Справа № 200/19081/21
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2022 року Справа№200/19081/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов вмотивовано тим, що позивач з 26.08.2021 знаходиться на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1. Позивач, на веб-порталі Пенсійного фонду ознайомився з даними його пенсійної справи (довідки ОК-5), та після призначення пенсії йому стало відомо, що при призначенні пенсії до її розрахунку, до страхового стажу, йому не зараховано періоди роботи з 01.05.2010 по 31.12.2010, в якості підземного робітника гірничого з повним робочим днем у шахті на ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля». Окрім цього, до пільгового стажу, не було враховано період роботи в якості учня горноробочого підземного з повним робочим днем під землею за період з 07.10.1989 по 09.11.1989 та з 10.11.1989 по 11.12.1989, в якості горноробочого підземного 2 розряду з повним робочим днем під землею з оплатою 100% денної тарифної ставки робітника підземного ШУ імені Л.І. Лутугіна ДП «Торезантрацит». Стосовно вищезазначених періодів, які не були враховані до пільгового стажу при призначенні пенсії на пільгових умовах, позивач неодноразово звертався на адресу відповідача з проханням відновити його порушені права, в частині зарахування до пільгового та страхового стажу вищезазначених періодів роботи. Але, обґрунтовану відповідь позивач отримав лише у грудні 2021 року відповідно до листа №21009-21313/К-15/8-0500/21, надісланого на його електронну адресу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області. В даному листі, зокрема, відповідач зазначив, що період роботи з 01.05.2010 по 31.12.2010 не зараховано до страхового стажу через відсутність сплачених страхових внесків; щодо не зарахування до пільгового стажу період роботи з 02.10.1989 по 11.12.1989 згідно довідки від 22.09.2021, відповідач зазначив, що м. Торез Донецької області віднесено до населених пунктів, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, такими, що порушують його права.

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що не зарахував до пільгового стажу періоди роботи з 07.10.1989 по 09.11.1989 та з 10.11.1989 по 11.12.1989 на дільниці ШТ ВП «Шахта імені Л.І. Лутугіна» ДП «Торез Антрацит» внаслідок того, що трудова книжка підтверджує лише загальний трудовий стаж працівника, але підтвердити пільговий характер роботи може лише уточнююча довідка підприємства, на якому працювала особа, і яка видана на підставі первинних документів за час виконання такої роботи. Окрім цього, записи в трудовій книжці позивача про його роботу у спірний період не підтверджують стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці, і подання уточнюючої довідки в такому випадку є обов`язковим. Додатком №5 до Порядку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджено довідку встановленого зразку. 26.08.2021 позивач звернувся до управління із заявою про призначення пенсії, разом із заявою було надано довідку №107 від 22.09.2021, яка підтверджує пільговий характер роботи, яка не може бути прийнятою до уваги управлінням, так як видана Донецькою народною республікою. Враховуючи, що м. Торез визнано тимчасово окупованою територією, а будь-який акт (рішення, документ) виданий органами та/або особами, передбаченими частиною 2 ст. 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України є недійсним і не створює правових наслідків. Стосовно не зарахування до страхового та пільгового стажу періоду роботи з 01.05.2010 по 31.12.2010 на ВП «Шахта» 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», відповідач зазначив, що за цей період страхові внески не сплачувались, та у відповідача відсутня технічна можливість внести до картки персоніфікованого обліку форми ОК-5 інформацію про сплату ЄСВ за 2010. Так, позначки про сплату та відповідно страховий стаж проставляються автоматично на центральному рівні (Пенсійним фондом України) за умови наявності сплати по картці страхувальника, які опрацьовуються органами фіскальної служби з урахуванням погашення заборгованості за попередні періоди, нарахованих штрафних санкцій, пені та сум єдиного соціального внеску. Тому, спірний період роботи позивача не може бути зарахований до загального та спеціального страхового стажу за законодавством України. Відповідач зауважив, що здійснює свої повноваження в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а отже своїми діями права та законні інтереси позивача не порушило, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст.4 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 26.08.2021 знаходиться на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Позивачу була призначена пенсія на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV.

Позивач, після призначення йому пенсії, ознайомився з даними своєї пенсійної справи на веб-порталі Пенсійного фонду. Як вбачається з довідки форми ОК-5, йому при розрахунку страхового стажу не зарахували період роботи з 01.05.2010 по 31.12.2010 на ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля»; окрім цього до пільгового стажу не зарахували період роботи з 07.10.1989 по 09.11.1989 та з 10.11.1989 по 11.12.1989 на ШУ імені Л.І. Лутугіна «Торезантрацит».

Після чого, позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням зарахувати до пільгового та страхового стажу вищезазначені періоди роботи.

Відповідач у своїх листах-відповідях на звернення громадян від 06.10.2021 за №14504-13669/К-15/8-0500/21 та №14539-13694/К-15/8-0500/21 зазначив, що його страховий стаж за наданими документами та даними персоніфікованого обліку відповідно до ЗУ №1058 складає 24 роки 10 місяців 23 дні (врахований по 31.03.2021), в тому числі за Списком №1 12 років 09 місяців 14 днів. Згідно ст. 24 Закону України №1058 до страхового та пільгового стажу за Списком №1 не враховані періоди роботи з 01.05.2010 по 31.12.2010; з 01.11.2018 по 10.11.2018 в ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» у зв`язку із відсутністю даних про сплату страхових внесків в Пенсійний фонд України. Період роботи з 29.12.2009 по 31.12.2009 зараховано до загального страхового стажу за даними персоніфікованого обліку, до пільгового стажу за Списком №1 не враховано, оскільки згідно із довідкою №26/91 від 09.03.2021 в 2009 було три дні прогулів.

У листі-відповіді на звернення громадян від 16.12.2021 за №21009-21313/К-15/8-0500/21 відповідач зазначив, що пенсію позивачу обчислено з урахуванням стажу - 26 років 02 місяці, в тому числі 13 років додаткові роки за Списком №1. Індивідуальний коефіцієнт страхового стажу складає 0,26167. Період роботи з 01.05.2010 по 31.12.2010 не зараховано до страхового стажу через відсутність сплачених страхових внесків за вказаний період. Щодо зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 02.10.1989 по 11.12.1989 згідно довідки від 22.09.2021 №107, відповідач зазначив що відповідно до розпорядження КМУ від 07.11.2014 №1085 Про затвердження переліку населених пунктів, на яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення м. Торез Донецької області віднесено до населених пунктів, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст. 9 Закону України від 15.04.2014 №1207-VII Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними. Будь-який акт (рішення, документ) виданий органами або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. З урахуванням вищезазначеного для врахування наданої довідки при розрахунку пенсії немає законних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, зокрема, розрахунком стажу позивача, та листом-відповіддю №21009-21313/К-15/8-0500/21 від 16.12.2021 позивачу не зараховано до пільгового стажу за списком №1 період з 01.05.2010 по 31.12.2010 та з 07.10.1989 по 09.11.1989, з 10.11.1989 по 11.12.1989, у зв`язку з відсутністю сплачених страхових внесків та відсутністю належної довідки встановленого зразку, щодо підтвердження пільгового періоду роботи.

Позивач оскаржує вищевказані дії відповідача щодо не зарахування йому певних періодів роботи, що привели до порушення норм чинного законодавства та його конституційних прав.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003 року, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон №1058-IV).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У відповідності зі статтею 26 Закону №1058-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно з пунктом 2 Розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці на списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону і в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України Про пенсійне забезпечення № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон № 1788-XII).

Відповідно до положень п. 16 Розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-ІV, положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058-ІV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

На підставі частини 1 статті 44 Закону № 1058-ІV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Закон № 1788-XII відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком за нормами ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та надав відповідні документи.

У відповідності до статті 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637, визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

Як було встановлено судом, при вирішенні питання про призначення пенсії позивачу, відповідачем не були взяті до уваги, довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, оскільки підприємство, яке їх видало знаходяться на території, непідконтрольній українській владі та перевірити достовірність наданої інформації немає можливості.

У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконним і недійсним, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад реєстрації народжень, смертей і шлюбів". Так, у справі "Лоізіду проти Туреччини" (Loizidou v. Turkey 18.12.1986 &45) ЄСПЛ обмежився коротким пунктом посилання на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то, у справах Кіпр проти Туреччини" ( Cyprus v. Nurkey 10.05/2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та в подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de fackto та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше, означало б зовсім позбавити людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" ( Cyprus v. Turkey 10.05.2001&92).

Спираючись на сформульований у вищезазначеній справі підхід, Європейський суд з прав людини у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) зауважив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]".

Верховний Суд у постанові від 18.04.2019 року по справі №344/16404/16-а зазначив про можливість застосувати названі загальні принципи (Намібійські винятки), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як доказів, оскільки неприйняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

Тобто, в даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права до зарахування до пільгового стажу при призначенні пенсії, через видання документів про підтвердження пільгового стажу роботи, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що свідчить про безпідставну відмову пенсійного органу у прийнятті до уваги відомостей, що містяться в наданих позивачем до Пенсійного органу довідках про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Стосовно наявної у матеріалах справи трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 дата заповнення 26.07.2007, відповідно до записів вбачається:

- з 02.10.1989 по 10.11.1989 ОП «Шахта ім. Л.І. Лутугіна» ДП «Торезантрацит» - учень горноробочого на підземних роботах номер запису 1 в трудовій книжці;

- з 10.11.1989 по 11.12.1989 ОП «Шахта ім. Л.І. Лутугіна» ДП «Торезантрацит» - горноробочий 2 розряду на підземних роботах ділянки номер запису 2 в трудовій книжці.

В матеріалах справи в наявності довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки та відповідних записів у ній, яка надана філією «Шахтоуправління ім. Л.І.Лутугіна» державного унітарного підприємства «Торезантрацит» від 22.09.2021 за №107, відповідно до якої позивач дійсно працював на вищезазначеному підприємстві та вищезазначених посадах.

Щодо не зарахування до страхового стажу період з 01.05.2010 по 31.12.2010, суд зазначає наступне.

Період з 01.05.2010 по 31.12.2010 відповідачем не було зараховано через несплату ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» єдиного соціального внеску.

З трудової книжки вбачається, що позивач в спірний період перебував у трудових відносинах з ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», що підтверджується наявними записами в трудовій книжці позивача:

- з 27.08.2008 по 01.04.2011 ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», переведений електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем у шахті номер запису 5 в трудовій книжці.

Також цей період роботи позивача, підтверджується довідкою виданою ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» від 29.09.2021 №378/09, якою зокрема встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) табель №2703 дійсно працював на ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» і йому була нарахована та сплачена заробітна плата, нараховано і перераховано ЄСВ в ПФУ м. Новогродівка за період з 01.05.2010 по 31.12.2010:

- травень 2010 нараховано ЄСВ 33,2% - 769,38грн., перераховано до ПФУ 29.06.2010;

- червень 2010 нараховано ЄСВ 33,2% - 828,30грн., перераховано до ПФУ 26.07.2010;

- липень 2010 нараховано ЄСВ 33,2% - 1772,28грн., перераховано до ПФУ 19.08.2010;

- серпень 2010 нараховано ЄСВ 33,2% - 1323,81грн., перераховано до ПФУ 27.09.2010;

- вересень 2010нараховано ЄСВ 33,2% -1248,82грн., перераховано до ПФУ 26.10.2010;

- жовтень 2010нараховано ЄСВ 33,2% - 1106,37грн., перераховано до ПФУ 29.11.2010;

- листопад 2010нараховано ЄСВ 33,2%-1179,47грн., перераховано до ПФУ 29.12.2010;

- грудень 2010 нараховано ЄСВ 33,2% - 1167,72грн., перераховано до ПФУ 27.01.2011.

