Справа № 600/217/22-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/217/22-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Анісімов Олег Валерійович

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

13 липня 2022 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новодністровської міської ради Чернівецької області про визнання протиправним та скасування розпорядження секретаря міської ради, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Новодністровської міської ради Чернівецької області, в якому просила:

1.1. Визнати протиправним та скасувати Розпорядження Новодністровського міського голови від 14.12.2021 №257/о Про звільнення із займаної посади ОСОБА_1 - начальника відділу земельних ресурсів та екології УЕРТІ та поновити ОСОБА_1 на роботі в Новодністровській міській раді на посаді начальника відділу земельних ресурсів та екології управління з питань економічного розвитку, торгівлі та інвестицій;

1.2. Стягнути з Новодністровської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 грудня 2021 року до дня поновлення на роботі;

1.3. Стягнути з Новодністровської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 коп.).

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

2. Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

3. Апелянт ОСОБА_2 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

4. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що оскаржуване розпорядження є протиправним, оскільки відповідач порушив переважне право на залишення її на роботі.

5. Апелянт вказує, що 11.10.2021 року її ознайомлено з персональним попередженням про наступне вивільнення / скорочення, однак водночас не запропоновано жодної вакантної посади. Листом міського голови Новодністровської міської ради позивачці повідомлено, що на даний час ведуться організаційні роботи щодо функціонування вказаного відділу, який розпочне свою діяльність з 15.12.2021 року. Також повідомлено, що їй буде запропоновано вакантну посаду у термін до 14.12.2021 без врахування посад, які виводяться зі структури виконавчих органів Новодністровської міської ради. 09.12.2021 року позивачка звернулась до міського голови із заявою про врахування її переважного права на залишення на роботі, що гарантоване статтями 42,49-2 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП), зокрема: як працівнику з більше високою кваліфікацією і продуктивністю праці; як особі, в сім`ї якої немає інших працівників з самостійним заробітком; як працівнику із тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, установі, організації.

6. Також, у цій заяві позивачка просила у порядку статті 49-2 КЗпП запропонувати їй наявну вакантну посаду начальника відділу земельних ресурсів, екології, архітектури та містобудування Новодністровської міської ради, або рівноцінну посаду. У відповідь на вказану заяву розпорядженням голови Новодністровської міської ради від 10.12.2021 року, №252/о була утворена комісія з визначення працівників, які мають переважне право на залишення на роботі. Провівши порівняльний аналіз щодо кваліфікації та продуктивності праці працівників зазначена комісія надала рекомендації запропонувати посаду начальника відділу земельних ресурсів, екології, архітектури та містобудування іншому працівнику, а позивачці запропоновано з 15.12.2021 року вакантну посаду головного спеціаліста відділу інвестицій та євроінтеграції Новодністровської міської ради (задокументовано протоколом засідання комісії з визначення працівників, які мають переважне право залишення на роботі №1 від 10.12.2021 року).

7. Апелянт вважає, що робоча комісія не прийняла до уваги стаж роботи й ранг державної служби позивача, а також залишила без уваги підстави для її переважного права залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, що передбачені положеннями статті 42 КЗпП.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

8. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до наявної у справі копії трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 28.11.2017 року прийнята на посаду начальника відділу земельних ресурсів та екології Новодністровської міської ради (розпорядження №241/о від 28.11.2017 року).

9. Розпорядженням Новодністровського міського голови №195/0 від 22.10.2018 року позивачку призначено на посаду начальника відділу земельних ресурсів та екології управління розвитку інфраструктури міста, шляхом переміщення з посади начальника відділу земельних ресурсів та екології.

10.Розпорядженням Новодністровського міського голови №237/0 від 04.12.2018 року управління розвитку інфраструктури міста перейменоване на управління з питань економічного розвитку, торгівлі та інвестицій.

11. Рішенням Новодністровської міської ради від 28.09.2021 року, №212 «Про реорганізацію «Управління з питань економічного розвитку, торгівлі та інвестицій Новодністровської міської ради» шляхом приєднання до «Новодністровської міської ради» реорганізовано юридичну особу «Управління з питань економічного розвитку, торгівлі та інвестицій Новодністровської міської ради» шляхом приєднання до юридичної особи «Новодністровської міської ради»; припинено діяльність юридичної особи «Управління з питань економічного розвитку, торгівлі та інвестицій Новодністровської міської ради» в результаті приєднання її до юридичної особи «Новодністровської міської ради»; визначено, що правонаступником всього майна, прав та обов`язків Управління з питань економічного розвитку, торгівлі та інвестицій Новодністровської міської ради є Новодністровська міська рада.

12. Рішенням 20 сесії VIII скликання Новодністровської міської ради від 28.09.2021 року, №213 «Про затвердження структури та загальної чисельності виконавчих органів Новодністровської міської ради» затверджено структуру виконавчих органів Новодністровської міської ради, в тому числі відділу земельних ресурсів, екології, архітектури та містобудування із кількістю штатних одиниць 4.

13. Розпорядженням Новодністровського міського голови від 08.10.2021 року, №206/о «Про внесення змін до штатного розпису» виведено 14.12.2021 року відділ земельних ресурсів та екології управління з питань економічного розвитку, торгівлі та інвестицій 3 штатних одиниці (у складі: начальника відділу 1 шт. од., головний спеціаліст -1 шт. од., провідний спеціаліст 1 шт.од.); виведено 14.12.2021 року відділ архітектури та містобудування управління з питань економічного розвитку, торгівлі та інвестицій 2 штатних одиниці (у складі: начальника відділу 1 шт. од., інспектор з благоустрою 1 шт.од., провідний спеціаліст 1 шт.од.); введено 15.12.2021 року відділ земельних ресурсів, екології, архітектури та містобудування 4 штатних одиниці.

14. 11.10.2021 року ОСОБА_1 отримала персональне попередження про наступне вивільнення/скорочення, яким її попереджено про наступне припинення з нею трудових відносин 14.12.2021 року із звільненням з посади начальника відділу земельних ресурсів та екології управління з питань економічного розвитку, торгівлі та інвестицій, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП.

15. Окрім цього її проінформовано, що до 01.12.2021 року, у разі наявності, їй буде запропонована вакантна посада у Новодністровській міській раді.

16. Зазначене попередження ОСОБА_1 отримано власноруч та ньому нею здійснено запис «не запропонована вакантна посаду мені».

17.30.11.2021 року на ім`я ОСОБА_1 за підписом Новодністровського міського голови надіслано листа «Про наявність вакантних посад у виконавчих органах міської ради» №2451, яким інформувалось, що після визначення необхідних для роботи відділу земельних ресурсів, екології, архітектури та містобудування посад, розробки посадових інструкцій та узагальнення пропозицій, у випадку відповідності професійно-кваліфікаційним характеристикам, їй буде запропоновано вакантну посаду у термін до 14.12.2021 року

18. 09.12.2021 року позивачка звернулась із заявою на ім`я Новодністровського міського голови у якій просила в порядку статті 49-2 КЗпП України запропонувати їй наявну посаду начальника відділу земельних ресурсів, екології, архітектури та містобудування, або рівноцінну посаду.

19. 10.12.2021 року на ім`я ОСОБА_1 за підписом Новодністровського міського голови надіслано листа, яким повідомляється, що розпорядженням міського голови від 10.12.2021 року, №252/0 була утворена робоча комісія з визначення працівників, які мають переважне право на залишення на роботі. Провівши порівняльний аналіз щодо кваліфікації та продуктивності праці працівників зазначена комісія надала рекомендації запропонувати посаду начальника відділу земельних ресурсів, екології, архітектури та містобудування іншому працівнику.

20. Окрім цього, позивачці запропоновано з 15.12.2021 року вакантну посаду головного спеціаліста відділу інвестицій та євроінтеграції Новодністровської міської ради, а у разі її відмови від переведення на цю посаду 14.12.2021 року ОСОБА_1 буде звільнено, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України.

21. Крім цього, розпорядженням Новодністровського міського голови від 10.12.2021 року, №252/о створено робочу комісію з визначення працівників, які мають переважне право на залишення на роботі, за наслідками діяльності якої прийнято рішення, яке оформлене протоколом №1 від 10.12.2021 року. Згідно змісту цього протоколу, комісія рекомендувала міському голові запропонувати на посаду начальника відділу земельних ресурсів, екології, архітектури та містобудування Новодністровської міської ради ОСОБА_3 та врахувати можливість подальшого працевлаштування ОСОБА_1 на іншу вакантну посаду у виконавчих органах Новодністровської міської ради.

22. Розпорядженням Новодністровського міського голови від 14.12.2021 року, №257/о Про звільнення із займаної посади ОСОБА_1 - начальника відділу земельних ресурсів та екології УЕРТІ, яке підписане секретарем міської ради, позивачку 14.12.2021 року звільнено з посади начальника відділу земельних ресурсів та екології управління з питань економічного розвитку, торгівлі та інвестицій у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників (пункт 1 статті 40 КЗпП України).

21. Також, у справі наявні розпорядження Новодністровського міського голови від 13.12.2021 року, №633/к «Про вибуття у відпустку ОСОБА_4 міського голови», згідно змісту якого вона відбуває у відпустку без збереження заробітної плати тривалістю 1 (один) календарний день 14.12.2021 року та від 08.08.2020 року, №220/о «Про розподіл обов`язків між міським головою, секретарем міської ради, заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів, начальником УЕРТІ та керуючим справами виконавчого комітету» відповідно до якого у разі відсутності міського голови, його заміщає секретар міської ради.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

22. Правова позиція апелянта викладена в пунктах 3-7 цієї постанови.

23. Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що апелянту була запропонована вакантна посада, згідно кваліфікаційних вимог до вакантних посад, передбачених посадовими інструкціями, проте пропозиція Новодністровської міської ради ОСОБА_1 була проігнорована. Таким чином, запропонованою можливістю позивач не скористалась, що стало підставою для її подальшого звільнення.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

24. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

25. 20. Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

26. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

27. Відповідно до п.17 ч.1 ст.4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування;

28. Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

29. Згідно статті 1 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

30. Правове регулювання статусу посадових осіб місцевого самоврядування визначено статтею 7 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

31. Правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про статус депутатів місцевих рад", "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів", цим та іншими законами України.

32. Відповідно до статті 4 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" визначено, що служба в органах місцевого самоврядування здійснюється на таких основних принципах: служіння територіальній громаді; поєднання місцевих і державних інтересів; верховенства права, демократизму і законності; гуманізму і соціальної справедливості; гласності; пріоритету прав та свобод людини і громадянина; рівних можливостей доступу громадян до служби в органах місцевого самоврядування з урахуванням їх ділових якостей та професійної підготовки; професіоналізму, компетентності, ініціативності, чесності, відданості справі; підконтрольності, підзвітності, персональної відповідальності за порушення дисципліни і неналежне виконання службових обов`язків; дотримання прав місцевого самоврядування; правової і соціальної захищеності посадових осіб місцевого самоврядування; захисту інтересів відповідної територіальної громади; фінансового та матеріально-технічного забезпечення служби за рахунок коштів місцевого бюджету; самостійності кадрової політики в територіальній громаді.

33. Згідно ч.1 ст.20 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" передбачено, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України, а також у разі: порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону; порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (стаття 5 цього Закону); виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов`язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (стаття 12 цього Закону); досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону).

34. Підстави та порядок звільнення посадових осіб органів місцевого самоврядування у разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників врегульовані Кодексом законів про працю України.

35. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

36. Положеннями частини 2 статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу.

37. Згідно ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

38. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

39. Колегія суддів зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

40. Серед основних доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення відповідачем вимог ч.3 ст.49-2 КЗпП України, а саме на те, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці відповідач не запропонував іншу роботу на самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи.

41. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

42. За правилами частин 1-3 статті 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

43. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

44. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

45. Зазначене узгоджується із позицією Верховного Суду України. Аналізуючи наведені правові норми, Верховний Суд України у своїй постанові від 1 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15 дійшов висновку про те, що, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

46. Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

47. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, зокрема, щодо рівнозначності посади, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

48. Даний висновок кореспондується також із висновками Національного агентства України з питань державної служби, викладеними у роз`ясненні від 22.07.2016 року № 13-р/з "Щодо переведення на нижчу посаду".

49. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини 3 статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

50. Згідно зі статтею 2 Закону України "Про державну службу" рівнозначна посада - це посада державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.

51. Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України від 25.01.2011 без номера "Гарантії працівників у разі ліквідації або реорганізації підприємства, установи, організації" визначено, що при змінах в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган повинен додержуватися, зокрема, такого порядку дій: видати наказ, яким уповноважити відділ кадрів або інший відділ підприємства, на який покладено здійснення функції відділу кадрів (далі - відділ кадрів), провести необхідні заходи в зв`язку зі звільненням працівників (не пізніше ніж за два місяці до їх проведення), включаючи ознайомлення працівників з наказом під розпис та вручення письмового повідомлення про звільнення (Відділ кадрів повинен підготувати письмове повідомлення про можливе звільнення працівників та за два місяці до запланованого вивільнення персонально (під розпис) ознайомити кожного працівника з наказом про внесення змін в організацію виробництва і праці та вручити письмове повідомлення.

52. Одночасно з попередженням пропонується працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Протягом двох місяців від дати попередження від працівників, істотні умови праці яких зміняться, доцільно отримати письмову заяву про згоду продовжувати роботу після зміни істотних умов праці або відмову від цього.

53. Судом встановлено, що 11.10.2021 року ОСОБА_1 отримала персональне попередження про наступне вивільнення/скорочення, яким її попереджено про наступне припинення з нею трудових відносин 14.12.2021 року із звільненням з посади начальника відділу земельних ресурсів та екології управління з питань економічного розвитку, торгівлі та інвестицій, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП. Окрім цього її проінформовано, що до 01.12.2021 року, у разі наявності, їй буде запропонована вакантна посада у Новодністровській міській раді.

54. 30.11.2021 року на ім`я ОСОБА_1 за підписом Новодністровського міського голови надіслано листа «Про наявність вакантних посад у виконавчих органах міської ради» №2451, яким інформувалось, що після визначення необхідних для роботи відділу земельних ресурсів, екології, архітектури та містобудування посад, розробки посадових інструкцій та узагальнення пропозицій, у випадку відповідності професійно-кваліфікаційним характеристикам, їй буде запропоновано вакантну посаду у термін до 14.12.2021 року, а 10.12.2021 року позивачці запропоновано з 15.12.2021 року вакантну посаду головного спеціаліста відділу інвестицій та євроінтеграції Новодністровської міської ради, а у разі її відмови від переведення на цю посаду 14.12.2021 року ОСОБА_1 буде звільнено, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України.

55. Колегія суддів доходить до висновку про те, що ст.ст.40, 49-2 КЗпП України пов`язують настання у роботодавця права на звільнення особи з такими умовами: зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; відсутність можливості пропозиції іншої роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

56. В свою чергу відповідач пов`язував звільнення ОСОБА_1 з обставинами, визначеними п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

57. Обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює вакантні посади, які з`явилися в установі протягом всього цього періоду і які існували на день звільнення.

58. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду та які існували на день звільнення.

59. В ході розгляду справи відповідачем подано достовірні і належні в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАСУ докази, що апелянту були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися протягом цього періоду та які існували на день звільнення не нижче посади, яку займала позивач, а також те, що відповідач не мав можливості перевести позивача з її згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

60. Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді спорів про звільнення за п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України від (далі - КЗпП) суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

61. Колегія суддів вважає, що відповідачем дотримано двох місячного строку при надісланні попередження про вивільнення і до моменту звільнення запропоновано посаду, яка відповідала її кваліфікації, а саме вакантну посаду головного спеціаліста відділу інвестицій та євроінтеграції Новодністровської міської ради.

62. У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

63. Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

64. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржників.

65. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

66. У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

67. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

68. В даному випадку, доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, як такі, що є необгрунтуваними та безпідставними.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

69. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

70. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

71. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

72. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

73. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.