Справа № 280/6069/21
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2022 року м.Дніпросправа № 280/6069/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 280/6069/21 (суддя Новікова І.В.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Громадянин Пакистану ОСОБА_2 (далі - позивач) через свого представника звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області (далі - відповідач) №3859 про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , виданої на ім`я громадянина Пакистану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Позов обґрунтовано тим, що позивачем у квітні 2021 року укладено шлюб з громадянкою України, у зв`язку із чим позивач звернувся до відповідача для отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні, як член родини громадянки України. Зазначає, що позивачу була оформлена відповідна посвідка за номером № НОМЕР_1 , проте в подальшому вона була скасована з посиланням на те, що позивачем надано неправдиві відомості щодо зазначеного місця проживання у АДРЕСА_1 . Позивач вказує, що зазначене твердження ґрунтується на рапорті співробітника поліції, в якому зазначено, що зазначеної адреси не існує. Разом з тим, позивач зазначає, що така адреса зареєстрована Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради в офіційному порядку як місце проживання позивача на підставі офіційних правовстановлюючих документів власника житлового будинку ОСОБА_3 , який внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та договору оренди житлового приміщення від 24.05.2021. Також, позивач вказував на те, що відповідачем порушено строки оголошення рішення, яким анульовано посвідку на тимчасове проживання на території України.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року адміністративний позов було задоволено, оскаржене рішення відповідача визнано протиправним та скасоване.

З рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову позивачу у задоволенні його позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначено, що співробітниками Управління міграційної поліції ГУНП в Запорізькій області були проведені заходи щодо перевірки проживання громадянина ОСОБА_4 за вказаною ним адресою: АДРЕСА_1 . Проведеною перевіркою встановлено, що адреси АДРЕСА_1 не існує, згідно інформації наданої ТОВ «ЗМБТІ» інвентаризаційна справа на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 відсутня (не заводилась). Відповідач зазначає, що 07.06.2021 ним отримано повідомлення від Національної поліції про те, що громадянину ОСОБА_5 посвідку видано на підставі неправдивих відомостей та долучено відповідні підтверджуючі матеріали перевірки. Згідно підпункту 1 пункту 63 Порядку №322 підставою для скасування посвідки є факт отримання інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів.

Позивач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 26.05.2021 позивач звернувся до УДМС з заявою про надання посвідки на тимчасове проживання. У заяві-анкеті від 26.05.2021 №105093860 позивачем зазначено місце реєстрації та місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами розгляду звернення позивача йому оформлено посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_2 .

07.06.2021 УДМС України в Запорізькій області прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_3 , в якому позивача повідомлено про те, що йому на підставі підпункту пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №322, скасовано посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_2 .

Вважаючи рішення таким, що прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, позивач звернувся з позовом до суду про його скасування.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що визначені законом підстави для прийняття оскарженого рішення були відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявні підстави для визнання протиправним та скасування оскарженого позивачем рішення відповідача з огляду на наступне.

Підставою для прийняття спірного рішення стали доводи відповідача про те, що позивачем зазначено недостовірні відомості щодо свого зареєстрованого місця проживання, а саме зазначено адресу, якої відповідно до проведеної перевірки не існує.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №322 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання (далі Порядок №322).

Відповідно до пункту 1 Порядку №322, посвідка на тимчасове проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Згідно пункту 16 Порядку №322, документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб`єкт) та територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.

Відповідно до пункту 22 Порядку №322, у разі відповідності поданих документів вимогам цього Порядку працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта з використанням електронного цифрового підпису та із застосуванням засобів Реєстру формує заяву-анкету (в тому числі здійснює отримання біометричних даних, параметрів). Реєстрація заяви-анкети здійснюється із застосуванням засобів Реєстру під час її формування.

Згідно пункту 35 Порядку №322, після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється посвідка, а також перевірку інформації, зазначеної нею в заяві-анкеті, та поданих документів.

Відповідно до пункту 37 Порядку №322, рішення про оформлення посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих документів та відсутності підстав для відмови в її видачі.

З матеріалів справи вбачається, що за результату поданих позивачем документів відповідачем не було встановлено недоліків, що зумовило формування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 .

Разом з тим, в подальшому на адресу відповідача надійшов лист ГУНП в Запорізькій області від 07.06.2021 №741/9/01-2021, в якому вказано на те, що за результатами проведеної перевірки фактичного місця проживання позивача, який згідно з заявою-анкетою зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 , встановлено, що вказаної у заяві анкеті адреси фактично не існує.

Відповідно до підпункту 1 пункту 63 Порядку №322, посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі: отримання даних з баз даних Реєстру, відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз інших державних органів або інформації від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів.

Згідно пункту 64 Порядку №322, рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування.

Так, згідно пункту 6 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №360, органи Державної міграційної служби для виконання покладених на них завдань мають право користуватися відповідними інформаційними базами даних державних органів, державною системою урядового зв`язку та іншими технічними засобами та проводити перевірки стану додержання органами виконавчої влади, громадянами, органами реєстрації, підприємствами, установами та організаціями вимог законодавства у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів і вносити пропозиції щодо усунення причин порушення таких вимог.

Будь-яка інформація (в тому числі органів Національної поліції) може бути підставою для проведення міграційною службою перевірки та збору доказів щодо конкретної особи.

Без проведення відповідної перевірки вказаних обставин, прийняття ДМС рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання є лише формальністю та суперечить як діючому законодавству у даній сфері, так і вимогам статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Окрім того, лист ГУНП не містить ознак управлінського рішення з регулюючим впливом на права чи законні інтереси інших суб`єктів права, у зв`язку з чим не може бути самостійним предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства на відміну від рішення органу ДМС.

Тож обґрунтованість такого листа має перевірятися органом ДМС, який на підставі цього подання приймає рішення, яке у свою чергу повинно відповідати критеріям, наведеним у частині другій статті 2 КАС України, на відповідність яких його і має перевірити адміністративний суд.

В даному випадку, відповідачем не було враховано те, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , а саме житловий будинок загальною площею 70 кв.м, який належить на праві власності ОСОБА_3 .

Більш того, Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради позивачу була видана Довідка про реєстрацію місця проживання (від 25.05.2021 №04-19/7-956), відповідно до якої позивач з 25.05.2021 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, позивач на момент звернення до відповідача надав достовірні відомості щодо реєстрації місця проживання, а такі відомості підтверджуються офіційними відомостями Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оскаржене рішення за відсутності законних підстав для його прийняття не можна вважати обґрунтованим та правомірним.

В даному випадку, відповідачем не доведено правомірності та обґрунтованості спірного рішення, у зв`язку з чим таке рішення підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 280/6069/21 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені ст.ст. 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова