Справа № 420/7292/21
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 липня 2022 року

м. Київ

справа №420/7292/21

адміністративне провадження №К/990/13935/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2022 року

у справі №420/7292/21

за позовом ОСОБА_1

до Одеської обласної прокуратури

про визнання протиправною бездіяльності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської обласної прокуратури, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Одеської обласної прокуратури №2069к від 16 вересня 2020 року;

- визнати протиправним та скасувати наказ Одеської обласної прокуратури №2062к від 15 вересня 2020 року «Про скасування надбавки, в частині скасування начальнику відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області ОСОБА_1 » з 11 вересня 2020 року надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи;

- визнати протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу у період з 16 вересня 2020 року по 30 квітня 2021 року у складі його заробітної плати надбавки за виконання особливо важливої роботи та премії;

- визнати протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури, яка полягає у не встановленні посадового окладу позивачу, у розмірі, визначеному у відповідності до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1155 «Про умови оплати праці прокурорів»;

- зобов`язати Одеську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити позивачу заробітну плату за період з 16 вересня 2020 року по 28 лютого 2021 року з урахуванням надбавки за виконання особливо важливої роботи та премії у період з 16 вересня 2020 року по 28 лютого 2021 року та виходячи з посадового окладу, у розмірі визначеному у відповідності до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1155 «Про умови оплати праці прокурорів»;

- стягнути з відповідача суму недоотриманої заробітної плати за період з 16 вересня 2020 року по дату вирішення даної адміністративної справи, обчисленої з урахуванням надбавки за виконання особливо важливої роботи та премії, та, виходячи з посадового окладу, у розмірі, визначеному у відповідності до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1155 «Про умови оплати праці прокурорів»;

- визнати протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратуру щодо не внесення до трудової книжки запису про перейменування органу, в якому позивач обіймає посаду начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України, Мін`юсту України, Мінсоцзахисту України від 29 липня 1993 року №58;

- зобов`язати відповідача внести до трудової книжки серія запис про перейменування органу, в якому позивач обіймає посаду начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України, Мін`юсту України, Мінсоцзахисту України від 29 липня 1993 року №58;

- визнати протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури, яка полягає у не усуненні перешкод у здійсненні позивачем функцій та повноважень як прокурора, а саме щодо неприйняття рішення про зарахування позивача на посаду аналогічній за функціональними обов`язками посаді начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області згідно діючим штатним розписом Одеської обласної прокуратури;

