Справа № 420/3082/20
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2022-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року

м. Київ

справа №420/3082/20

адміністративне провадження № К/9901/32699/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Жука А.В.,

суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення, провадження в якій відкрите

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року (у складі колегії: судді-доповідача Турецької І.О., суддів Стас Л.В., Шеметенко Л.П.),

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У квітні 2020 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області (далі - КДКА Одеської області, відповідач), третя особа - ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення №254/1/14-2/2029 від 10.03.2020 про притягнення його як адвоката до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на шість місяців.

2. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що при прийнятті оскаржуваного рішення, КДКА Одеської області грубо порушила процесуальне та матеріальне право, а в деяких випадках виклала інформацію, що не відповідає дійсності.

3. Пояснюючи обставини неправильного застосування відповідачем норм матеріального права, зокрема, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Правил адвокатської етики, позивач указував, що норми, які містяться в наведених правових актах стосуються дій адвоката при наданні правової допомоги своєму клієнту. Однак, він діяв в інтересах свого батька, на підставі генеральної довіреності, яка надавала йому права розпоряджатися його майном на власний розсуд. На переконання позивача, дії по розпорядженню майном батька на підставі довіреності, не прирівнюється до надання правової допомоги, а відтак, він діяв не як адвокат, а як фізична особа.

4. Пояснюючи обставини грубого порушення відповідачем норм процесуального права, позивач указував на те, що події, за які його притягли до дисциплінарної відповідальності, мали місце більше року тому, що свідчить про невідповідність рішення КДКА Одеської області приписам ч. 2 ст. 35 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Також, до порушень норм процесуального права, позивач відніс розгляд КДКА Одеської області на своєму засіданні питань, які не містилися в заяві скаржника та щодо яких у нього не бралися пояснення.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

5. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Суд визнав протиправним та скасував рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області №254/1/14-2/2020 від 10.03.2020 щодо притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю строком на шість місяців.

6. Приймаючи таке рішення суд керувався тим, що всі порушення, викладені в скарзі ОСОБА_2 відбувалися більше ніж рік тому та не можуть бути підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності; утримуючи речі ОСОБА_3 , позивач вчиняв такі дії від імені батька за генеральною довіреністю, як фізична особа, а не як адвокат, що надає правову допомогу.

7. Окрім того, суд першої інстанції вказував, що навіть у разі і допущення ОСОБА_1 будь-яких порушень, відповідальність за ці дії має нести особа, яку він представляв; враховуючи, що в даних правовідносинах позивач виступав виключно як фізична особа, яка діяла на користь свого батька, ці дії мають бути предметом дослідження, в межах цивільного судочинства та в межах кримінальних проваджень.

8. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року рішення суду першої інстанції скасовано, та прийнято нове - про відмову в задоволенні позову.

9. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що особа, приймаючи присягу адвоката, бере на себе зобов`язання неухильно дотримуватися Правил адвокатської етики, які, в свою чергу, регламентують підвищені, порівняно з пересічним громадянином, вимоги до її поведінки не тільки під час виконання безпосередньо професійних обов`язків, а й у приватному житті. Позивач не заперечував проти того, що надає своєму батькові юридичні послуги як фахівець в галузі права та у своїх поясненнях на адресу КДКА Одеської області він зазначив, що консультував свого батька з питань придбання, належної ОСОБА_4 квартири. Також, він зазначав, що як адвокат представляв інтереси батька ОСОБА_5 в суді у справах пов`язаних з оскарженням ОСОБА_2 права набуття права власності на спірну квартиру.

10. На думку суду апеляційної інстанції, відсутня різниця в якому статусі (як адвокат або довірена особа свого батька) діяв ОСОБА_1 , проводячи незаконне виселення орендарів з квартири, що належала ОСОБА_2 , а також встановлюючи нові замки та перешкоджаючи власнику користуватися речами, що залишилися в його житлі. У будь - якому випадку позивач є адвокатом, прийняв Присягу адвоката, а тому повинен дотримуватися Правил адвокатської етики, не тільки при здійсненні професійної діяльності, а і у своєму приватному житті, зокрема дотримуватися закону, не вчиняти правопорушень і не сприяти зумисно їх скоєнню іншими особами.

11. Ураховуючи допущення позивачем багатьох порушень Правил адвокатської етики, які відповідач обґрунтовано визнав грубими й такими, що підривають авторитет адвокатури, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком відповідача про порушення ОСОБА_1 у цій ситуації Присяги адвоката України.

12. Суд апеляційної інстанції зазначав, що ураховуючи приписи частини другої статті 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» такий вид стягнення як позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватися як у разі порушення правил адвокатської етики, що підриває авторитет адвокатури України, так і в разі порушення адвокатом присяги, а також у випадку вчинення ним обох вказаних порушень.

13. З викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що КДКА Одеської області у цьому випадку обрала саме той вид стягнення, який передбачений Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» за вчинення проступків, що поставлені у вину позивачеві.

14. Окрім того, суд апеляційної інстанції вказав, що ураховуючи те, що позивач протягом тривалого часу, а саме: з жовтня 2018 р. своєю поведінкою чинив перешкоди у користуванні житлом колишньому власнику, не надає можливості користуватися належним йому майном, слід вважати, що дане правопорушення є триваючим і строк притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності не сплив.

15. Зважаючи на викладені вище аргументи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що факти вчинення позивачем дисциплінарного проступку у вигляді порушення присяги адвоката України, Правил адвокатської етики та недотримання вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у своєму приватному житті підтверджуються матеріалами дисциплінарної справи, а відтак оскаржуване рішення відповідача прийнято з дотриманням норм чинного законодавства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї

16. ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, вказуючи, що судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, а судове рішення суду першої інстанції ухвалене без застосування закону, який мав бути застосований, просить скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2020 та ухвалити нове судове рішення, яким частково змінити рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.06.2020, доповнивши мотивувальну частину підставами, вказаними у касаційній скарзі.

17. В обґрунтування підстав касаційного оскарження касатор вказує на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, а саме застосування судом апеляційної інстанції норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 05 березня 2020 року у справі №815/2818/18.

18. В обґрунтування касаційної скарги касатор зазначає, що адвокат не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні дисциплінарного проступку, обов`язок доказування вини покладається на особу, яка ініціює питання дисциплінарної відповідальності відносно адвоката; ніяких доказів на підтвердження своїх слів ОСОБА_6 не надав; позивач не утримував та не утримує речі третьої особи, більше того просив останнього їх забрати, але він цього не робить; на час виселення орендарів, в квартирі проживали саме орендарі, а не ОСОБА_2 ; позасудове добровільне виселення з квартири орендарів за згодою наймодавця й наймача, з компенсацією наймачу вартості оренди за 2 місяці, не суперечить чинному законодавству.

19. Від відповідача до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому зазначається, що під час ухвалення оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального права або порушень судом норм процесуального права, а відтак відповідач просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2020 - без змін.

ІІ. РУХ АДМІНІСТРАТИВНОЇ СПРАВИ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

20. Касаційна скарга до Верховного Суду надійшла 01 грудня 2020 року.

21. Ухвалою Верховного Суду від 17.12.2020 відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року у справі №420/3082/20.

22. Ухвалою судді Верховного Суду від 08.07.2022 дану адміністративну справу призначено до попереднього розгляду за наявними у ній матеріалами.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

23. Судами попередніх інстанції встановлено, що позивач є адвокатом, про що свідчить свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю НОМЕР_1, видане 02 квітня 2014 року на підставі рішення Одеської обласної КДКА від 23.09.2011 №44.

24. Матеріалами справи встановлено, що за договором кредиту від 07.08.2006, укладеним з Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" (правонаступником якого є АТ "Райффазейн банк Аваль") ОСОБА_2 отримав 50 000 доларів США.

25. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки, предметом якого була, належна ОСОБА_2 на праві власності квартира АДРЕСА_1 .

26. Підставою для порушення дисциплінарної справи, стосовно адвоката ОСОБА_1 , стала скарга ОСОБА_2 від 30.09.2019, в якій наголошено наступне.

27. ОСОБА_2 наполягав на тому, що адвокат ОСОБА_1 шляхом укладення удаваних правочинів, а саме: договорів про відступлення права вимоги за договором іпотеки, а також підробки документів, діючи на підставі довіреності, оформив на свого батька, належну йому на праві власності квартиру.

28. Так удавані правочини щодо відступлення права вимоги за іпотечним договором були укладені 24 квітня 2018 року між ТОВ "Райффазейн банк Аваль" та ПАТ "Оксі Банк", того ж дня між ПАТ "Оксі Банк" та ТОВ "Укрфінанснгруп", а через два дні між ТОВ "Укрфінанснгруп" та батьком адвоката ОСОБА_1 - ОСОБА_5 .

29. Одним із підроблених документів, який був наданий, державному реєстратору, адже без цього не могли відбутися реєстраційні дії щодо нерухомого майна, що знаходиться в іпотеці, на думку ОСОБА_2 , було повідомлення про вручення йому поштового відправлення про усунення порушень. Доказом про його підробку є відстеження поштового відправлення, відповідь АТ "Укрпошта" та наявність кримінального провадження.

30. Далі скаржник вказував, що адвокат ОСОБА_1 , за допомогою озброєних людей виселив із квартири його знайомих, які там тимчасово перебували та змінив вхідні замки. До того ж, ОСОБА_2 звинувачував адвоката ОСОБА_1 в тому, що він виніс з його квартири, належні йому речі, приблизно на 70 000 грн.

31. Перевірку інформації, викладеної в скарзі ОСОБА_2 КДКА Одеської області доручено члену дисциплінарної палати ОСОБА_7 , про що свідчить доручення №220/0/4-19 від 15.10.2019.

32. Адвокат ОСОБА_1, надаючи пояснення та документи щодо суті питань, викладених у скарзі, вказав, що консультував батька з приводу придбання у власність квартири АДРЕСА_1 , яка була предметом іпотеки, а боржник, за кредитним договором, не виконував свої зобов`язання. З метою придбання даної квартири був укладений договір відступлення права вимоги між ТОВ "Укрфінанснгруп" та його батьком - ОСОБА_5 .

33. Далі, адвокат ОСОБА_1 пояснив, що 20 жовтня 2018 року, після проведення реєстрації права власності за ОСОБА_5 , він, діючи в інтересах батька, на підставі довіреності, прибув до квартири ОСОБА_2 , та запропонував орендарям, які там знаходилися виселитися, останні на його пропозицію погодилися.

34. Адвокат ОСОБА_7 , провівши аналіз усіх документів, що містилися в дисциплінарній справі, стосовно адвоката ОСОБА_1 , склав довідку про наявність в діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

35. 18 лютого 2020 року, за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 , довідки, матеріалів перевірки, дисциплінарною палатою КДКА Одеської області прийнято рішення про порушення дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_1 та призначення її до розгляду на 10 березня 2020 року.

36. Розглядаючи дисциплінарну справу, стосовно позивача, КДКА Одеської області одностайно вирішила притягнути його до дисциплінарної відповідальності, у вигляді зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю, строком на шість місяців, про що, 10 березня 2020 року, прийнято відповідне рішення.

37. Дане рішення було прийняте за результатами дослідження доводів скарги, письмових та усних пояснень адвоката ОСОБА_1 та скаржника, наданих письмових доказів та відеозапису засідання ВККС та громадської ради Міжнародних експертів, яка розглядала кандидатуру ОСОБА_1 на посаду судді апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

38. В оскаржуваному рішенні КДКА Одеської області встановила, що ОСОБА_1 приймав участь у виселенні орендарів, які проживали в квартирі ОСОБА_2 .

39. За твердженням ОСОБА_1 , на засіданні комісії, він це робив від імені батька на підставі довіреності на розпорядження майном.

40. Надаючи оцінку таким діям ОСОБА_1 , комісія дійшла висновку, що виселення відбулося без судового рішення та без участі представників державної виконавчої служби, без належного повідомлення володаря квартири, в порушення встановленого законом порядку.

41. До того ж було встановлено, що в квартирі ОСОБА_2 залишились його особисті речі, меблі, побутова техніка, усього на суму приблизно 70 000 грн. точніше, останній, визначитися не може, оскільки не мав доступу до квартири та речей.

42. Перелічене особисте майно ОСОБА_2 продовжує перебувати у вказаній квартирі та утримується адвокатом ОСОБА_1 та його батьком.

43. Також КДКА Одеської області дослідила обставини оскарження ОСОБА_2 в судовому порядку договорів уступки прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, укладеним між ТОВ ФК «Укрфінансгруп» та ОСОБА_5 .

44. КДКА Одеської області, оцінюючи поведінку адвоката ОСОБА_1 у наведених правовідносинах, дійшла висновку про порушення, останнім, положення ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла, ст. 21 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", що зобов`язує адвоката дотримуватися Присяги адвоката та Правил адвокатської етики.