Окрім цього, в наявності є наступні довідки, видані ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за №26/91 від 09.03.2021.

У відповідності до частини 2 статті 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно із статтею 21 Конституції України, усі люди є вільними у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

За приписами ст. 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Суд зазначає, що відповідальність за несплату страхових внесків несе роботодавець та особа не може бути позбавлена свого права на пенсіонне забезпечення, у зв`язку із не належним виконанням роботодавцем своїх прямих обов`язків.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Пунктом 17 Постанови № 637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Разом з тим, записи у трудовій книжці про періоди роботи на відповідних посадах і у наведений період часу є належним доказом трудової діяльності позивача, а відповідальність за належне і правильне оформлення документів, сплату страхових внесків, тощо покладається на керівника підприємства, організації.

За даних обставин пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне виконання роботодавцем своїх обов`язків щодо сплати єдиного соціального внеску на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Наведена бездіяльність відповідача свідчить про недбале ставлення пенсійного органу при вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується ст. 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Позивач у своїх вимогах просить суд зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області переглянути його заяву від 09.12.2021 про перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах з врахуванням вищевикладених вимог.

З цього приводу суд вважає необхідним зазначити, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач по справі) є правонаступником всіх прав та обов`язків Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, крім того, пенсія позивачу вже призначена з 26.08.2021, однак, без зарахування до страхового стажу позивача періоду з 01.05.2010 по 31.12.2010 на ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» та періодів з 07.10.1989 по 09.11.1989 та з 10.11.1989 по 11.12.1989 на ШУ імені Л.І. Лутугіна «Торезантрацит». Тому, в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити.

Статтею 58 Закону 1058-ІV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Виходячи із змісту заявлених позивачем вимог та висновків суду, в даному випадку слід застосувати положення статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, обрати інший спосіб захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права.

З урахуванням дискреційних повноважень відповідача на прийняття рішення про призначення/перерахунок пенсії, відповідно до ст. 14 Закону України Про пенсійне забезпечення, та визначення підстав, за яких призначається/перераховується даний вид пенсії, суд вважає за належне визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивача період з 01.05.2010 по 31.12.2010 на ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» та період з 07.10.1989 по 11.12.1989 на «Шахтоуправлінні ім. Л.І.Лутугіна» «Торезантрацит» та зобов`язати відповідача зробити перерахунок пенсії позивача саме з 26.08.2021 (а не з 09.12.2021, як просить позивач) з врахуванням до страхового та пільгового стажу період з 01.05.2010 по 31.12.2010 на ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» та періоди з 07.10.1989 по 09.11.1989 та з 10.11.1989 по 11.12.1989 на ШУ імені Л.І. Лутугіна «Торезантрацит».

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією від 20.12.2021, позивач за подання адміністративного позову сплатив 908,00 грн. судового збору.

Отже, суд вважає за можливе повернути позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Соборна, 3, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () щодо не зарахування періодів роботи з 01.05.2010 по 31.12.2010 на ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» та періоди: з 07.10.1989 по 09.11.1989 та з 10.11.1989 по 11.12.1989 на «Шахтоуправлінні ім. Л.І. Лутугіна» «Торезантрацит» до пільгового та страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 26.08.2021, з врахуванням до пільгового та страхового стажу періоди роботи з 01.05.2010 по 31.12.2010 на ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» та періоди: з 07.10.1989 по 09.11.1989 та з 10.11.1989 по 11.12.1989 на ШУ імені Л.І. Лутугіна «Торезантрацит», відповідно до висновків суду у даній справі.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 13 липня 2022 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець