Справа № 695/1088/22
Суддя: Ватажок-Сташинська А. В.
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1088/22

номер провадження 2-а/695/30/22

06 липня 2022 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Ватажок-Сташинської А.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Біліченко С.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Орла С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви від 31.05.2022 просить:

- поновити строк для оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ГАБІ № 553102 від 24.04.2022;

- скасувати постанову поліцейського Золотоніського РВП ГУ НП в Черкаській області старшого сержанта поліції Бузовського Олександра Вікторовича в справі про адміністративне правопорушення серії ГАБІ № 553102 від 24.04.2022 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП;

- провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що оскаржувана постанова винесена усупереч норм Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), оскільки в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відповідно до оскаржуваної постанови відсутні докази вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 183 КУпАП.

Ухвалою від 03.06.2022 відкрито провадження у справі за даним позовом.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, 24.06.2022 відповідачем подано до суду відзив, в якому вказує про безпідставність позовних вимог, оскільки відповідно до змісту оскаржуваної постанови позивач 24.04.2022 о 18 годині 48 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик працівників поліції, а саме зателефонував на спецлінію «102» та повідомив про нанесення тілесних ушкоджень його дружині, хоча вказаного факту насправді не було. Як зазначено у відзиві позивач, повідомляючи вказану інформацію, усвідомлював, що вона є неправдивою, і бажав даремного виїзду на місце виклику працівників поліції. Таким чином, на думку сторони відповідача, встановлені обставини свідчать про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

У судовому засіданні позивач та представник позивача на задоволенні позову наполягали повністю з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач явку свого представника у судове засідання також не забезпечив.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, надані у судовому засіданні 28.06.2022 покази допитаної у якості свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для вирішення справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до рапорта помічника чергового Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області від 24.04.2022, 24.04.2022 о 18 год 43 хв від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що його дружину побив відомий чоловік. Як зазначено у рапорті результат опрацювання: прибувши на місце виклику було встановлено, що факт тілесних ушкоджень не підтвердився, на заявника складено постанову за ст. 183 КУпАП.

Згідно з рапортом помічника чергового Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області від 24.04.2022, 24.04.2022 о 20 год 28 хв від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшло повідомлення зі служби «102» зі скаргою щодо грубого та нетактовного відношення працівників поліції, що прибували на виклик. Зі слів заявника, замість того, щоб захистити його дружину, якій завдано тілесних ушкоджень «заламали» йому руки, поводились грубо та нетактовно. Як зазначено у рапорті результат опрацювання: було встановлено, що під час відпрацювання матеріалу СО№2885 було встановлено, що заявник знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, при спілкуванні з дружиною встановлено, що вона тілесні ушкодження не отримувала та від написання заяви та пояснення відмовилась, повідомила, що чоловік коли вип`є страждає на психологічні розлади, тому на заявника складено адміністративний протокол за ст. 183 КУпАП.

Відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серія ГАБІ № 553102 від 24.04.2022, ОСОБА_1 24.04.2022 о 18 год 48 в АДРЕСА_1 здійснив виклик поліції, зателефонувавши на спецлінію «102» та повідомив про нанесення тілесних ушкоджень його дружині, хоча насправді даного факту не було, у зв`язку з наведеним позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 850 грн 00 коп.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення на підставі вказаної постанови серія ГАБІ № 553102 від 24.04.2022 доказів перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з висновком лікаря судово-медичного експерта від 26.04.2022 № 05-8-01/87 ОСОБА_2 виявлено тілесні ушкодження: синці обличчя, крововилив на слизовій нижньої губи, синці лівої молочної залози, лівого коліна, які виникли від дії тупого твердого предмета чи предметів, відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Вважаючи, що оскаржувана постанова винесена протиправно, підлягає скасуванню, а провадження з у справі підлягає закриттю, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Допитана у судовому засіданні 28.06.2022 у якості свідка ОСОБА_2 показала суду, що вона дійсно є дружиною позивача, та на Великдень вона стояла біля магазину в с. Благодатне, та до неї підійшов її односельчанин мешканець с. Вознесенське, Золотоніського району, Черкаської області, який у присутності свідків почав її ображати нецензурною лайкою, чіплявся, потім схопив за шию і почав душити, потім вдарив у груди, ОСОБА_2 впала на бетонну плиту біля магазину і до неї підбіг її чоловік ОСОБА_1 . Оскільки внаслідок вказаної події, ОСОБА_2 було нанесено ушкоджень у вигляді синців і ссаден по всьому тілу, коли позивач та ОСОБА_2 повернулись додому, позивач викликав поліцію. Однак коли працівники поліції приїхали на виклик везти ОСОБА_2 до лікарні останні відмовились, а також відмовились виїхати на місце події та опитати свідків, хоча чоловік і наполягав на цьому. Згодом позивач, роздратований такою поведінкою працівників поліції повторно викликав поліцію. Коли працівники поліції приїхали на виклик спитали у ОСОБА_2 , чим вони можуть допомогти, ОСОБА_2 відповіла, що потребує лікарської допомоги, однак перебуває у скрутному матеріальному становищі, на що працівники поліції відповіли, що вони її лікувати не будуть та поїхали. Також ОСОБА_2 показала суду, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень значно погіршилось її самопочуття, та 26.04.2022 вона звернулась до лікаря щодо надання відповідно судово-медичного висновку, один з примірників якого вона у подальшому віддала співробітниці відділу поліції у черговій частині, на що та зауважила, що ОСОБА_2 дійсно є постраждалою внаслідок вказаної події, забрала примірник висновку експертизи та сказала, що ОСОБА_2 потім про все повідомлять. Однак за деякий час по пошті позивачу прийшла оскаржувана постанова.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч.6 ст. 55 Конституції України закріплено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Положеннями статті 214 КПК України визначено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Згідно з ч. 2 ст. 60 КПК України заявник має право отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому суд зауважує, що для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо).

Водночас такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації такого діяння саме як кримінального правопорушення за певною статтею Кримінального кодексу України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень частини третьої статті 307, частини третьої статті 309 Кримінального процесуального кодексу України від 17 червня 2020 року, Справа №3-180/2018(1644/18), № 4-р(II)/2020, звертаючись до уповноважених державних органів із заявою, повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, особа очікувано перебуває в межах належної правової процедури, забезпечення якої є одним із завдань кримінального провадження (стаття 2 Кодексу). Недостатність судових гарантій від свавілля у питанні початку кримінального провадження перешкоджає захисту порушених прав людини, зокрема внаслідок унеможливлення судового захисту, передбаченого частинами першою, другою статті 55 Конституції України.

Згідно із ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно з ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції, поміж іншого, розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею183 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Статтею 183 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань та тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція ст. 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги зміст повідомлень позивача до органу поліції щодо факту нанесення тілесних ушкоджень його дружині, та висновок судово-медичного експерта від 26.04.2022 № 05-8-01/87, покази допитаної у судовому засіданні ОСОБА_2 , які є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності, суд приходить до висновку, що працівниками поліції не здійснено усіх належних дій щодо перевірки обставин, викладених у зверненні позивача 24.04.2022 щодо факту нанесення тілесних ушкоджень його дружині.

За принципом презумпції невинуватості, закріпленим у ст. 62 Конституції України всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, на підставі викладеного вище, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1)залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутність події і складу адміністративного право порушення.

Враховуючи, що відповідачем не доведено вину позивача у вчиненні зазначеного правопорушення, що потягло за собою порушення прав позивача та незаконне притягнення останнього до адміністративної відповідальності, провадження по справі необхідно закрити.

Таким чином на підставі викладеного вище, суд висновує задовольнити позовні вимоги повністю.

Щодо посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом, суд зазначає про таке.

На підтвердження пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом, відповідач вказав, що в оскаржуваній постанові наявний запис про відмову позивача від підпису або отримання копії постанови.

Частиною 1 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Крім того, ст. 289 КУпАП України визначено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно із частиною третьою статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд зазначає, що аналіз норм статті 289 КУпАП і частини другої статті 291 КУпАП свідчить, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, може бути оскаржена протягом десяти днів після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Аналогічна правова норма закріплена також у частині другій статті 286 КАС України, відповідно до приписів якої позовну заяву щодо оскарження рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається та визнається позивачем у позові, що позивач отримав оскаржувану постанову 06.05.2022. З позовною заявою позивач звернувся до суду з даним позовом 16.05.2022.

При цьому суд бере до уваги, що в оскаржуваній постанові зазначено, що копію постанови надіслано рекомендованим листом за вих. № 2488/65-2022 від 25.04.2022. Докази надіслання копії оскаржуваної постанови на адресу позивача рекомендованим повідомленням сторона відповідача суду не назвала та не надала.

Відтак, суд відхиляє доводи сторони відповідача про наявність підстав для залишення даного позову без розгляду.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України, суд зазначає, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у сумі 500 грн 00 коп. Водночас позивачу при зверненні до суду з даним позовом належало сплатити судовий збір у сумі 496 грн 20 коп. (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Відтак, враховуючи, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю, належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Черкаській області судовий збір в сумі 496 грн 20 коп, а тому надміру сплачений судовий збір у сумі 3 грн 80 коп підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Згідно з пунктом 1 ч.1, ч.2 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Відповідно до ч.5 ст.7 Закону України «Про судовий збір», повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Абзацами 1, 6, 7 п.5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, визначено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили. У разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до головних управлінь Казначейства, Казначейства (у разі сплати судового збору в іноземній валюті) подається копія судового рішення, засвідчена належним чином. Копія судового рішення, засвідчена належним чином, подається платником до відповідного головного управління Казначейства, Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Керуючись ст. 2, 5, 9, 72, 73, 77, 78, 134, 139, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57, ідентифікаційний код 40108667) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити повністю.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБІ № 553102 від 24.04.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 гривень, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Повернути на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України надміру сплачений відповідно до квитанції № від 31.05.2022 судовий збір у сумі 3 (три) грн 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 11.07.2022.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська