Справа № 200/15931/21
Суддя: Мозговая Н.А.
Дата ухвалення: 2022-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2022 року Справа№200/15931/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мозгової Н.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

16.11.2021 року позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ), звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: 6500, м.Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправним та скасування рішення №9 від 04.10.2021 року про відмову в призначенні пенсії за віком за заявою від 28.09.2021р., зобов`язання повторно розглянути заяву від 28.09.2021р. про призначення пенсії за віком із зарахуванням до трудового (страхового) стажу у колгоспі ім. Кірова, реорганізованого у колективне сільськогосподарське підприємство ТОВ ім. Кірова періодів роботи з 31.03.1981р. по 31.01.2001р. відповідно до записів у трудових книжках.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що набула право на пенсію та нею було здійснено звернення до пенсійного фонду з приводу її призначення. Рішенням відповідача відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з тим, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 31.03.1981 року по 31.01.2001 року у колгоспі ім. Кірова, оскільки в архівних довідках №105,106 від 21.05.2021 року по батькові заявниці вказано не повністю. Вважає, що відповідач таким чином порушує її право на отримання пенсії, оскільки основним документом, якій підтверджує стаж роботи на підприємстві є трудова книжка.

Ухвалою суду від 22.11.2021 року адміністративний позов залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

03.12.2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та запропоновано відповідачу надати до суду відзив на позовну заяву.

21.12.2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Свою позицію обґрунтував тим, що рішенням від 04.10.2021 року відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки при розгляді наданих документів позивача було встановлено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 31.03.1981 року по 31.01.2001 року у колгоспі ім. Кірова, оскільки в архівних довідках №105,106 від 21.05.2021 року по батькові заявниці вказано не повністю. З посиланням на Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993р. №637, вказують, що не має підстав призначити пенсію з урахуванням вказаних періодів роботи, оскільки не надана уточнююча довідка про період роботи на підприємстві із вказанням повного прізвища ім`я та по батькові.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідачу були надані завірені копії архівних довідок, копії трудових книжок, а також копії пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтверджують роботу позивача у колгоспі ім. Кірова з 31.03.1981 року по 31.01.2001 року.

31.01.2022 року ухвалою суду залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

23.02.2022 від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Зазначив, що позовна вимога в частині зобов`язання Головного управління зарахувати період трудового (страхового) стажу у колгоспі ім. Кірова та періодів роботи з 31.03.1981 року по 31.01.2001 відповідно до записів в трудових книжках до стажу роботи ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з підстав, що судом не може прийматися відповідне рішення, оскільки це є втручанням в дискреційні повноваження Головного управління. Отримавши пакет документів, наданий позивачем, та розглянувши його за змістом відповідач 2 дійшов висновку, що відсутні підстави для призначення пенсії, оскільки в наданих для розгляду документах, а саме: архівна довідка № 105 від 21.05.2021 інформація про заявницю зазначена не повністю. За таких обставин підстави для зарахування зазначеного періоду роботи відсутні. Для зарахування періоду роботи з 31.03.1981 по 31.01.2001 заявниці було рекомендовано надати нову довідку з зазначенням повного прізвища імя та по батькові. Зазначені недоліки не було усунуто, а відтак наявний страховий стаж Позивачки складає 16 років та 10 місяців, що не відповідає вимогам ст. 26 Закону України №1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З 07.02.2022 року по 27.02.2022 року суддя перебувала у відпустці. Після її завершення у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, рішенням Ради суддів України № 9 від 24.02.2022 року, наказом голови Донецького окружного адміністративного суду №14/1-г від 26.02.2022 року про запровадження особливого режиму роботи суду, у встановлений КАС України строк рішення по справі з об`єктивних причин не було прийнято. Зважаючи на вихід судді з відпустки 22.06.2022 року, справу розглянуто у розумний строк після виникнення можливості для цього.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), громадянин України, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії та відповідно до ст. 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Відповідачі, Головне управління Пенсійного фонду Українни в Донецькій області та Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області є суб`єктами владних повноважень основним завданням якихо, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

28.09.2021 року ОСОБА_1 звернулась до пенсійного органу про призначення пенсії.

04.10.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком.

Своє рішення пенсійний орган обґрунтував тим, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 31.03.1981 року по 31.01.2001 року у колгоспі ім. Кірова, оскільки в архівних довідках №105,106 від 21.05.2021 року по батькові заявниці вказано не повністю.

За наявним страховим стажем особа матиме право на пенсійну виплату з 31.07.2026 року.

Вважаючи протиправним рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до положень частин другої та четвертої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до 01.01.2004 - на підставі документів та порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Зважаючи на викладене, у разі відсутності відповідних записів у трудовій книжці, особа має право подати до органів пенсійного фонду довідку, що містить інформацію на підтвердження загального страхового стажу.

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Як вбачається з матеріалів справи, трудовою книжкою позивача підтверджено, що ОСОБА_1 працювала з 31.03.1981 року по 31.01.2001 року у колгоспі ім. Кірова.

Архівною довідкою №105 від 21.05.2021 року підтверджено факт роботи ОСОБА_1 у колгоспі ім. Кірова та архівною довідкою №106 від 21.05.2021 року зазначено заробітну плату ОСОБА_1 у колгоспі ім. Кірова. Також архівною довідкою №275 від 13.10.2021 року підтверджено факт роботи ОСОБА_1 у колгоспі ім. Кірова та зазначено кількість опрацьованих днів.

Відповідно до п.18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що для підтвердження стажу, зокрема, стажу роботи з 31.03.1981 року по 31.01.2001 року у колгоспі ім. Кірова, належними доказами є показання свідків.

Однак, відповідачем не було взято до уваги пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які підтвердити факт роботи позивача у спірний період у колгоспі ім. Кірова.

Крім того, трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки та інших документів, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

До того ж, відповідач не ставить під сумнів відомості, які занесені до трудової книжки щодо трудової діяльності позивача. Судом, в свою чергу, також не встановлено будь-яких виправлень або помилок у записах трудової книжки.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення повинні бути виконані чітко, акуратно, відповідними чорнилами. Запис у трудовій книжці про звільнення завіряється печаткою і підписом. Записи повинні відповідати оригіналам наказів або розпоряджень та мати чітке формулювання чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт Кодексу законів про працю.

При прийнятті документів для призначення пенсії органом Пенсійного фонду звертається особлива увага як на записи періодів роботи, так і на підстави їх проведення, тобто наявність номерів наказів, дат їх видачі. Крім цього, до уваги береться правильність записів прізвища, ім`я та по батькові й їхня подальша зміна. Якщо в трудовій книжці є виправлення, то вони мають бути завіреними в установленому порядку. Відсутність номера та дати видачі наказу про прийняття (звільнення) з роботи, переведення на іншу роботу (особливо це стосується посад, які дають право на пільгову пенсію) або ж виправлення в цих записах, проведених в невстановленому порядку, є підставою для відмови в зарахуванні відповідних періодів до стажу.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки та інших документів.

Пенсійний фонд не врахував, що не усі недоліки записів у архівній довідці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у архівній довідці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а.

Пунктом 1.1. розділу I Порядку 22-1 визначено, що заява про призначення пенсії подається заявником до «територіального органу» Пенсійного фонду України (далі «орган, що призначає пенсію») через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі «сервісний центр»).

Заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень «органу, що призначає пенсію» (пункт 4.1. розділу ІV Порядку 22-1).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ «органу, що призначає пенсію», який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником «органу, що призначає пенсію» (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів «органом, що призначає пенсію», приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Пунктом 4.7. розділу ІV Порядку 22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів саме «органом, що призначає пенсію».

Виключно «орган, що призначає пенсію», не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Пункт 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 визначає, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ «органу, що призначає пенсію», який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

ГУПФУ в Одеській області пояснило, що з урахуванням пункту 4.2 Порядку 22-1 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області за результатами розгляду заяви позивача на призначення пенсії винесло рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу №9 від 04.10.2021 року

Зазначені дії як відповідача 1, так і відповідача 2 не відповідають положенням пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1, оскільки за вказаними нормами засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ саме «органу, що призначає пенсію».

Тобто, після реєстрації заяви позивача та сканування копій документів відповідач 1 зобов`язаний засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначити структурний підрозділ саме «органу, що призначає пенсію», яким і є відповідач 1 - ГУПФУ в Донецькій області.

Натомість, таким структурним підрозділом був визначений відповідач 2 ГУПФУ в Одеській області.

Зазначені дії не регламентовані жодною правовою нормою, які регулюють відносини в сфері пенсійного забезпечення.

ГУПФУ в Одеській області не є структурним підрозділом ГУПФУ в Донецькій області, оскільки є територіальним органом Пенсійного фонду України і має свої окремі структурні підрозділи.

Пенсійний фонд України в силу приписів норм законодавства та Положення про Пенсійний фонд України не наділений повноваженнями призначати пенсії, відповідно серед його територіальних органів (якими є як ГУПФУ в Донецькій області, так і ГУПФУ в Одеській області) не може визначатися «структурний підрозділ», який в силу приписів пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення) та електронну пенсійну справу.

Таким чином, відповідач 2 не мав правових підстав для розгляду заяви та прийняття рішення стосовно позивача, який звернувся із заявою про призначення пенсії до відповідача 1.

В силу приписів пункту 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 саме керівник ГУПФУ в Донецькій області повинен підписати рішення за результатами розгляду заяви про призначення пенсії, оскільки ГУПФУ в Донецькій області і є тим «органом, що призначає пенсію».

Пункт 4.7. розділу ІV Порядку 22-1 визначає, що саме «орган, що призначає пенсію» (за спірних правовідносин - ГУПФУ в Донецькій області) повинен всебічно, повно і об`єктивно розглянути всі подані документи, після чого установити наявність чи відсутність права особи на одержання пенсії.

Враховуючи вище викладені обставини, відповідач 1 допустив грубе порушення пунктів 4.2., 4.3. та 4.7. розділу ІV Порядку 22-1, неправомірно допустивши після реєстрації заяви позивача визначення засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головного управління ПФУ в Одеській області як структурного підрозділу, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу позивача.

У зв`язку з чим оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 9 від 04.10.2021 року про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачами доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. за вимогу немайнового характеру.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Керуючись ст.ст.2-15,19-21,72-79,90,94,122,123,132,159-161,164,192-194,224-228,241-247,255,253-263,293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: 6500, м.Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправним та скасування рішення №9 від 04.10.2021 року про відмову в призначенні пенсії за віком за заявою від 28.09.2021р., зобов`язання повторно розглянути заяву від 28.09.2021р. про призначення пенсії за віком із зарахуванням до трудового (страхового) стажу у колгоспі ім. Кірова, реорганізованого у колективне сільськогосподарське підприємство ТОВ ім. Кірова періодів роботи з 31.03.1981р. по 31.01.2001р. відповідно до записів у трудових книжках задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №9 від 04.10.2021 року про відмову в призначенні пенсії за віком за заявою ОСОБА_1 від 28.09.2021р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) розглянути повторно заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) від 28.09.2021р. про призначення пенсії за віком із зарахуванням до трудового (страхового) стажу у колгоспі ім. Кірова, реорганізованого у колективне сільськогосподарське підприємство ТОВ ім. Кірова періодів роботи з 31.03.1981р. по 31.01.2001р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: 6500, м.Одеса, вул. Канатна, 83) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Повний текст судового рішення складено та підписано 15.07.2022 року.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Н.А. Мозговая