Справа № 990/70/22
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2022-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 липня 2022 року

м. Київ

справа №990/70/22

адміністративне провадження №Зі/990/50/22

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Данилевич Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Уханенка Сергія Анатолійовича «з усіма його колегами» у розгляді справи №990/70/22 за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про зобов?язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

03 травня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду як суду першої інстанції з адміністративним позовом до Верховної Ради України, зазначивши третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Представництво ООН в Україні, СММ ОБСЄ в України, на стороні відповідача - Кабінет Міністрів України.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16 травня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху, а заявнику надано строк для усунення її недоліків. Зокрема, ОСОБА_1 необхідно було надіслати позовну заяву у новій редакції, із зазначенням змісту позовних вимог відповідно до приписів частини першої статті 266 КАС України, вичерпним викладом обставин на обґрунтування позовних вимог (зазначення конкретних юридичних фактів, з настанням яких сторони вступили між собою у спірні правовідносини), зазначенням підстав для об`єднання позовних вимог в одне провадження (в разі пред`явлення декількох вимог), обґрунтуванням порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача прав, свобод або законних інтересі позивачки, зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини.

13 червня 2022 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Уханенка С.А. «з усіма його колегами» у розгляді справи №990/70/22, мотивована тим, що «суддя Уханенко з колегами підлягають відводу, оскільки мають великий досвід повного саботажу вимог «Конвенції про захист прав людини» і Конвенції ООН.» Також позивачка зазначає, що участь у справі суддів суперечить вимогам КАС України і приписам Бангалорських принципів поведінки судді, схвалених Резолюцією ООН №2006/23 від 27 липня 2006 року. Просить в заяві «відвести службову особу Уханенка із усіма його колегами на посаді судді Верховного Суду, сумнівного юридичного походження у вищевказаній справі, яка має ознаки геноциду проти українців і членів релігійної громади РПЦЗ, і повідомити про це ООН, ОБСЄ, Парламентську асамблею Ради Європи, ЄСПЛ»

Ухвалою Верховного Суду від 11 липня 2022 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Уханенку Сергію Анатолійовичу «з усіма його колегами» у розгляді справи №990/70/22 визнано необґрунтованим та передано до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду цієї заяви.

За наслідками автоматизованого розподілу заяву про відвід судді, зареєстровану за №Зі/990/50/22, передано на розгляд судді Данилевич Н.А.

Розглянувши цю заяву, вважаю, що відсутні підстави для її задоволення.

Так, підстави для відводу судді встановлені статтями 36-37 Кодексу адміністративного судочинства України.

Приписи частини першої, другої й третьої статті 36 ККАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме:

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Зі змісту наведених норм випливає, що для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, що викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності.

Враховуючи те, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді, сторона повинна навести обґрунтовані аргументи, що свідчать про наявність відповідних суб`єктивних та об`єктивних чинників.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, урахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Так, надаючи оцінку об`єктивності судді під час вчинення ним процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.

Перед розглядом справи суддя повинен утриматись від будь-яких коментарів, які можуть вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи стосовно певної особи чи питання.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою але не вирішальною.

Верховний Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Проаналізувавши наведені на обґрунтування заяви про відвід доводи, приходжу до висновку про їх безпідставність, адже будь-яких фактів прояву Уханенком С.А. «з усіма його колегами» упередженості, небезсторонності чи заінтересованості в результаті розгляду позовної заяви у цій справі не встановлено та заявником не наведено.

Таким чином, відсутні підстави для висновку про наявність передумов, визначених статтею 36 КАС України, для відводу вказаного судді.

Керуючись статтями 36, 40 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Уханенка Сергія Анатолійовича «з усіма його колегами» у розгляді справи №990/70/22 за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про зобов?язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й не може бути оскаржена.

Суддя Н.А. Данилевич