45. Так, в оскаржуваному рішенні КДКА Одеської області відзначено, що адвокатом ОСОБА_1 були порушені Правила адвокатської етики, а саме: п.1 ст. 4, п.п. 1, 3 ст. 7, п.п. 1,3 ст. 12, ст.ст. 14, 19, 25.

46. Під час обрання КДКА Одеської області виду дисциплінарного стягнення, поведінка адвоката ОСОБА_1 кваліфікувалася за приписами п.3 ч.2 ст.31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" як одноразове грубе порушення правил адвокатської етики.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

47. Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон).

47.1. Частина 1 статті 11 Закону. Особа, стосовно якої радою адвокатів регіону прийнято рішення про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, не пізніше тридцяти днів з дня прийняття цього рішення складає перед радою адвокатів регіону присягу адвоката України такого змісту:

"Я, (ім`я та прізвище), урочисто присягаю у своїй адвокатській діяльності дотримуватися принципів верховенства права, законності, незалежності та конфіденційності, правил адвокатської етики, чесно і сумлінно забезпечувати право на захист та надавати правову допомогу відповідно до Конституції України і законів України, з високою відповідальністю виконувати покладені на мене обов`язки, бути вірним присязі".

47.2. Пункт 3 частини 2 статті 31 Закону. Накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватися виключно у разі: систематичного або грубого одноразового порушення правил адвокатської етики.

47.3. Стаття 33 Закону. Адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.

Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

47.4. Частини 1-2 статті 34 Закону. Підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Дисциплінарним проступком адвоката є: 1) порушення вимог несумісності; 2) порушення присяги адвоката України; 3) порушення правил адвокатської етики; 4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків; 6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; 7) порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом.

47.5. Стаття 35. Закону. За вчинення дисциплінарного проступку до адвоката може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року; 3) для адвокатів України - позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України, а для адвокатів іноземних держав - виключення з Єдиного реєстру адвокатів України.

Адвокат може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності протягом року з дня вчинення дисциплінарного проступку.

47.6. Частина 1 статті 41 Закону. За результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу.

Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.

48. Правила адвокатської етики. (далі - Правила).

48.1. Стаття 2 Правил. Дія Правил поширюється на: всі види адвокатської діяльності та в частині, визначеній Правилами,- на іншу діяльність (дії) адвоката, в тому числі соціально - публічну діяльність адвоката, яка може вступити в суперечність з професійними обов`язками адвоката, або підірвати престиж адвокатської професії;

всіх адвокатів України, адвокатів іноземних держав, що внесені до Єдиного реєстру адвокатів України, а також адвокатів України, право на зайняття адвокатською діяльністю яких зупинено в передбаченому законом порядку;

адвокатів - членів органів адвокатського самоврядування, помічників та стажистів адвокатів, інших осіб, які перебувають у трудових відносинах з адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) у частині, яка застосовна до їх діяльності;

відносини, що виникли або існують після їх прийняття.

48.2. Стаття 7 Правил. У своїй професійній діяльності адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний використовувати всі свої знання та професійну майстерність для належного захисту й представництва прав та законних інтересів клієнта, дотримуючись чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності.

Адвокат не може давати клієнту поради, свідомо спрямовані на полегшення вчинення правопорушень, або іншим чином умисно сприяти їх вчиненню його клієнтом або іншими особами.

Адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або цим Правилам.

48.3. Частини 1, 3 статті 12 Правил. Всією своєю діяльністю адвокат повинен стверджувати повагу до адвокатської професії, яку він уособлює, її сутності та громадського призначення, сприяти збереженню та підвищенню поваги до неї в суспільстві. Цього принципу адвокат зобов`язаний дотримуватись у всіх сферах діяльності: професійній, громадській, публіцистичній та інших.

Адвокат не повинен вчиняти дій, спрямованих на обмеження незалежності адвокатської професії, честі, гідності та ділової репутації своїх колег, підрив престижу адвокатури та адвокатської діяльності.

48.4. Стаття 19 Правил. Адвокату забороняється приймати доручення, якщо результат, якого бажає клієнт, або засоби його досягнення, на яких клієнт наполягає, є протиправними, або якщо доручення клієнта виходить за межі професійних прав і обов`язків адвоката. У випадках, якщо зазначені обставини не є очевидними, адвокат має надати відповідні роз`яснення клієнту. Якщо за таких обставин не вдається узгодити з клієнтом зміну змісту доручення, адвокат зобов`язаний відмовитись від укладення договору з клієнтом.

Адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або цим Правилам.

48.5. Стаття 25 Правил. Адвокату категорично забороняється використовувати при виконанні доручення клієнта незаконні та неетичні засоби, зокрема, спонукати свідків до надання завідомо неправдивих показань, вдаватися до протизаконних методів тиску на протилежну сторону чи свідків (погроз, шантажу, тощо), використовувати свої особисті зв`язки (чи в окремих випадках особливий статус) для впливу прямо або опосередковано на суд або інший орган, перед яким він здійснює представництво, або захист інтересів клієнтів, використовувати інформацію, отриману від колишнього клієнта, конфіденційність якої охороняється законом, використовувати інші засоби, що суперечать чинному законодавству або цим Правилам.

48.6. Частини 3,4 статті 70 Правил. Адвокат не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні дисциплінарного проступку. Обов`язок доказування вини адвоката у вчиненні дисциплінарного проступку покладається на особу, яка ініціює питання дисциплінарної відповідальності відносно адвоката.

Звинувачення адвоката не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини адвоката тлумачаться на його користь.

49. Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затверджене рішенням Ради адвокатів України від 30 серпня 2014 року №120 (далі - Положення №120).

49.1. Пункт 2 Положення №120. Дисциплінарним провадженням визнається процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознаки дисциплінарного проступку.

49.2. Пункт 54 Положення №120. Накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватися виключно у разі: 1) порушення присяги адвоката України; 2) розголошення адвокатом відомостей, що становлять адвокатську таємницю, використання їх у своїх інтересах або в інтересах третіх осіб; 3) заподіяння протиправними діями адвоката, пов`язаними із здійсненням ним адвокатської діяльності, значної шкоди клієнту, якщо така шкода встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили; 4) систематичного або грубого одноразового порушення правил адвокатської етики, що підриває авторитет адвокатури України.

V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

50. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

51. Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження та правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Верховного Суду зазначає наступне.

52. Виходячи зі змісту касаційної скарги та ухвали Верховного Суду від 17.12.2020 підставою для відкриття касаційного провадження виступає пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, а саме застосування судом апеляційної інстанції норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 05 березня 2020 року у справі №815/2818/18, в якій колегія суддів дійшла наступних висновків.

53. «…118. Беручи до уваги встановлений судом першої інстанції факт відсутності достатніх та достовірних доказів вини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також вимоги статті 70 Правил адвокатської етики, за якою адвокат не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні дисциплінарного проступку; обов`язок доказування вини адвоката у вчиненні дисциплінарного проступку покладається на особу, яка ініціює питання дисциплінарної відповідальності відносно адвоката; звинувачення адвоката не може ґрунтуватись на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини адвоката тлумачаться на його користь, Верховний Суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 25 червня 2018 року не відповідає критеріям обґрунтованості, безсторонності (неупередженості), розсудливості, принципу рівності перед законом, тобто є таким, що прийняте не у відповідності до законів України, оскільки ґрунтується на помилково встановлених фактах, які не підтверджуються зібраними доказами…».

54. Для правильного вирішення даної адміністративної справи необхідно звернути увагу на те, що Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", Правила адвокатської етики та Присяга адвоката вимагають від осіб, що прийняли таку вести високоморальний та правомірний спосіб життя не тільки під час виконання професійних обов`язків, а й у приватному житті.

55. Аналіз положень зазначених Закону та Правил свідчить, що особа, приймаючи присягу адвоката, бере на себе зобов`язання неухильно дотримуватися Правил адвокатської етики, які, в свою чергу, регламентують підвищені, порівняно з пересічним громадянином, вимоги до її поведінки не тільки під час виконання безпосередньо професійних обов`язків, а й у приватному житті. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04.09.2019 у справі № 826/1520/15.

56. Суд апеляційної інстанції звернув увагу, що позивач не заперечував проти того, що надає своєму батькові юридичні послуги як фахівець в галузі права. Так, у своїх поясненнях на адресу КДКА Одеської області він зазначив, що консультував свого батька з питань придбання, належної ОСОБА_2 квартири. Також, він зазначав, що як адвокат представляв інтереси батька в суді у справах пов`язаних з оскарженням права набуття права власності на спірну квартиру.

