Справа № 420/12925/20
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2022-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/12925/20

Категорія: 112010200

Головуючий в 1 інстанції: Бойко О. Я.

Місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмову у проведенні перерахунку пенсії та виплаті пенсії, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії та стягнення різниці пенсії між фактично виплаченою та перерахованою, -

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмову у проведенні перерахунку пенсії та виплаті пенсії, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії у розмірі 90% згідно з довідкою №9170/Явт від 08.09.2020 р. та стягнення різниці пенсії між фактично виплаченою та перерахованою.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у проведенні з 01 квітня 2019 року перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.04.2019 року ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 р. №704 у розмірі 90% грошового забезпечення, згідно довідки Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 08 вересня 2020 року №9170/Явт, виходячи з суми 38286,00 грн. та провести її виплату з 01.04.2019 року з урахуванням виплачених за цей період сум пенсії.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 різницю між фактично отриманою та перерахованою у новому розмірі пенсією за вислугу років в розмірі 90 відсотків грошового забезпечення згідно довідки Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 08 вересня 2020 року №9170/Явт, виходячи з суми 38286,00 грн. з 01 квітня 2019 року.

У решті позовних вимог відмовлено.

23.02.2021 р. рішення суду по справі № 420/12925/20 набрало законної сили.

05.03.2021 р. Одеський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист на виконання рішення суду у вказаній справі.

18.05.2022 р. від позивача надійшла заява про зміну способу і порядку виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/12925/20, в якій позивач просив встановити спосіб і порядок виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року по справі № 420/12925/20, шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 різниці між фактично отриманою та перерахованою у новому розмірі пенсією за вислугу років в розмірі 90 відсотків грошового забезпечення згідно довідки Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 08 вересня 2020 року №9170/Явт, виходячи з суми 38286,00 грн. з 01 квітня 2019 року, за період з 01.04.2019 року по 30.04.2021 року у розмірі 153846,73 грн. (сто п`ятдесят три тисячі вісімсот сорок шість гривень 73 копійки).

В обґрунтування поданої заяви зазначається, що у зв`язку із невиконанням в повному обсязі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 по справі № 420/12925/20 позивач звернувся до відповідача, який листом повідомив, що виплата пенсії позивачу за період з 01.04.2019 по 30.04.2021 в сумі 153846,73 грн. буде здійснена після виділення Головному управлінню відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

З метою повного виконання судового рішення, стягувач у квітні 2022 року звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, проте листом Головне управління повідомило, що рішення суду не може бути виконаним у зв`язку із не зазначенням у виконавчому документі конкретної суми стягнення.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.05.2022 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду по справі № 420/12925/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмову у проведенні перерахунку пенсії та виплаті пенсії, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії у розмірі 90% згідно з довідкою №9170/Явт від 08.09.2020 та стягнення різниці пенсії між фактично виплаченою та перерахованою - відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального права, при цьому обставини справи не з`ясовані повно, об`єктивно та всебічно, тому просить прийняти постанову, якою скасувати оскаржувану ухвалу Одеського окружного адміністративного суду, та ухвалити нове рішення про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В своїй скарзі апелянт навів доводи, аналогічні викладеним у заяві від 18.05.2022 року, а саме зазначив, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2022 року в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 різниці між фактично отриманою та перерахованою у новому розмірі пенсією за вислугу років виконано не було. Тому, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України, котре листом повідомило, що виплата пенсії позивачу за період з 01.04.2019 по 30.04.2021 в сумі 153846,73 грн. буде здійснена після виділення боржнику відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

З метою повного виконання судового рішення, стягувач у квітні 2022 року звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, проте листом Головне управління повідомило, що рішення суду не може бути виконаним у зв`язку із не зазначенням у рішенні суду першої інстанції конкретного розміру різниці між фактично отриманою та перерахованою у новому розмірі пенсією за вислугу років, котра підлягає безспірному списанню з рахунків боржника. Таким чином, на думку апелянта, єдиним засобом для виконання судового рішення є зміна способу і порядку його виконання, передбачена ст. 378 КАС України.

Крім того, апелянт зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції помилково застосував положення Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 р. №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», котра, була визнана протиправною та нечинною рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва № 640/5248/19 від 12.11.2019 р. з урахуванням змін, внесених Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду № 640/5248/19 від 22.07.2020 р.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Вирішуючи справу та відмовляючи в задоволені заяви ОСОБА_1 від 18.05.2022 р., суд першої інстанції виходив з того, що під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняттям судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, встановлених раніше. У свою чергу, зміст поданої заяви та її прохальна частина вказує не на зміну способу та порядку виконання судового рішення, а прийняття нового із зазначенням конкретної суми стягнення, що не досліджувалось судом під час прийняття рішення у даній справі.

При цьому вказав, що подаючи до суду заяву про зміну способу і порядку виконання рішення суду, шляхом стягнення з боржника на користь стягувача коштів в сумі 153846,73 грн., позивач фактично просить суд змінити та розширити резолютивну частину свого рішення, змінити рішення суду по суті та спосіб захисту, що є неможливим, оскільки таке судове рішення є незмінним.

Надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відтак, поняття спосіб і порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке стосується виконавчого провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту.

Під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів щодо реалізації рішення в разі неможливості його виконання в раніше встановлений спосіб.

Тобто, зі змісту вказаної норми випливає, що суд при розгляді питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення може змінити спосіб та порядок виконання рішення лише у виняткових випадках, не змінюючи, при цьому, способу захисту порушеного права, обраного судом при вирішенні справи по суті.

ОСОБА_1 в заяві про зміну способу і порядку виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/12925/20 зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не виконало рішення суду в повному обсязі, оскільки суб`єктом владних повноважень здійснено перерахунок пенсії позивача, проте не виплачено заборгованість після проведення вказаного перерахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області листом від 20.04.2021 за №6380-4817/Б-02/8-1500/21 повідомило позивача про те, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2022 року по справі №420/12925/20 виконано в повному обсязі. Розмір пенсії позивача з 01.05.2021 року становитиме 17690,00 грн. Інформація про виконання рішення у вказані справі Головним управлінням внесена до реєстру судових рішень. Крім цього зазначено, що виплата нарахованої доплати пенсії за період з 01.04.2019 р. по 30.04.2021 р. в сумі 153846,73 грн. буде здійснена по надходженню коштів з Державного бюджету в порядку загальної черговості, після виділення коштів для виплати Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів Головному управлінню.

Таким чином, Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області в межах наданих повноважень вжито усіх можливих заходів для виконання даного рішення суду, зокрема здійснено перерахунок пенсії за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення, згідно довідки від 08.09.2020 року №9170/Явт, виходячи з суми 38286,00 грн., та внесено інформацію про виконання рішення до реєстру судових рішень.

При цьому, суд зауважує, що приписи ст. 378 КАС України передбачають зміну чи встановлення порядку чи способу виконання рішення, яке було ухвалено судом у справі, а саме резолютивної частини рішення, яке містить висновки суду по суті позовних вимог, у зв`язку з чим, суд, здійснюючи зміну порядку чи способу виконання рішення, не змінює змісту резолютивної частини та не змінює спосіб захисту порушеного права, обраний судом при вирішенні справи.

Натомість, обставини викладені у заяві представника стягувача не обґрунтовують доцільність і необхідність зміни способу та порядку виконання рішення суду.

Невиконання відповідачем судового зобов`язання в частині виплати коштів через відсутність у нього відповідних бюджетних призначень в розумінні ч. 3ст. 378 КАС України не свідчить про неможливість виконання судового рішення та не може бути вагомою причиною для зміни способу і порядку його виконання, оскільки ця виплата буде виконана при надходженні коштів із Державного бюджету України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, забезпечується за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь які бюджетні зобов`язання можливо здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет.

Відповідно до ч.1 ст.121 Бюджетного кодексу України за порушення бюджетного законодавства винні особи несуть відповідальність згідно із законом.

Пунктами 1 та 3 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 №440 (далі - Порядок №440) встановлено, що цей Порядок визначає механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», інвентаризації та погашення заборгованості за ними.

Рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

За приписами пунктів 19 та 20 Порядку №440 бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року.

Отже, суб`єкт владних повноважень у порядку та у спосіб, які встановлені чинним законодавством України, виконав всі необхідні дії для повного виконання рішення суду.

З огляду на зазначене вище, обставини, які ускладнюють виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2022 року по справі №420/12925/20 або роблять його неможливим відсутні, тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заява позивача про зміну способу виконання рішення є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

При цьому, оскільки зміна способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права, відтак, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про встановлення способу і порядку виконання рішення суду.

