Справа № 580/2424/22
Суддя: Валентина ТИМОШЕНКО
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року справа № 580/2424/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про стягнення заробітної плати,

встановив:

06 червня 2022 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції, в якій просить:

1) визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо невиплати заборгованості грошового забезпечення у вигляді доплат за службу в нічний час та індексації грошового забезпечення;

2) стягнути з Департаменту патрульної поліції заборгованість по грошовому забезпеченні у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01.03.2016 по 30.06.2018 на користь позивача - в сумі 8106 грн. 00 коп.;

3) стягнути з Департаменту патрульної поліції заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2016 по 31.10.2017 на користь позивача - в сумі 2718,85 грн. 13 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за вищевказаний період проходження служби в патрульній поліції міста Черкаси не виплачувалась доплата за службу в нічний час на вказану суму. Позивач вказує, що доплата за службу в нічний час є щомісячним додатковим обов`язковим видом грошового забезпечення поліцейського. Крім того, на його думку, відповідач всупереч закону у період з 01.03.2016 до 30.06.2018 не нараховував та не виплачував індексацію грошового забезпечення. Тому просив задовольнити позов.

Ухвалою судді Тимошенко В.П. від 08.06.2022 відкрито провадження у даній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позову відмовити. Вказує, що грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення. За період проходження служби позивачу виплачувалось грошове забезпечення в межах номенклатури посад та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат. Також вказує, що за період з 01.03.2016 до 22.10.2018 позивач відпрацював 193 нічних змін.

Щодо індексації грошового забезпечення відповідач вважає, що відсутні правові підстави для її стягнення, оскільки індексація грошового забезпечення поліцейських передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782, яка діє з 24.10.2017. Тому її виплата має здійснюватися з 01.11.2017.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд зазначає таке.

Наказом ДПП № 56 о/с від 24.03.2016 позивач призначений на посаду інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в місті Черкасах Департаменту патрульної поліції.

Наказом ДПП № 666 о/с від 11.07.2018 позивач призначений на посаду заступника командира взводу №2 роти ТОР Управління патрульної поліції в місті Черкаси Департаменту патрульної поліції з посадовим окладом 2400 грн.

Наказом ДПП № 313 о/с від 02.05.2019 позивач призначений на посаду заступника командира взводу №2 роти ТОР Управління патрульної поліції в місті Черкаси Департаменту патрульної поліції з посадовим окладом 2500 грн.

Суд враховує, що спірні правовідносини врегульовані Законом України від 2 липня 2015 року №580-VIII Про Національну поліцію (далі Закон №580-VIII) та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно по ч. ч. 1, 2 ст. 94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Станом на час початку служби позивача в поліції виплата грошового забезпечення врегульована наказом МВС від 31.12.2007 №499 Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, додатком 22 до якого було передбачено доплату за службу в нічний час в розмірі 35% грошового забезпечення.

З 06 квітня 2016 року з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України №260 затверджений Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі Порядок №260).

Відповідно до п.3 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 11 розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Відповідно до п. 11 розділу ІІ Порядку №260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Отже, доплата за службу у нічний час поліцейському за умови несення такої служби обов`язкова до виплати.

З наданих суду копій розрахункових листів суд встановив, що посадовий оклад позивача у 2016-2018 роках становив 2400,00 грн. щомісячно без урахування додаткових видів грошового забезпечення.

Із розрахункових листів позивача суд встановив, що у липні 2018 року позивачу виплачено доплату за службу в нічний час за червень 2018 року у сумі 227,17 грн, у серпні 2018 року за липень 2018 року в сумі 100,23 грн., у вересні 2018 року за квітень та серпень 2018 року в сумі 165 грн.

Оскільки у період служби посадовий оклад позивача становив 2400,00 грн., доплата за 1 годину службу у нічний час мала становити 5,25 грн.

Згідно з таблицею-розрахунком кількості нічних змін позивача кількість відпрацьованих позивачем нічних змін за період березня 2016 року червень 2018 року становить 193. Враховуючи, що позивачу виплачено доплату за службу в нічний час за квітень 2018 року, за червень 2018 року, за липень 2018 року та за серпень 2018 року в сумі, то кількість відпрацьованих позивачем нічних змін за які не виплачено доплату за службу в нічний час становить становить 178.

Суд врахував, що відповідно до п.11 Розділу ІІ Порядку №260 службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00. Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час. Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час.

Таким чином, фактичним службовим часом протягом якого поліцейський несе службу є час з 22.00 до 06.00, за виключенням не більше двох годин на відпочинок та харчування. Тобто, тривалість нічної зміни не може становити менше 6 годин.

Судом встановлено, що позивач за період з 01.03.2016 до 30.06.2018 (за виключенням квітня та червня 2018 року) відпрацював 178 нічних змін, що згідно розрахунку становить 6132грн. (2400/160х0,35=5,25 грн х 178х8=7476 грн 00 коп.).

Відтак, відповідач зобов`язаний виплатити позивачу доплату за службу у нічний час за період із 01.03.2016 до 30.06.2018 (за виключенням квітня та червня 2018 року)за 178 нічних зміни у сумі 7476 грн 00 коп.

Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимоги про стягнення доплати за службу в нічний час у сумі 7476 грн 00 коп.

Щодо позовної вимоги позивача нарахувати та стягнути на його користь з відповідача заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2016 до 31.10.2017 в сумі 2718,85 грн., суд виходить з такого.

Відповідно до ч.5 ст.94 Закону №580-VIII грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Індексація грошових доходів населення відповідно до ч.1 ст.1 Закону України від 03.07.1991 №1283-ХІІ Про індексацію грошових доходів населення (далі Закон №1283-ХІІ) встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

На підставі ч.1 ст.2 Закону №1283-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Необґрунтованим є посилання відповідача, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватись лише з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року №782, якою включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення, оскільки виплата індексації прямо передбачена положеннями ч.5 ст.94 Закону №580-VIII та ч.1 ст.2 Закону №1283-ХІІ.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону №1283-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відсутність на момент виникнення спірних правовідносин підзаконного нормативно-правового акту для реалізації вказаного обов`язку відповідачем не є правомірною підставою для такої бездіяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі Порядок №1078).

Згідно з п.2 зазначеного Порядку індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру.

Пунктом 6 Порядку №1078 передбачено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Тому невиконання обов`язку з нарахування індексації на грошове забезпечення в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка, свідчить про недотримання вимог Закону.

Пунктом 4 Порядку №1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить розмір підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом.

З наданих відповідачем копій розрахункових листів щодо грошового забезпечення позивача суд встановив, що індексація грошового забезпечення за період його служби до жовтня 2017 включно йому не нарахована та не виплачена.

Оскільки позивача прийнято на службу з 01.03.2016, базовим місяцем для відповідного нарахування є січень 2016 року.

Відповідно до інформації Держстату України індекс споживчих цін перевищував поріг у 103%. У квітні 2016 року та складала 103,5 відсотка, а коефіцієнт індексації у червні червні-листопаді 2016 року становив 3,5%, у грудні 2016 року-лютому 2017 року 7,7%; березні-травні 2017 року 11,8%; червні-серпні 2017 року 16%; вересні-листопаді 2017 року 19,6%. Отже, підстави для нарахування індексації позивачу виникли з червня 2016 року.

З огляду на підвищення індексу споживчих цін загальна сума індексації грошового забезпечення позивача мала бути нарахована та виплачена за період з червня 2016 року до жовтня 2017 року на суму 2718,85грн., з яких: 50,75грн. - щомісячно у червні-листопаді 2016 року, 123,20грн. щомісячно у грудні 2016 року лютому 2017 року, 188,80 грн. щомісячно у березні, квітні 2017 року, 198,71 грн. за травень 2017 року, 296,44грн. щомісячно за червень-серпень 2017 року та 330,06грн. щомісячно за вересень-жовтень 2017 року.

Тому у спірних правовідносинах відповідач допустив бездіяльність, що не відповідає вимогам Закону №1283-ХІІ. Тобто не нарахування та невиплата відповідачем позивачу індексації грошового забезпечення саме за період з червня 2016 року до жовтня 2017 року є протиправною.

Дотримуючись вимог ст.2, ч.2 ст.9 КАС України, суд дійшов висновку визнати та значену бездіяльність протиправною.

Позовні вимоги про стягнення індексації грошового забезпечення за березень-травень 2016 року є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки згідно зі встановленими обставинами справи фактичні підстави та умови для нарахування такої індексації позивачу до червня 2016 року не виникали.

Щодо позовної вимоги стягнути вищевказані кошти на користь позивача, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.3 Закону України від 05.06.2012 №4901-VI Про гарантії держави щодо виконання судових рішень виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Отже, на виконання рішення суду кошти стягуються з державного органу шляхом їх безспірного списання з відповідних рахунків.

Водночас, такий спосіб виконання рішення суду не забезпечить нарахування та сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який забезпечує права застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Так, відповідно до абз.7 п.1 ч.4 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Закон №2464-VI) платниками єдиного внеску є підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства для таких осіб.

На підставі абз.2 п.1 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених в абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму грошового забезпечення кожної застрахованої особи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; допомоги, надбавки або компенсації відповідно до законодавства.

Отже, із вищевказаних сум коштів має бути нарахований та сплачений єдиний внесок.

Тому для повноти захисту прав позивача, суд дійшов висновку зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період 01.03.2016 до 30.06.2018 (за виключенням квітня та червня 2018 року) за 146 нічних зміни у сумі 7476 грн 00 коп. та індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2016 до 31.10.2017 у сумі 2718,85 грн.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Відповідно до ст. 139 КАС України оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01.03.2016 до 30.06.2018 (за виключенням квітня та червня 2018 року) за 178 нічних зміни у сумі 7476 грн 00 коп. та індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2016 до 31.10.2017 в сумі 2718,85 грн.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції (03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, буд.3; ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період 01.03.2016 до 30.06.2018 (за виключенням квітня та червня 2018 року) за 178 нічних зміни у сумі 7476 грн 00 коп. та індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2016 до 31.10.2017 в сумі 2718,85грн. (дві тисячі сімсот вісімнадцять гривень 85 коп.).

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення, з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Валентина ТИМОШЕНКО