57. На думку суду апеляційної інстанції, відсутня різниця в якому статусі (як адвокат або довірена особа свого батька) діяв ОСОБА_1 , проводячи незаконне виселення орендарів з квартири, що належала ОСОБА_2 , а також встановлюючи нові замки та перешкоджаючи власнику користуватися речами, що залишилися в його житлі.

58. У будь - якому випадку ОСОБА_1 є адвокатом, прийняв Присягу адвоката, а тому повинен дотримуватися Правил адвокатської етики, не тільки при здійсненні професійної діяльності, а і у своєму приватному житті, зокрема дотримуватися закону, не вчиняти правопорушень і не сприяти зумисно їх скоєнню іншими особами.

59. Ураховуючи допущення позивачем порушень Правил адвокатської етики, які відповідач обґрунтовано визнав грубими й такими, що підривають авторитет адвокатури, суд апеляційної інстанції погодився з висновком відповідача про порушення ОСОБА_1 у цій ситуації присяги адвоката України.

60. Враховуючи зазначене, Верховний Суд із вказаними висновками суду апеляційної інстанції погоджується та вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

61. Так, зазначені у скарзі ОСОБА_2 обставини можуть бути як предметом розгляду у порядку цивільного судочинства (наприклад спір щодо права власності між колишнім та теперішнім володільцями спірного об`єкта нерухомості) та в порядку кримінального судочинства (наприклад в частині наявності чи відсутності ознак злочину в діях позивача щодо неправомірного заволодіння спірним об`єктом нерухомості, підроблення документів, тощо).

62. Проте, в контексті даної справи, постає питання притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача за наведених у скарзі діяннях через призму дотримання етичних та моральних норм поведінки, які встановлені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Правилами адвокатської етики, Положенням про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може бути наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 30.08.2014 №120 тощо.

63. Беручи до уваги положення статті 70 Правил адвокатської етики та висновки у постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі №815/2818/18, колегія суддів погоджується із твердженнями касатора, що ОСОБА_2 не повною мірою надано докази на підтвердження фактів неправомірних дій ОСОБА_1 щодо винесення із квартири речей ОСОБА_2 на загальну суму 70 000 грн. Можна припустити, що зазначені твердження при проведенні перевірки могли трактуватись на користь адвоката, проте, колегія суддів вважає, що це не може вплинути на правильність рішення відповідача, оскільки не лише за вищевказані діяння адвоката ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності.

64. Встановлені судами обставини в достатній мірі підтверджують неетичну поведінку ОСОБА_1 не тільки, як фізичної особи, але як адвоката, які з огляду на співмірність вчиненого є підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у тій формі, в якій визначив відповідач.

65. Необхідно зазначити, що стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами Європейський суд з прав людини виробив позицію, згідно з якою за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору.

66. Таку позицію щодо меж дискреції суб`єкта владних повноважень неодноразово підтримувала Велика Палата Верховного Суду (зокрема у постанові від 14 листопада 2019 року у справі № 9901/619/18 і від 04 лютого 2020 року у справі №П/9901/871/18), а також Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2020 року у справі №2040/7713/18 тощо.

67. Враховуючи те, що із встановлених обставин даної справи слідує відсутність довільного, нераціонального чи необґрунтованого притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у виді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю, Верховний Суд вважає, що оскаржуване рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області прийнято з дотриманням норм чинного законодавства.

68. З огляду на зазначене, Верховний Суд не встановив порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а відтак касаційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2020 - без змін.

69. Від ОСОБА_1 до Верховного Суду надійшло клопотання про долучення доказів, в якому позивач просить долучити до матеріалів справи постанову Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 11.05.2022 по справі № 520/1722/18, в якому, як вказує ОСОБА_1 суд фактично визнав його дії законними, встановивши факт того, що мораторій на нього не розповсюджувався.

70. Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 337 КАС України, особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.

71. Відповідно до частини 2 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти.

72. Водночас, слід зазначити, що визнання факту відсутності мораторію на час вчинення описаних у оскаржуваному рішенні кадрової комісії дій не впливає на законність такого рішення в контексті встановлених обставин та вчинених ОСОБА_1 дій в сукупності.

73. Відповідно до частин першої - третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

74. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

75. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, 375 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіА.В. Жук Н.М. Мартинюк Ж.М. Мельник-Томенко