Справа № 420/8443/21
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

13 липня 2022 року

м. Київ

справа №420/8443/21

адміністративне провадження № К/990/10047/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Коваленко Н.В.,

суддів: Рибачука А.І., Стеценка С.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

21 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління по зниженню відсоткового розміру від 90% до 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати та застосуванню обмеження максимального (граничного) розміру пенсії при проведенні перерахунку пенсії за вислугу років;

- визнати протиправним та скасувати рішення № 69 від 12 листопада 2020 року в частині, що стосується застосування при проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відсотку розрахунку пенсії у розмірі 60% (замість 90%) від суми заробітної плати, вказаної у довідці Одеської обласної прокуратури від 03 листопада 2020 року №352, а також здійснення її виплати із застосуванням обмеження її граничного (максимального) розміру;

- зобов`язати Головне управління здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з 1 жовтня 2020 року відповідно до вимог статті 50-1 Закону України від 05 січня 1991 року №1789-ХІІ "Про прокуратуру" (в редакції Закону від 12 липня 2001 року №2663-111 та з урахуванням статей 81, 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII "Про прокуратуру", виходячи з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку працюючого на посаді заступника начальника відділу, у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури, на підставі довідки прокуратури Одеської області від 03 листопада 2020 року №352, згідно з якою розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії позивача становить 69 833,16 грн, без обмеження її максимального (граничного) розміру з урахуванням раніше проведених виплат.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вважаючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій такими, що винесені з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 11 травня 2022 року визнано неповажними підстави пропуску строку на касаційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року, викладені в касаційній скарзі. Відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження. Скаржнику встановлено десятиденний строк з дня вручення копії ухвали суду для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із наданням підтверджуючих доказів дати отримання оскаржуваного судового рішення, а також зазначення обґрунтованих підстав касаційного оскарження, визначених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 11 травня 2022 року скаржником подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження. Поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження скаржник обґрунтовує тим, що відповідно до відповіді Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року № 420/8443/21/30923/22, копію постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду вона отримала 23 березня 2022 року, що підтверджується відповідною розпискою.

До Верховного Суду з касаційною скаргою ОСОБА_1 звернулася 22 квітня 2022 року, що підтверджується відтиском штемпеля на конверті.

Відповідно до частини другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Розглянувши подану заяву, колегія суддів дійшла висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження та наявність підстав для його поновлення.

За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, Верховний Суд виходить із такого.

Спірні правовідносини у справі виникли у зв`язку із застосуванням відповідачем при проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відсотку розрахунку пенсії у розмірі 60% (замість 90%) від суми заробітної плати, вказаної у довідці Одеської обласної прокуратури від 03 листопада 2020 року №352, а також здійснення її виплати із застосуванням обмеження її граничного (максимального) розміру.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття касаційного провадження, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Справу розглянуто в порядку загального позовного провадження. Підставою касаційного оскарження скаржник зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Вказану підставу мотивує тим, що суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 04 лютого 2019 року та від 16 жовтня 2019 року у зразковій справі № 240/5401/18, від 08 червня 2021 року у справі № 263/15245/16-а, від 10 вересня 2021 року у справі № 580/5238/20, від 04 березня 2021 року у справі № 599/3997/16-а, що були чинними та актуальними на час відкриття провадження та розгляду справи № 420/8443/21 (зокрема, аналогічну позицію висловлено Верховним Судом України у постановах від 10 грудня 2013 року у справі № 21-348а/13 і № 21-420а/13, постановах Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 308/11498/16-а, від 22 червня 2018 року у справі № 635/6663/16-а, від 19 грудня 2018 року у справі № 725/1352/16-а, від 10 квітня 2019 року у справі № 310/6638/16-а, від 31 липня 2019 року у справі № 569/4150/16-а, від 29 квітня 2020 року у справі № 490/5366/16-а, від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/4267/17, від 12 листопада 2019 року у справі № 360/1428/17).

На думку скаржника, суд апеляційної інстанції безпідставно застосував в оскаржуваному судовому рішенні висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постановах Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі № 580/5962/20, від 12 січня 2022 року у справі № 140/16989/20, який не підлягає застосуванню та від якого слід відступити.

Колегія суддів вважає неприйнятними доводи ОСОБА_1 , оскільки відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 грудня 2021 року у справі № 580/5962/20 висловилася з приводу спірного питання щодо розміру відсотку, який підлягає застосуванню при перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, а також застосування при перерахунку такої пенсії обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Так, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду вказала, що «пункт 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI, не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії в розмірі, який перевищував максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, а з 14 жовтня 2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 89 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697- VI».

Отже, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду дійшла висновку про поширення на спірні правовідносини абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 89 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697- VI, якими встановлено обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Також зазначила, що такі обмеження відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 є правомірними.

У контексті подібних (схожих) фактичних передумов до такого самого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 грудня 2021 року у справі № 580/5/21».

Правовідносини, що виникли у справі № 580/5962/20 та у справі № 420/8443/21 є подібними. Колегія суддів не вбачає підстав для відступу від вказаної правової позиції.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до висновку Верховного Суду, то у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

2. Визнати поважними підстави пропуску строку на касаційне оскарження та поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року.

3. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

4. Надіслати ОСОБА_1 копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя А.І. Рибачук

Суддя С.Г. Стеценко