Справа № 200/3503/22
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2022-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2022 року Справа№200/3503/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі-позивач), через свого представника - адвоката Бурдужа Анну Валеріївну, яка діє на підставі ордеру від 07.02.2022 року, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області (далі-відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18 листопада 2021 року про відмову в призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу 25 років, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, повторно розглянути заяву від 23 серпня 2020 року про призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» періоди роботи: з 01.01.1995 по 03.03.1998 роки; з 01.02.2005 по 15.01.2007; з 01.01.2012 по 14.02.2012 роки, а також до страхового стажу без сплати щомісячних внесків за періоди роботи з 01.08.2020 по 10.08.2020, призначити пенсію відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», нарахувати та виплатити заборгованість по нарахованій пенсії, яка утворилась після розгляду заяви про призначення пенсії, а саме з 23.08.2020 року;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судовий збір в розмірі 992,40 гривень сплачений при поданні позову до суду.

В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.07.2021 в адміністративній справі № 200/7661/21 відповідачем повторно розглянуто заяву позивача від 23.08.2020 про призначення пенсії та прийнято рішення від 18.11.2021, яким до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 1 зараховано період роботи останнього з 01.02.2005 по 15.01.2007.

Разом з тим, на думку позивача, вказаний період відповідачем не зараховано до пільгового стажу позивача у відповідності до положень ч. 3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач листом від 21.02.2022 № 0500-1502-8/32208 роз`яснив позивачеві, що у довідці про підтвердження пільгового характеру роботи позивача від 19.12.2019 № 26/517 наявні відомості про перебування позивача у безоплатних відпустках за період з 01.01.1995 по 03.03.1995, та відповідно до довідки від 10.08.2020 № 83 до пільгового стажу позивача не зараховано період роботи з 01.01.2012 по 14.02.2012.

Також до страхового стажу позивача не зараховано період його роботи з 01.08.2020 по 10.08.2020.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 18.11.2021.

Ухвалою суду від 03 червня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У встановлений судом термін до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого останнє просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що на виконання рішення Донецьокого окружного адміністративного суду від 26.07.2021 в адміністративній справі № 200/7661/21 відповідачем повторно розглянуто заяву позивача від 23.08.2020 про призначення пенсії та зараховано до пільгового стажу останнього період з 01.02.2005 по 15.01.2007.

На думку відповідача, страховий стаж позивача скаладає 25 років 02 місяці 06 днів, пільговий стаж за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 23 роки 02 місяці 21 день, за п. 1 ч. 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 01 рік 11 місяців 15 днів.

Вважав, що не порушив права позивача. Просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 від 19.03.1999, копія якого наявна в матеріалах справи, РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України.

23.08.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою № 3345 про призначення пенсії за вислугу років.

Як встановлено судом за результатами розгляду справи та не заперечується сторонами, на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.07.2021 в адміністративній справі № 200/7661/21 відповідачем повторно розглянуто заяву позивача від 23.08.2020 про призначення пенсії у відповідності до положень ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням відповідача від 18.11.2021 б/н позивачеві відмовлено у призначенні пенсії у відповідності до положень ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.

Період роботи позивача з 01.02.2005 по 15.01.2007 зараховано до пільгового стажу позивача за Списком № 1.

Вказаним рішенням визначено, що страховий стаж позивача становить 25 років 02 місяці 06 днів, пільговий стаж за ч. 3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 23 роки 02 місяці 21 день, за Списком № 1 01 рік 11 місяців 15 днів.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у вказаному рішенні відповідачем не зазначено підстав зарахування або незарахування будь-яких інших періодів роботи позивача до страхового або пільгового стажу, а також не роз`яснено підстав незарахування періоду роботи позивача з 01.02.2005 по 15.01.2007 до пільгового стажу за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач, зокрема, просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, повторно розглянути заяву від 23 серпня 2020 року про призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» період роботи з 01.01.1995 по 03.03.1998.

Разом з тим, у мотивувальній частині позову позивачем зазначено щодо протиправності незарахування до його пільгового стажу періоду роботи з 01.01.1995 по 03.03.1995.

Крім того, як вбачається з розрахунку стажу позивача, який останнім додано до заяви, саме період роботи з 01.01.1995 по 03.03.1995 не зараховано відповідачем до пільгового стажу позивача.

Таким чином, суд доходить до висновку, що у прохальній частині позовної заяви позивачем допущено описку, та спірним питанням у справі є саме правомірність незарахування періоду роботи позивача з 01.01.1995 по 03.03.1995 до пільгового стажу.

Як вбачається з розрахунку стажу позивача (форма РС-право), який відповідачем додано до відзиву, спірні періоди роботи позивача з 01.01.1995 по 03.03.1995, з 01.01.2012 по 14.02.2012 не зараховано до пільгового стажу позивача ані за Списком № 1, ані за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Період роботи з 01.02.2005 по 15.01.2007 зараховано до пільгового стажу позивача за Списком № 1.

Період роботи позивача з 01.08.2020 по 10.08.2020 зараховано до пільгового стажу позивача.

Відповідачем на адвокатський запит представника позивача від 10.02.2022 надано відповідь, згідно якої відповідачем зазначено, зокрема, що у довідці від 19.12.2019 № 26/517 наявні відомості про страйки та безкоштовні відпустки, період роботи з 01.01.1995 по 03.03.1995 не враховано до пільгового стажу позивача за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у довідці від 10.08.2020 № 83 наявні відомості про безкоштовні відпустки, тому період роботи з 01.01.2012 по 14.02.2012 не враховано до пільгового стажу позивача за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Також у зазначеній відповіді роз`яснено, що період роботи позивача з 01.08.2020 по 10.08.2020 не зараховано до страхового стажу позивача у зв`язку із несплатою страхових внесків.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон 1058-IV).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року №1058-IV.

Частиною 1 статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року N 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

На виконання вимог статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення"

України прийнято постанову від 31.03.1994 року № 202, якою затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років (додається).

Згідно до п. 1 вищезазначеного Списку підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Суд зазначає, що з метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів "а", "б" статті 13 та статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку № 383, під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 N 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що у разі вперше проведеної до 21.08.1997 року атестації робочого місця до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками.

Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 4 (який набрав чинності 21 серпня 1992 року) встановлено, що атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно із зазначеним нормативним актами основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Отже, з аналізу норм Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах незалежно від віку є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку за умови безпосередньої зайнятості повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

За приписами статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 48 КЗпП України встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 637 від 12 серпня 1993 року у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Так, з трудової книжки позивача НОМЕР_3 від 01.07.1993 вбачаються наступні записи:

- запис № 5 від від 24.10.1994 прийнятий підземним учнем гірника з ремонту гірничих виробіток на ділянку з ремонту гірничих виробіток (наказ № 163к від 24.10.1994);

- запис № 6 від 01.11.1994 (по 24.12.1994) направлений до НП шахта «Росія» на крусове навчання з професії підземний гірник з ремонту гірничих виробіток (наказ № 1216 від 15.11.1994);

- запис № 7 від 24.12.1994 (по 15.02.1995) практика за професією;

- запис № 8 від 15.02.1995 переведений підземним гірником з ремонту гірничих виробіток 4 розряду на ділянку з ремонту гірничих виробіток (наказ № 272 від 22.02.1995);

- запис № 15 від 01.05.2004 переведений гірником підземним з ремонту гірничих виробіток з розряду на ділянку «Вентиляції та охорони праці» (наказ № 64-к від 21.06.2004);

- запис № 16 від 01.01.2007 ділянку «Вентиляції та охорони праці» перейменовано на «Вентиляція та техніка безпеки» (наказ від 31.12.2006 № 88);

- запис № 17 від 01.04.2007 Селидовську ДЛШ реорганізовано шляхом перетворення на Седидовське управління з ліквідації шахти (наказ № 20 від 15.01.2007);

-запис № 18 від 01.03.2008 Селидовське УЛШ реорганізовано у Донецьку виконавчу дирекцію з ліквідації шахт ДП «Укрвуглеторфреструктуризація» (наказ № 10 від 29.02.2008);

- запис № 19 від 01.07.2010 на підставі наказу Міністерства вугільної промисловості України № 99 від 02.04.2010 Донецьку виконавчу дирекцію з ліквідації шахт ДП «Укрвуглеторфреструктуризація» включено до складу ДП «Донвуглереструктуризація»;

- запис № 20 від 10.10.2010 звільнений за скороченням кількості працівників за п. 1 ст. 40 КзПП України (наказ № 107/к від 07.10.2010);

- запис № 23 від 10.01.2011 прийнятий машиністом підземних установок з розряду з повним робочим днем в шахті (наказ № 4к від 10.01.2011).

- запис № 24 від 01.04.2011 ДП «Селидіввугілля» перепідпорядковано Міністерству енергетики та вугільної промисловості України (наказ від 01.04.2011 № 39).

