1318193,96 грн (по курсу НБУ станом на 22.04.2016); Банк повідомив, що ним прийняте рішення про анулювання кредитної заборгованості в сумі основного боргу 28218,81 дол США 716014,35 грн (по курсу НБУ станом на 22.04.2016); Банк повідомив, що ним також прийняте рішення про анулювання заборгованості по процентам на суму 352,47 дол США 8943,45 грн (по курсу НБУ станом на 22.04.2016) (а.с. 11).

Контролюючим органом винесений Наказ «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 » від 29.11.2019 №798 (далі Наказ №798), яким постановлено провести документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків - ОСОБА_1 , з питань подання до органів ДПС декларації про майновий стан та доходи за звітний період з 01.01.2016 по 31.12.2016, своєчасності та повноти сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб і військового збору, з 10.12.2019 тривалістю 5 робочих днів (а.с. 25).

За результатами перевірки контролюючим органом складений Акт «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 з питань подання до органів ДПС декларації про майновий стан та доходи за звітний період з 01.01.2016 по 31.12.2016, своєчасності та повноти сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб і військового збору» від 21.12.2019 №624/17-00-13-04/ НОМЕР_1 (далі Акт перевірки) (а.с. 28).

Розділ III «Висновки» Акта перевірки: документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлені порушення:

підпунктів 16.1.2, 16.1.3 пункту 16.1 статті 16, абзацу А пункту 176.1 статті 176 ПК України, у результаті чого встановлено відсутність ведення обліку доходів та витрат за 2016 рік;

абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, пункту 179.7 статті 179 ПК України не оподаткування доходу в сумі 490116,85 грн, отриманого у 2 кварталі 2016 року, як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеної (анульованої) АТ «УкрСиббанк», в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 88221,03 грн;

пунктів 1.2, 1.3, підпункту 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX ПК України не оподаткування доходу в сумі 490116,85 грн, отриманого у 2 кварталі 2016 року, як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеної (анульованої) АТ «УкрСиббанк», в результаті чого донараховано військовий збір за 2016 рік в сумі 7351,75 грн;

пункту 44.1 статті 44, пункту 44.3 статті 44 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів.

На підставі Акта перевірки контролюючим органом винесені податкові повідомлення-рішення від 17.01.2020 (далі - ППР):

№ (далі ППР №), яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 110276,29 грн у тому числі: за податковим зобов`язанням 88221,03 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 22055,26 грн (а.с. 6);

№ (далі ППР №), яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 9189,68 грн, у тому числі: за податковим зобов`язанням 7351,75 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1837,93 грн (а.с. 5);

№ (далі ППР №), яким визначено суму штрафних санкцій у розмірі 510,00 грн (а.с. 4).

Контролюючим органом також сформована Податкова вимога від 13.03.2020 №15376-50, якою визначено до сплати суму податкового боргу у розмірі 155796,13 грн (далі Податкова вимога) (а.с. 7).

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваних рішень ППР №, №, № та Податкової вимоги, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає таке.

Щодо ППР №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 110276,29, у тому числі: за податковим зобов`язанням 88221,03 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 22055,26 грн, суд зазначає.

Відповідно до пункту 164.1 статті 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

У підпункті 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України надано визначення поняття додаткові блага, у відповідності до якого це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, визначений пунктом 164.2 статті 164 ПК України.

Відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (у редакції, що діяла у 2016 році), дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Згідно з підпунктом 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 ПК України (у редакції, що діяла у 2016 році), до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовне7 давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Положеннями підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 ПК України передбачено, що платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Згідно з підпунктом б підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.

Тобто сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує доход платника податку і включається в його оподатковуваний доход.

Водночас, у відповідності до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Перехідні положення ПК України, не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, непогашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що фінансовий кредит був отриманий у банку в іноземній валюті, не був погашений до 01.01.2014, операції з прощення (анулювання) банком заборгованості за кредитом в іноземній валюті були здійснені у другому кварталі 2018 року, тобто не раніше 01.01.2015, банк здійснив прощення (анулювання) заборгованості за кредитами на суму, що не перевищує суму курсової різниці, у зв`язку з чим така сума не вважається додатковим благом згідно з п. 8 підрозділу 1 розділу XX Перехідні положення ПК України.

Основна сума боргу (кредиту) платника податку прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника. Визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Кредитор в свою чергу має належним чином повідомити платника податку - боржника про анулювання (прощеного) боргу (рекомендованим листом з повідомленням про вручення, шляхом укладення відповідного договору, шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто) та включити суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку.

Позивач вказує, що про анулювання боргу йому стало відомо лише після отримання оскаржуваних ППР, жодних листів повідомлень особисто не підписувалость та не отримувалось. Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку, в тому числі і військового збору.

До відзиву на позовну заяву відповідач надав суду копію Повідомлення про анулювання боргу від 22.04.2016 №31-2-01/39 (а.с. 46) з відміткою «Повідомлення отримала особисто ОСОБА_1 підпис 22.04.2016».

Під час розгляду справи представник позивача вказав, що вказане Повідомлення позивач не отримував, а напис про отримання такого Повідомлення ставить під сумнів.

Вирішуючи питання щодо належності та допустимості наданого відповідачем доказу, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За правилами статті 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (частина друга статті 94 КАС України).

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (частина четверта статті 94 КАС України).

Відповідно до частини п`ятої статті 94 КАС України, учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Суд відхиляє наданий відповідачем доказ копію Повідомлення про анулювання боргу від 22.04.2016 №31-2-01/39 (а.с. 46), оскільки: учасник справи не вказав про наявність у нього оригіналу такого документа, при цьому засвідчив його; представник відповідача не надав належних пояснень щодо обставин отримання такого документа; такий документ не надавався Банком лист Банку від 20.11.2018 не містить переліку додатків щодо такого листа (а.с. 44).

Суттю даного спору є наявність або відсутність підстав для збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді прощеної (анульованої) у 2016 року суми основного боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті.

Вимоги щодо збільшення грошових зобов`язань з військового збору є похідними за своєю суттю, оскільки безпосередньо пов`язані із збільшенням загального оподатковуваного доходу як бази оподаткування і цим податком.

Верховний Суд у постанові від 14 листопада 2019 року у справі №520/10880/18 відхилив доводи контролюючого органу про те, що додатковий договір про прощення (анулювання) суми боргу передбачав прощення основної суми боргу, а не курсової різниці. Своє рішення суд касаційної інстанції обґрунтував тим, що положення п.8 підрозділу І Розділу XX Перехідні положення ПК України передбачають прощення саме боргу, але в розмірі, що не перевищує курсову різницю.

Зміст пункту 8 підрозділу 1 Розділу XX Перехідні положення ПК України вказує на те, що ця норма права визначає граничний розмір прощеного (анульованого) боргу, який не буде вважатися додатковим благом за умов коли: боржник отримав кредит у іноземній валюті; фінансові зобов`язання в іноземній валюті не були погашені станом на 01 січня 2014; сторони кредитного договору домовилися про зміну валюти зобов`язання; операція з прощення (анулювання) боргу здійснена після 01 січня 2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, отриманий позивачем кредит в іноземній валюті станом на 01.01.2014 не був погашений, прощення боргу відбулося у 2016 року, тобто, після 01.01.2015.

Відповідачем під час перевірки не встановлено з чого саме складається сума прощеного боргу та без врахування курсової різниці при переведенні боргу із валютного у гривневий, відповідачем не перевірялось чи перевищує сума прощеного (анульованого) кредитором боргу за таким кредитним договором суму курсової різниці, обрахованої за правилами, передбаченими пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Зі змісту Акта перевірки вбачається, що єдиний документ, який був отриманий контролюючим органом від Банку є лист від 20.11.2018 (а.с. 44), яким не надано відповідних документів щодо прощення боргу, а лише зазначено про таке прощення.

Аналіз вищенаведених обставин дозволяє дійти висновку про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень пункту 8 підрозділ 1 розділу XX Перехідні положення ПК України.

Таким чином, прощений позивачу борг не може вважатись додатковим благом в розумінні підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, а, отже, такий борг не підлягає оподаткуванню.

Суд також звертає увагу на те, що при винесенні суб`єктом владних повноважень оскаржуваного ППР №, контролюючий орган повинен був застосувати принцип «пропорційності» - пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Прийняття рішень, вчинення дій пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване ці рішення (дії), - цей критерій відображає принцип пропорційності (адекватності). Дотримання принципу пропорційності особливо важливе при прийняті рішень або вжитті заходів, які матимуть вплив на права, свободи та інтереси особи. Метою дотримання цього принципу є досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямовані рішення або дії суб`єкта владних повноважень, та інтересами конкретної особи. Принцип пропорційності, зокрема, передбачає, що:

1) здійснення повноважень, як правило, не має спричиняти будь-яких негативних наслідків, що не відповідали б цілям, яких заплановано досягти;

2) якщо рішення або дія можуть обмежити права, свободи чи інтереси осіб, то такі обмеження мають бути виправдані необхідністю досягнення важливіших цілей;

3) несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів особи внаслідок рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути значно меншими від тієї шкоди, яка могла б настати за відсутності такого рішення чи дії;

4) для досягнення суспільно-корисних цілей необхідно обирати найменш «шкідливі» засоби.

Таким чином, принцип пропорційності має на меті досягнення балансу між публічним інтересом та індивідуальним інтересом особи, а також між цілями та засобами їх досягнення.

Як зазначалося вище, позивач отримав у 2008 році кредит в іноземній валюті в еквіваленті 295425,00 грн (за курсом НБУ на день укладення Договору); відображена Банком у звітності сума прощеного (анульованого) боргу складає 716014,35 грн; сума нарахованого грошового зобов`язання за ППР № становить 110276,29 грн.

Вказане свідчить про прийняття рішення без дотримання принципу пропорційності.

Тому суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для скасування ППР № як щодо суми ПДФО за основним зобов`язанням, так і щодо суми штрафу у розмірі 22055,26.

Щодо ППР №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 9189,68 грн, у тому числі: за податковим зобов`язанням 7351,75 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1837,93 грн, суд зазначає, що таке рішення також підлягає скасуванню у повному обсязі, оскільки є похідним від визначення суми ПДФО.

Щодо ППР №, яким визначено суму штрафних санкцій у розмірі 510,00 грн, суд зазначає таке.

Зі змісту ППР № вбачається, що останнє сформоване у порядку пункту 121.1 статті 121 ПК України; у Розрахунку штрафних санкцій зазначено, що порушення стосується пункту 44.1, пункту 44.3 статті 44 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків і зборів.

Пункт 44.1. статті 44 ПК України:

«Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу».

Пункт 44.3. статті 44 ПК України:

«Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності. У разі ліквідації платника податків документи, визначені пунктом 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу), що передували даті ліквідації платника податків, в установленому законодавством порядку передаються до архіву».

Пункт 121.1. статті 121 ПК України:

«Незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень».

Тобто, нормою пункту 121.1 статті 121 ПК України визначено санкцію штраф у розмірі 510,00 грн за: (1) незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання; (2) ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом.

Акт перевірки (пункт 2.1.11 Акта перевірки) містить посилання на те, що платник податків не надав контролюючому органу оригіналів документів при здійсненні податкового контролю.

Разом з цим, Розділ III «Висновки» Акта перевірки містить посилання на порушення позивачем пункту 44.1 статті 44, пункту 44.3 статті 44 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів.

Натомість оскаржуване ППР № стосується санкції за незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання.

Оскільки норма пункту 121.1 статті 121 ПК України визначає дві різні підстави для накладення штрафу, тому суд дійшов висновку про необґрунтованість оскаржуваного ППР №, оскільки останнє містить посилання на незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, а не на ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів.

Акт перевірки не містить опису обставин щодо фактів саме незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, а тому оскаржуване ППР № підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування Податкової вимоги, суд зазначає таке.

Відповідно до підпункту 14.1.153. пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкова вимога письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до пункту 59.1. статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Зі змісту оскаржуваної Податкової вимоги вбачається, що остання включає суми зобов`язань, визначені за ППР №, №, №.

Враховуючи попередній висновок суду про протиправність ППР №, №, №, оскаржувана Податкова вимога також підлягає скасуванню.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваних рішень ППР №, №, № та Податкової вимоги, у порядку статті 77 КАС України, а тому права та інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправними і скасування таких рішень суб`єкта владних повноважень.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1558,00 грн, сплачена відповідно до квитанції від 25.11.2021 №МР АВ15097800А 22195001, оригінал якої знаходиться у матеріалах справи.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (вулиця Відінська, 12, місто Рівне, 33023; ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати: податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 17.01.2020 №, №, №; Податкову вимогу від 13.03.2020 №15376-50.

Стягнути на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 1558,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 13 липня 2022 року

Суддя К.М. Недашківська