- зобов`язати відповідача усунути перешкоди у здійсненні позивачем функцій та повноважень як прокурора шляхом прийняття рішення про зарахування ОСОБА_1 на посаду аналогічній за функціональними обов`язками посаді начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області згідно діючого штатного розпису Одеської обласної прокуратури.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Одеської обласної прокуратури №2069к від 16 вересня 2020 року; визнано протиправними дії Одеської обласної прокуратури щодо прийняття наказу №2062к від 15 вересня 2020 року "Про скасування надбавки", в частині скасування начальнику відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області ОСОБА_1 з 11 вересня 2020 року надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи; визнати протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратуру щодо невнесення до трудової книжки запису про перейменування органу, в якому позивач обіймає посаду начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України, Мін`юсту України, Мінсоцзахисту України від 29 липня 1993 року № 58; визнано протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури, яка полягає у невстановленні посадового окладу позивача, у розмірі визначеному у відповідності до положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру", постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1155 "Про умови оплати праці прокурорів"; визнано протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури, яка полягає у неусуненні перешкод у здійсненні позивачем функцій та повноважень як прокурора, а саме щодо неприйняття рішення щодо перебування ОСОБА_1 на посаду аналогічній за функціональними обов`язками посаді начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області згідно діючим штатним розписом Одеської обласної прокуратури; зобов`язано Одеську обласну прокуратуру внести до трудової книжки серія запис про перейменування органу, в якому позивач обіймає посаду начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадження та координації правоохоронної діяльності відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України, Мін`юсту України, Мінсоцзахисту України від 29 липня 1993 року №58; зобов`язано Одеську обласну прокуратуру встановити позивачу з 11 вересня 2020 року посадовий оклад у розмірі, визначеному у відповідності до положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру"; зобов`язано Одеську обласну прокуратуру перерахувати та виплатити позивачу заробітну плату (включаючи оплату часу відпусток) за період з 11 вересня 2020 року по 28 липня 2021 року виходячи з посадового окладу, у розмірі визначеному у відповідності до положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру", постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1155 "Про умови оплати праці прокурорів"; зобов`язано Одеську обласну прокуратуру усунути перешкоди у здійсненні позивачем функцій та повноважень як прокурора шляхом прийняття рішення щодо перебування позивача на посаді аналогічній (рівнозначній) за функціональними обов`язками посаді начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області згідно діючого штатного розпису Одеської обласної прокуратури. У задоволені решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2022 року апеляційну скаргу Одеської обласної прокуратури задоволено частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року в частині позовних вимог: про визнання протиправним та скасування наказу Одеської обласної прокуратури №2069к від 16 вересня 2020 року; про визнання протиправною бездіяльності Одеської обласної прокуратури, яка полягає у не встановленні посадового окладу позивача, у розмірі визначеному у відповідності до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1155 «Про умови оплати праці прокурорів»; про визнання протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури, яка полягає у неусуненні перешкод у здійсненні позивачем функцій та повноважень як прокурора, а саме щодо неприйняття рішення щодо перебування позивача на посаду аналогічній за функціональними обов`язками посаді начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області згідно діючим штатним розписом Одеської обласної прокуратури; про зобов`язання Одеської обласної прокуратури встановити позивачу з 11 вересня 2020 року посадовий оклад у розмірі, визначеному у відповідності до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру»; про зобов`язання Одеської обласної прокуратури перерахувати та виплатити позивачу заробітну плату (включаючи оплату часу відпусток) за період з 11 вересня 2020 року по 28 липня 2021 року, виходячи з посадового окладу, у розмірі визначеному у відповідності до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1155 Про умови оплати праці прокурорів; про зобов`язання Одеської обласної прокуратури усунути перешкоди у здійсненні позивачу функцій та повноважень як прокурора шляхом прийняття рішення щодо перебування позивача на посаді аналогічній (рівнозначній) за функціональними обов`язками посаді начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області згідно діючого штатного розпису Одеської обласної прокуратури, скасовано та ухвалено в цій частині позовних вимог нову постанову, якою у задоволені позову відмовлено.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

06 червня 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2022 року у справі №420/7292/21.

Ухвалою Верховного Суду від 09 червня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху з підстав не зазначення підстав касаційного оскарження відповідно до частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зокрема, в частині правових обґрунтувань пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Надано скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги, які зазначені в мотивувальній частині ухвали.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (код 170) копія ухвали суду від 09 червня 2022 року про залишення касаційної скарги без руху отримана скаржником 22 червня 2022 року.

01 липня 2022 року до Верховного Суду від скаржника надійшла його касаційна скарга (у новій редакції) на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2022 року у справі №420/7292/21.

Таким чином, особою, що подала касаційну скаргу, були усунуті недоліки касаційної скарги, які були зазначені в ухвалі Верховного Суду від 09 червня 2022 року, що дає змогу вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, позивач, посилаючись на:

- пункт 1 частини четвертої статі 328 КАС України, зазначає, що судом апеляційної інстанції ухвалено судове рішення без урахування висновку Верховного Суду, який викладено в постановах від 28 лютого 2019 року у справі №817/860/16 (щодо того, чи може вважатися перейменування структурного підрозділу реорганізацією та/чи ліквідацією органу прокуратури, з якою закон пов`язує звільнення працівника), від 03 жовтня 2019 року у справі №826/10460/16 (щодо ліквідації структурного підрозділу з одночасним створенням іншого структурного підрозділу) у розумінні пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України; від 18 листопада 2021 року у справі №640/26365/19 (стосовно передбаченого законом права на виплату за класний чин з огляду на вимоги статті 81 Закону України «Про прокуратуру»);