Відомостей щодо переведення за іншою спеціальнісю чи звільнення станом на дату розгляду справи після 10.01.2011 трудова книжка позивача не містить.

Записи трудової книжки позивача виконані чітко, зрозуміло та в повному обсязі, містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені, тому надання позивачем довідок на підтвердження пільгового стажу не має бути обов`язковою умовою для такого підтвердження.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.

Згідно зі статтею 56 Закону "Про пенсійне забезпечення", до стажу роботи зараховується, зокрема, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що посилання відповідача на неможливість включення до пільгового стажу періодів праці позивача з 01.01.1995 по 03.03.1995 та з 01.01.2012 по 14.02.2012 у зв`язку з невідповідністю уточнюючих довідок є безпідставними, оскільки наявний трудовий стаж позивача підтверджено записами в трудовій книжці, яка є основним документом.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14 квітня 2018 року у справі № 164/1993/14-а, від 19 червня 2018 року у справі № 592/5846/17, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем у відзиві на позовну заяву не надано пояснень щодо незарахування вказаних періодів роботи позивача до пільгового стажу, як і не додано до матеріалів справи жодних документів на підтвердження правомірності своїх дій, також, спірне рішення взагалі не містить відомостей щодо незарахування вказаних періодів до пільгового стажу позивача.

Щодо зарахування періодів роботи позивача з 01.01.1995 по 03.03.1995; з 01.02.2005 по 15.01.2007; з 01.01.2012 по 14.02.2012 до пільгового стажу позивача у відповідності до положень ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202 визначено, що право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років мають усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону 1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 № 162, яка була чинною на момент здійснення відповідачем трудової функції у період з 01.01.1995 по 03.03.1995 визначено, що до Списку № 1 віднесено всих робітників, зайнятих на підземних роботах повний робочий день.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, яка була чинною на момент здійснення трудових функцій віповідачем у період з з 01.01.2012 по 14.02.2012, визначено, що до Списку № 1 віднесено всих робітників, зайнятих на підземних роботах повний робочий день.

Період роботи позивача з 01.02.2005 по 15.01.2007 зараховано до пільгового стажу позивача за Списком № 1 відповідачем самостійно на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.07.2021 в адміністративній справі № 200/7661/21.

Таким чином, суд вважає за необхідне зазначити, що періоди роботи позивача з 01.01.1995 по 03.03.1995; з 01.02.2005 по 15.01.2007; з 01.01.2012 по 14.02.2012 віднесено до пільгових як за ч. 3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, так і за Списком № 1 у відповідності до положень ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак наведену обставину під час прийняття спірного рішення відповідачем не враховано.

Щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.08.2010 по 10.08.2010 у зв`язку із несплатою страхових внесків суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 статті 11 Закону №1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, іноземці (якщоінше не встановленоміжнародними договорами, згода на обов`язковістьякихнадана Верховною Радою України) та особи без громадянства, якіпрацюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від формивласності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV застрахована особа цефізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/абоза яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страхувальники це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закон.

Абзацом 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами статті 20 Закону №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1 […] статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсяз ісплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Аналіз наведених приписів законодавства свідчить про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від його фінансового стану.

Отже, позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи з 01.08.2010 по 10.08.2010 до страхового стажу за порушення, вчинене пвдприємством-страхувальником, оскільки згідно із Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16).

Таким чином, період роботи з 01.08.2010 по 10.08.2010 протиправно не зараховано відповідачем до страхового стажу позивача.

Відповідно до пункту 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, враховуючи, що повноваження з приводу включення до стажу певних періодів, призначення пенсії тощо є дискреційними повноваженнями відповідача, суд вважає за належне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з урахуванням висновків суду.

Позовні вимоги позивача про зобов`язання позивача розглянути заяву позивача з урахуванням положень Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки згідно спірного рішенні право позивача на перерахування пенсії у відповідності до вказаного Закону не вирішувалось.

Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з частинами 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при пред`явленні адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підтверджується наявною в матеріалах адміністративної справи квитанціями про сплату від 27.05.2022.

Враховуючи часткове задоволення позову, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у сумі 992,40 грн, підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеній частині позовних вимог - у сумі 496,20 грн.

Керуючись 2, 3, 5- 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 94, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18 листопада 2021 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84121, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд, 3, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) від 23.08.2020 № 3345 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84121, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд, 3, ) на користь ОСОБА_1 (фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення прийнято в порядку письмового провадження 14 липня 2022 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.В. Зінченко