Крім того, колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта щодо відмови Головного управління Державної казначейської служби України у безспірному стягненні з відповідача на користь ОСОБА_1 різниці між фактично отриманою та перерахованою у новому розмірі пенсією за вислугу років, виходячи з наступного

КАС України передбачає загальні і спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень.

Загальні способи контролю мають усі суди, незалежно від спеціалізації, і вони полягають у розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність державних виконавців. Загальний судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому статтею 287 КАС України.

Спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачені положеннями ст.ст. 382, 383 КАС України, зокрема до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення; накладання штрафу за невиконання судового рішення; визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду тощо.

Адміністративним судам при встановленні судового контролю за виконанням судових рішень у порядку ст.ст. 382, 383 КАС України потрібно враховувати, що зобов`язати Державну казначейську службу України подати звіт про виконання судового рішення або визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, вчинені Державною казначейською службою України, можливо за умови, що Державна казначейська служба України має відповідний статус у вказаних правовідносинах, а саме була відповідачем у справі.

У всіх інших випадках, коли рішенням суду було зобов`язано стягнути кошти або безпосередньо з державного бюджету, або з державних органів, підприємств, де Державна казначейська служба України (її органи) не були відповідачами у справі, звернення до суду повинно відбуватися у позовному провадженні.

Про те, що Державна казначейська служба України та її територіальні органи не є ані органом примусового виконання судових рішень, ані, загалом, учасником виконавчого провадження у подібних справах, а є встановленою Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» особою на здійснення гарантованого державою забезпечення виконання рішень суду способом безспірного списання коштів з рахунку боржника (державного органу, державного підприємства або підприємства, примусова реалізація майна якого забороняється) неодноразово вказував Верховний Суд, зокрема, у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 916/1227/16 (провадження №12-105гс18) та від 27 лютого 2019 року у справі № 913/356/15 (провадження № 12-5гс19), у постанові від 10.02.2021 справа №200/7261/13-ц.

З огляду на зазначене, колегія суддів наголошує, що апелянт не позбавлений права звернутись до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом до Державної казначейської служби України (її органів) у випадку, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю вказаного суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи та/або законні інтереси.

Щодо посилань апелянта на помилкове застосування судом першої інстанції положень Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 р. №649 (далі Порядок №649), котрий втратив чинність, колегія суддів зазначає наступне.

Резолютивною частиною рішення Окружного адміністративного суду міста Києва № 640/5248/19 від 12.11.2019 р. з урахуванням змін, внесених Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду № 640/5248/19 від 22.07.2020 р., визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».

Таким чином, суд першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали від 30.05.2022 року дійсно, обґрунтовуючи вчинення відповідачем всіх можливих дій щодо повного виконання рішення суду, помилково послався на норми п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 р. №645 та п.п.2,3,10 Порядку, введеного в дію вказаною постановою.

Водночас, у відповідності до положень п.1 Порядку №649, вказаний Порядок здійснював правове регулювання відносин, які виникали у зв`язку з погашенням заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Відповідно, не дивлячись на нечинність положень постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 р. №645 станом на день набрання законної сили рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2022 року, відносини, нормативне впорядкування яких здійснювалось вказаною постановою, регулювались також іншими нормативно-правовими актами, зокрема, Порядком погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 р. №440, Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2021 р. №845 тощо.

Як вже зазначалось вище, аналіз норм вказаного законодавства, свідчить про виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області всіх необхідних дій для повного виконання рішення суду. Тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обставини, які ускладнюють виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2022 року по справі №420/12925/20 або роблять його неможливим відсутні.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п.4 ч.1, ч.2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність та необґрунтованість зміни способу та порядку виконання рішення суду, однак, допустив неправильне застосування норм матеріального права, зокрема, щодо застосування ч п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 р. №645 та п.п.2,3,10 Порядку, затвердженого даною постановою, колегія суддів доходить висновку що постановлена Одеським окружним адміністративним судом ухвала від 30.05.2022 року підлягає зміні в мотивувальній частині.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року змінити, вилучивши з неї посилання на пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», підпункти 2,3,10 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 р. №649.

В іншій частині ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 12 липня 2022 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова