Справа № 200/10361/21
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2022-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року справа №200/10361/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 р. у справі № 200/10361/21 (головуючий І інстанції Хохленков О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

13 серпня 2021 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просила суд: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови зарахуванні до загального стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоди роботи в Донецькому кустовому інформаційному центрі Донецькгрузавтотранс з 01.09.1980 року до 30.11.1988 року, в Макіївському державному проектному інституті з 05.01.1989 року до 31.10.2001 року, а також період отримання допомоги по безробіттю в Калінінському районному центрі занятості м.Донецька з 21.11.2001 року до 02.06.2002 року. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 07.06.2021 року та зарахувати до загального стажу роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , період роботи з 01.09.1980 року до 30.11.1988 року, з 05.01.1989 року до 31.10.2001 року, з 21.11.2001 року до 02.06.2002 року, для здійснення перерахунку пенсії за віком.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 10 травня 2021 року вона отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та має статус працюючого пенсіонера.

При призначенні пенсії не було враховано до трудового стажу період роботи на посаді оператора електро-обчислювальних машин в Донецькому кустовому інформаційному центрі Донецькгрузавтотранс з 01.09.1980 року до 30.11.1988 року, на посаді інженера Макіївського державного проектного інституту з 05.01.1989 року до 31.10.2001 року, а також період отримання допомоги по безробіттю в Калінінському районному центрі занятості м.Донецька з 21.11.2001 року до 02.06.2002 року оскільки відсутні в трудовій книжці необхідні записи.

ОСОБА_1 вважає бездіяльність відповідача незаконною та звернулась до суду за захистом своїх соціальних прав.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 р. у справі № 200/10361/21 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови в зарахуванні до загального стажу ОСОБА_1 , періоди роботи в Донецькому кустовому інформаційному центрі Донецькгрузавтотранс з 01.09.1980 року до 30.11.1988 року, в Макіївському державному проектному інституті з 05.01.1989 року до 31.10.2001 року, а також період отримання допомоги по безробіттю в Калінінському районному центрі занятості м.Донецька з 21.11.2001 року до 02.06.2002 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області (84122, Донецька область, місто Слов`янськ, пл.Соборна, 3, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) від 07.06.2021 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області (84122, Донецька область, місто Слов`янськ, пл.Соборна, 3, ) зарахувати до загального стажу роботи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) період роботи з 01.09.1980 року до 30.11.1988 року, з 05.01.1989 року до 31.10.2001 року, з 21.11.2001 року до 02.06.2002 року, для здійснення перерахунку пенсії за віком.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться з 10.05.2021 на обліку управлінні як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Засобами Вебпорталу Пенсійного фонду України 07.06.2021 позивачкою надана заява щодо зміни страхового стажу, набутого до 01.01.2004. До заяви була надана довідка з непідконтрольної території України про отримання допомоги по безробіттю та профспілковий квиток.

Прийняти до уваги довідку Донецького міського центру зайнятості від 24.03.2021 №04- 12/53 неможливо, т.я. видана органом діяльність якої вважається незаконним.

Періоди роботи в Донецькому кустовому інформаційному центрі Донецькгрузавтотранс з 01.09.1980 по 30.11.1988 , в Макіївському державному проектному інституті з 05.01.1989 по 31.10.2011 також неможливо зарахувати так як позивачкою при призначенні пенсії було надано дублікат трудової книжки. Довідку про періоди роботи в даних закладах також позивачкою не надано.

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення в Україні правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя і здоров`я та забезпечення безпеки суддів і працівників апарату суду, зазначена постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Калінінським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 04.04.1997 року, РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_2 (а.с.8-9).

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке є юридичною особою , 84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3 та суб`єктом владних повноважень.

З 10 травня 2021 року ОСОБА_1 одержує пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та має статус працюючого пенсіонера.

При призначенні пенсії не було враховано до трудового стажу період роботи на посаді оператора електро-обчислювальних машин в Донецькому кустовому інформаційному центрі Донецькгрузавтотранс з 01.09.1980 року до 30.11.1988 року, на посаді інженера Макіївського державного проектного інституту з 05.01.1989 року до 31.10.2001 року, а також період отримання допомоги по безробіттю в Калінінському районному центрі занятості м.Донецька з 21.11.2001 року до 02.06.2002 року, у зв`язку з тим, що в дублікаті трудової книжки відсутні відомості про спірні періоди роботи.

При призначенні пенсії позивачу не було враховано до трудового стажу період роботи на посаді оператора електро-обчислювальних машин в Донецькому кустовому інформаційному центрі Донецькгрузавтотранс з 01.09.1980 року до 30.11.1988 року, на посаді інженера Макіївського державного проектного інституту з 05.01.1989 року до 31.10.2001 року, а також період отримання допомоги по безробіттю в Калінінському районному центрі занятості м.Донецька з 21.11.2001 року до 02.06.2002 року.

З 03 червня 2002 року ОСОБА_1 працювала в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, трудова книжка знаходилась на зберіганні в місті Донецьку. Після окупації міста повернути трудову книжку можливість була відсутня, у зв`язку з чим було отримано її дублікат. При цьому записи у дублікаті трудової книжки внесені лише за період роботи в УМВС України в Донецькій області з 03.06.2002 року. Відомості про попередні місця роботи не зазначили.

З метою підтвердження набутого трудового стажу, 07 червня 2021 року позивачем через вебпортал Пенсійного фонд України надана заява щодо зміни стажу, до заяви додано довідку з непідконтрольної території України про отримання допомоги по безробіттю та профспілковий квиток з обліковою карткою до нього, паспорт та РНОКПП.

Згідно картки члена профспілки ОСОБА_1 , 1961 року народження, членський квиток №12881177 (а.с.20-26), працювала в Донецькому кустовому інформаційному центрі Донецькгрузавтотранс на посаді оператора електро-обчислювальних машин з вересня 1980 року по листопад 1988 року, в Макіївському державному проектному інституті на посаді інженера з 05.01.1989 року до 31.10.2001 року. На записах містяться печатки профкомів за місцем роботи.

Також вказані відомості відображені в профспілковому квитку №12881177 від 16.07.1985 року, в якому містяться дані про сплату страхових внесків за спірний період.

Згідно довідки Донецького міського центру зайнятості №04-12/53 від 24.03.2021 року, ОСОБА_1 розпочата виплата допомоги по безробіттю 21.11.2001 року (наказ №1811 від 21.11.2001 року), зупинена виплата 14.03.2002 року (наказ №51 від 15.03.2002 року), розпочата виплата 15.03.2002 року (наказ №51 від 15.03.2002 року), зупинена виплата 12.04.2002 року (наказ №72 від 15.04.2002 року), відновлена виплата 13.04.2002 року (наказ №72 від 15.04.2002 року), припинена виплата 02.06.2002 року (наказ №103 від 03.06.2002 року). (а.с.27)

Не погодившись з діями відповідача у проведенні перерахунку пенсії з додаванням стажу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Також відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані. наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди З відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Абзацом першим пункту 17 Порядку № 637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

В свою чергу, пункт 18 Порядку № 637 передбачає, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Пунктом 3.3. розділу ІІІ Порядку № 22-1 визначено, що саме орган, що призначає пенсію, надає роз`яснення особам з питань призначення та виплати пенсій.

Пункт 4.7. розділу ІV Порядку № 22-1 також визначає, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Натомість, відповідач проігнорував вище зазначені нормативно визначені вимоги для належного прийняття та розгляду документів позивача.

З урахуванням положень пункту 4.7. розділу ІV Порядку № 22-1 саме відповідач як орган, що призначає пенсію, повинен спочатку всебічно, повно і об`єктивно розглянути усі подані документи, на підставі пункту 3.3. розділу ІІІ вказаного Порядку надати необхідні роз`яснення, і лише після цього вирішувати питання про наявність чи відсутність права на зарахування спірних періодів до стажу.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач належним чином не оцінював подані позивачем документи, не надавав необхідних фахових роз`яснень (порушення Порядку № 637).

З практики Європейського суду з прав людини слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Щодо довідки Донецького міського центру зайнятості №04-12/53 від 24.03.2021 року, ОСОБА_1 розпочата виплата допомоги по безробіттю 21.11.2001 року (наказ №1811 від 21.11.2001 року), зупинена виплата 14.03.2002 року (наказ №51 від 15.03.2002 року), розпочата виплата 15.03.2002 року (наказ №51 від 15.03.2002 року), зупинена виплата 12.04.2002 року (наказ №72 від 15.04.2002 року), відновлена виплата 13.04.2002 року (наказ №72 від 15.04.2002 року), припинена виплата 02.06.2002 року (наказ №103 від 03.06.2002 року). (а.с.27), суд зазначає наступне.

Пунктом 4.2 розділу ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою Правління ПФУ від 25.11.2005р. №22-1, визначено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України.

Статтею 1 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції встановлено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14.04.2014 № 05/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14.04.2014 № 405/2014.

Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у який у розділі Донецька область зазначено м. Донецьк.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.02.2018 № 79-р) затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до якого включено м. Ровеньки.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії зазначено, що держави члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконним і недійсним, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад реєстрації народжень, смертей і шлюбів. Так, у справі Лоізіду проти Туреччини (Loizidou v. Turkey 18.12.1986 &45) ЄСПЛ обмежився коротким пунктом посилання на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то, у правах Кіпр проти Туреччини ( Cyprus v. Nurkey 10.05/2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та в подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de fackto та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше, означало б зовсім позбавити людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать ( Cyprus v. Turkey 10.05.2001&92).

Спираючись на сформульований у вищезазначеній справі підхід, Європейський суд з прав людини у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) зауважив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]".

Україною, відповідно до Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України від 15.04.2014 № 1207-VII та постанови Верховної Ради України Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями від 17.03.2015 № 254-VIII, територію Автономної Республіки Крим та окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської області, визнано тимчасово окупованими територіям.

Згідно з частиною другою та частиною третьою статті 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи (Намібійські винятки), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки довідки Донецького міського центру зайнятості №04-12/53 від 24.03.2021 року, виданої закладом, що знаходяться на окупованій території, як доказ, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на пенсійне забезпечення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією м.Донецьк, бездіяльність відповідача - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації його права на отримання належної пенсії з підстави знаходження підтверджуючих первинних документів на окупованій території, не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Таким чином, суд вважає, що відповідач повинен був врахувати та проаналізувати надані позивачем документи.

Згідно пункту 1 частини другої статті 45 Закону № 10584 перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

З практики Європейського суду з прав людини слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Судом встановлено, що позивач надала заяву щодо зміни стажу, до заяви додано довідку з непідконтрольної території України про отримання допомоги по безробіттю та профспілковий квиток з обліковою карткою до нього, на зворотному боці облікової картки члена профспілки ОСОБА_1 , 1961 року народження, членський квиток № НОМЕР_3 , зафіксовані місця, період роботи та посада у спірний період. Також зазначено, що позивач працювала в Донецькому кустовому інформаційному центрі Донецькгрузавтотранс на посаді оператора електро-обчислювальних машин з вересня 1980 року по листопад 1988 року, в Макіївському державному проектному інституті на посаді інженера з 05.01.1989 року до 31.10.2001 року. На записах містяться печатки профкомів за місцем роботи та вказані відомості відображені в профспілковому квитку №12881177 від 16.07.1985 року, в якому містяться дані про сплату страхових внесків за спірні періоди.

Згідно довідки Донецького міського центру зайнятості №04-12/53 від 24.03.2021 року, ОСОБА_1 розпочата виплата допомоги по безробіттю 21.11.2001 року (наказ №1811 від 21.11.2001 року), зупинена виплата 14.03.2002 року (наказ №51 від 15.03.2002 року), розпочата виплата 15.03.2002 року (наказ №51 від 15.03.2002 року), зупинена виплата 12.04.2002 року (наказ №72 від 15.04.2002 року), відновлена виплата 13.04.2002 року (наказ №72 від 15.04.2002 року), припинена виплата 02.06.2002 року (наказ №103 від 03.06.2002 року).

Враховуючи викладене, суд вважає, що є всі підстави для зарахування ОСОБА_1 до загального стажу роботи позивача період роботи з 01.09.1980 року до 30.11.1988 року, з 05.01.1989 року до 31.10.2001 року, з 21.11.2001 року до 02.06.2002 року, для здійснення перерахунку пенсії за віком.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України, визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, повністю.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 р. у справі № 200/10361/21 - залишити без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 р. у справі № 200/10361/21 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 12 липня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко