Справа № 320/4915/22
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2022-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

12 липня 2022 року Київ № 320/4915/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Вишгородської міської ради Київської області про визнання протиправною бездіяльяності та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:

адвокат Костюк С.В. звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 , у якому просив визнати протиправною бездіяльність Вишгородської міськради Київської області, яка виявилась у неприйнятті рішення за результатом розгляду клопотання ОСОБА_2 про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою відведення земельної ділянки площею 0,1 га у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель (присадибна ділянка), яка межує із земельною ділянкою з кадастровим номером :01:277:0009 у відповідності до викопіювання з кадастрової карти; зобовязання відповідача розглянути клопотання у порядку та строки, встановлені ст.118 ЗК України.

Ухвалою суду від 10.06.2022 позовна заява була залишена без руху, позивачеві встановлено десятиденний строк з дня одержання копії цієї ухвали для усунення виявлених судом недоліків позову шляхом подання заяви у новій редакції із зазначенням у ній: обставин, якими обґрунтовані заявлені вимоги з посиланням на докази, що підтверджують вказані обставини, зокрема, але не виключно підстави звернення з відповідним клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва саме до Вишгородської міської ради; надання суду доказів, якими підтверджено, що обрана позивачем земельна ділянка перебуває, згідно зонування території м. Вишгорода у межах, в яких дозволено здійснення будівництва і обслуговування жилого будинку; надання копії Генерального плану м.Вишгорода та Плану зонування території м. Вишгорода; обґрунтування порушених прав та інтересів позивача протиправною, на думку останнього, бездіяльністю міської ради із розкриттям змісту порушених прав в рамках порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України; надання оригіналу квитанції про сплату судового збору у розмірі 1984, 80 грн. за дві вимоги немайнового характеру.

В порядку виконання вимог судового рішення від 10.06.2022 адвокатом Костюком С.В. була подна заява про усунення недоліків позову.

Розглянувши заяву, суд зазначає таке: відповідно до ч.3 ст.161 КАСУ особа, яка звертається до адміністративного суду з позовною заявою, додає до неї документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір - це грошова сума, що сплачується особою, яка звертається до суду. Розмір судового збору визначається законом і залежить від об`єктивних ознак позову (заяви), з яких правовідносин він виник і який предмет позову. Умови сплати судового збору однакові і рівні для всіх позивачів, а пільги щодо його сплати передбачені безпосередньо законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору, - ч.8 ст.160 КАС України.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Пункт 13 статті 5 Закону України «Про судовий збір» кореспондується із положеннями статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якою передбачено, що ветерани війни, до яких належать учасники бойових дій, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від усіх судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Конструкція пункту 13 статті 5 Закону України «Про судовий збір», в якому йдеться про «справи, пов`язані з порушенням їхніх прав», вказує на категорію справ, в яких учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору. Якби лише наявність в особи такого статусу надавала у цій частині пільгу, то відпадала б необхідність у формулюванні другої частини зазначеної норми закону про уточнення характеру порушених прав.

Таким чином, суд, вирішуючи питання наявності у позивача, який має статус учасника бойових дій, пільг щодо сплати судового збору, повинен з`ясувати, чи передбачене Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відповідне право, яке у спірних правовідносинах є порушеним і на захист якого подано позов.

Отже, вирішуючи це питання, суд зазначає, що у статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Пунктом 14 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що учасникам бойових дій надаються такі пільги, зокрема, першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

В свою чергу, порядок приватизації земельних ділянок за так званою повною процедурою, коли земельна ділянка передається особі у власність з відведенням із земель державної (комунальної) власності, у тому числі тих, що перебувають у користуванні інших осіб, із зазначенням видів землекористування, передбачений у частині 6 статті 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до вказаної норми громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Отже, відведення земельної ділянки для ведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку є окремим видом землекористування, право на яке мають всі громадяни за загальною процедурою приватизації.

Предметом даного позову є визнання протиправною бездіяльності щодо неприйнятті рішення за результатом розгляду клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Натомість нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не передбачені пільги учасникам бойових дій щодо першочергового відведення земельних ділянок для будівництва жилого будинку, а встановлені пільги щодо відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва.

Отже, позивач в даному випадку не звільнений від сплати судового збору, оскільки оскаржувана бездіяльність не порушує його права як учасника бойових дій, оскільки позивач, як учасник бойових дій, не має переважного права на першочергове відведення земельної ділянки для .будівництва жилого будинку.

У контексті вищенаведених законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року № (81) 7: «У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

За висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі «Хаджіанастасіу проти Греції», пункти 32-37).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя («KREUZ v. POLAND» № 28249/95).

Аналіз пункту 13 частини першої статті 5 Закону «Про сплату судовий збір» в сукупності з частиною другою статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.

Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів.

Враховуючи викладене, вимоги позивача не пов`язані з порушенням його права на соціальний захист, саме, як учасника бойових дій, тому судовий збір має бути сплачений на загальних підставах.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАСУ, позовна заява повертається, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк;

Керуючись ст.ст.160, 161, 169, 243, 248 КАС України, суддя

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Вишгородської міської ради Київської області (, м. Вишгород Київської області, пл.. Шевченка, 1) області про визнання протиправною бездіяльяності та зобов`язання вчинити певні дії,- повернути позивачеві разом з усіма долученими до неї документами.

Копію ухвали направити позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Брагіна О.Є.