- пункт 2 частини четвертої статі 328 КАС України (в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні), вказує на необхідність відступлення від висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у постанові від 21 жовтня 2021 року у справі №640/154/20 та наголошує, що за наявного правового регулювання у органів прокуратури відсутні правові підстави встановлення диференціації між розміром заробітної плати працівника прокуратури, який пройшов процедуру атестації та між розміром заробітної плати працівника прокуратури щодо якого триває така процедура. Також скаржник зазначає, що при наявності конкуренції норм постанови Кабінету Міністрів України та Закону України, повинні застосовуватися вимоги саме останнього. Крім цього скаржник акцентує увагу на тому, що питання застосування коефіцієнту підвищення посадового окладу не є предметом розгляду у даній справі. Також позивач вказує на те, що суд апеляційної інстанції, приймаючи спірну постанову, покликається на висновки, що викладено у постановах Верховного Суду у справах №803/31/16, №804/406/16, №813/150/16, №804/211/16, №200/5038/20, №160/6204/20, проте скаржник акцентує увагу, що у цих рішення відсутні правові висновки щодо наявності у керівника обласної прокуратури компетенції по прийняття наказу відповідно до положення статті 11 Закону України «Про прокуратуру», пункту 3 розділу II Закону №113-IX та відповідно до статті 29 КЗпП України стосовно визначення місця роботи позивача; крім цього, на переконання позивача, правовідносини у цих справах і у справі №420/7292/21 не є подібними. Водночас, зазначаючи підставою касаційного оскарження пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України, позивач також посилається на необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 04 листопада 2021 року у справі №640/537/20, від 01 грудня 2021 року у справі №640/26041, проте Суд зауважує, що висновки, які викладено у вказаних скаржником постановах суду касаційної інстанції, не були застосовані судом апеляційної інстанції при розгляді зазначеної справи, тому посилання скаржника на вказані ним справи (№640/537/20, №640/26041/19), Судом відхиляються як такі, що не відповідають вимогам пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України;

- пункт 3 частини четвертої статі 328 КАС України, вказує на відсутність висновку Верховного Суду стосовно питання застосування норми права у подібних правовідносин, зокрема, щодо виплати заробітної плати прокурору стосовно якого лише триває процедура атестації у розмірах, визначених статтею 81 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням того, що хоча пункт 3 Закону №113-IX містить банкетну (відсильну) норму та визначає, що заробітна плата прокурора оплата праці працівників місцевих прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури, в той же час, при наявності конкуренції норм постанови Уряду та Закону України, повинні застосовуватися вимоги саме останнього; щодо забезпечення гарантій незалежності прокурора стосовно якого триває процедура атестації, що передбачені пунктом 1 частини першої статті 16 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, зважаючи на закріплений в Законі України «Про прокуратуру» однаковий юридичний статус прокурорів через систему гарантій забезпечення їх незалежності, яка є невід`ємною складовою Їхнього статусу.

Отже, доводи, які викладені в матеріалах касаційної скарги, вказують на наявність обставин, визначених пунктами 1,2 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України, що є підставою для відкриття касаційного провадження з метою перевірки обставин вказаних скаржником.

У касаційній скарзі позивач порушує питання поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, посилаючись на те, що з урахуванням необхідності умов для підготовки та подачі касаційної скарги у строк, визначений частиною першою статті 329 КАС України, введення на території України воєнного стану, наявність на території Одеси тривалого часу небезпеки, ним було подано касаційну скаргу в межах присічного строку та без суттєвих затримок і зайвих зволікань.

Відповідно до вимог частини другої та третьої статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та доводи, якими позивач обґрунтовує це клопотання, Суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, в зв`язку причини пропуску строку на касаційне оскарження слід визнати поважними та поновити такі строки.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328, 329, 330, 334, 340 КАС України в редакції Закону №2147-VІІІ, Суд-

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

2. Визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновити процесуальний строк.

3. Відкрити касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2022 року у справі № 420/7292/21.

4. Встановити десятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття касаційного провадження для подання учасниками справи до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі, доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи та заперечень щодо поданих заяв та клопотань.

5. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк

Ж.М. Мельник-Томенко ,

Судді Верховного Суду