Справа № 500/6824/21
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 500/6824/21 пров. № А/857/4695/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Матковської З.М.

з участю секретаря судового засідання Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року, ухвалене суддею Осташ А.В. у м. Тернополі о 15 год. 42 хв. у справі № 500/6824/21 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.09.2021 року № 3, на підставі якого зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість 124699,00 грн.;

2) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.09.2021 року № 3, на підставі якого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість 94894,80 грн.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 23.09.2021 року № 3, на підставі якого зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість 124699 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 23.09.2021 року № 3, на підставі якого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість 94894 грн.80 коп.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області в користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді судового збору сплаченого при подання позову в сумі 2195 грн 94 коп.

Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що законодавством України не передбачено можливості реєстрації транспортного засобу за фізичною особою-підприємцем, а лише за фізичною особою, однак така ситуація не перешкоджає віднесенню податку на додану вартість за придбання транспортного засобу до податкового кредиту фізичної особи-підприємця, проте, за умови, що цей транспортний засіб використовуватиметься в господарській діяльності фізичної особи-підприємця. Суд першої інстанції встановив факт використання придбаного транспортного засобу у господарській діяльності позивача, яка пов`язана із вирощуванням однорічних та багаторічних рослин

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що транспортний засіб легковий автомобіль Volkswagen NEW Tiguan 2.0 R-Line TSI позивачка зареєструвала за собою, як за фізичною особою. Крім того, відповідач зазначив, що позивачка не надала доказів використання цього автомобіля у свої господарській діяльності.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що позивачка є фізичною особою-підприємцем, дата державної реєстрації 26.03.1999 року, з 09.10.2009 року зареєстрована як платник податку на додану вартість.

Види економічної діяльності: 01.19 вирощування інших однорічних і дворічних культур, 01.30 Відтворення рослин; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.76 Роздрібна торгівля квітами, рослинами, насінням, добривами, домашніми тваринами та кормами для них у спеціалізованих магазинах; 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 81.30 Надання ландшафтних послуг.

На підставі направлення на перевірку від 26.07.2021 року № 2280 та наказу від 26.07.2021 № 1055-п, відповідач провів документальну позапланову виїзну перевірку позивачки щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за травень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість.

За результатами перевірки відповідач 05.08.2021 склав акт № 3576/19-00-07-03/.

У ході проведення перевірки відповідач встановив те, що позивачка занизила суму ПДВ, яка сплачується до державного бюджету за травень 2021 року на 86268 грн. та завищила суму від`ємного значення з податку на додану вартість за травень 2021 року на 124699 грн.

Це пов`язано із тим, що у позивачки відсутні будь - які первинні документи, які б свідчили про облік придбаного легкового автомобіля, як основного засобу, який використовується в підприємницькій діяльності з метою отримання доходів та первинні документи щодо використання легкового автомобіля з метою отримання доходів.

На підставі акта перевірки 23.09.2021 року відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення:

- № 3, на підставі якого зменшив від`ємне значення суми податку на додану вартість на 124699,00 грн;

- № 3, на підставі якого збільшив суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 94894,80 грн.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до пунктів 198.1 та 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Апеляційний суд встановив те, що позивачка є платником податку на додану вартість. У травні 2021 року позивачка придбала автомобіль Volkswagen NEW Tiguan 2.0 R-Line TSI за рахунок коштів фізичної особи-підприємця, який облікувала в бухгалтерському облік, як основний засіб господарської діяльності. При придбанні автомобіля, позивачка, в ціні товару, сплатила 210966,67 грн. податку на додану вартість, який віднесла до податкового кредиту.

Відповідач заперечує право позивачки на віднесення цієї суми до податкового кредиту зважаючи на те, що позивачка зареєструвала цей автомобіль за собою, як за фізичною особою. Крім цього, немає доказів того, що позивачка використовує цей автомобіль у своїй господарській діяльності.

З приводу реєстрації автомобіля фізичної особи підприємця за фізичною особою (без вказання того, що автомобіль належить фізичній особі підприємцю), апеляційний суд зазначає, що, відповідно до пункту 6 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС або через центри надання адміністративних послуг.

При цьому, абзацом третім пункту 6 Правил №1388 зазначено, що транспортні засоби, які належать фізичним особам - підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами.

Тому апеляційний суд відхиляє твердження відповідача про те, що, автомобіль придбаний фізичною особою підприємцем не може бути зареєстрований на фізичну особу.

Втім для формування податкового кредиту фізичними особами підприємцями, які є платниками податку на додану вартість, необхідно, щоб придбані ними товари використовувались у господарській діяльності.

Позивачка зазначила, що використовує придбаний автомобіль у своїй господарській діяльності для постійних робочих поїздок щодо узгодження питань та укладення договорів з метою забезпечення господарсько-економічної діяльності по вирощуванню однорічних і дворічних культур, надання ландшафтних послуг, в тому числі підвезення посадкового матеріалу, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого майна, які є основними видами господарської діяльності позивачки.

На підтвердження цих обставин позивачка надала:

- акт введення в експлуатацію основних засобів;

- наказ № 1-ОС від 05.05.2021 про введення в експлуатацію основного засобу,

- залишки основних засобів та ТМЦ по ФОП ОСОБА_1 станом на 27.07.2021 року;

- звіт про результати проведення процедури закупівлі від 28.04.2021 року;

- календарний графік надання послуг № 194 від 28.04.2021 року за квітень-травень 2021 року;

- видаткові накладні за травень 2021 року;

- акти надання послуг за травень 2021 року;

- подорожні листи службового легкового автомобіля за травень 2021 року.

Таким чином, позивачка, на противагу твердженням відповідача, надала докази, які підтверджують логічний зв`язок між господарською діяльністю позивачки та фактом використання придбаного автомобіля для провадження цієї діяльності.

Натомість відповідач, крім усних висловлювань, не надав доказів на підтвердження своїх слів про те, що позивачка використовує придбаний автомобіль у своїх особистих цілях, а не для провадження господарської діяльності.

Підводячи підсумок наведеного, апеляційний суд вважає, що відповідач протиправно прийняв оскаржені податкові повідомлення-рішення, без надання доказів використання позивачкою придбаного автомобіля у інших цілях, ніж провадження господарської діяльності, і, у зв`язку із цим неможливості формування податкового кредиту за рахунок податку на додану вартість сплаченого за придбаний автомобіль.

Отже, позов необхідно задовольнити та скасувати оскаржені податкові повідомлення-рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року в справі № 500/6824/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Повний текст постанови складений 12.07.2022 року