Справа № 580/846/22
Суддя: Валентина ТИМОШЕНКО
Дата ухвалення: 2022-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року справа № 580/846/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

31 січня 2022 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою доГоловного управління Національної поліції в Черкаській області, в якому просить:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмовив оформленні та поданні необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області для призначення пенсії за вислугу років позивачу відповідно до вимог пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

2) зобов`язати відповідача підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області документи, необхідні для призначення пенсії за вислугу років позивачу відповідно до вимог пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 14.12.2021 позивач звернувся до відповідача з листом, в якому просив підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області пакет усіх необідних документів для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Листом від 31.12.2021 за № 37/В-234 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для організації роботи з оформлення документів та направлення їх до пенсійного органу, оскільки станом на день звільнення позивача зі служби у нього відсутня календарна вислуга років, яка б надавала право на призначення пенсії за вислугу років. Позивач з відмовою відповідача не погоджується, вважає її протиправною, а тому за захистом своїх прав звертається до суду.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що право особи на пенсію за вислугою років виникає в особи при настанні умов, визначених статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Відповідач наголошує, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки на момент звільнення зі служби у нього не було достатньої календарної вислуги, тоді підстав для врахування вислуги у пільговому обчисленні немає.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 14 березня 2022 року провадження у справі за вказаним адміністративним позовом було зупинено до припинення в Україні воєнного стану.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.06.2022 ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 14.03.2022 про зупинення провадження у справі скасовано. Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії направлено до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд зазначає таке.

На підставі наказу Головного управління Національної поліції у Черкаській області № 141 о/с від 26.05.2017 позивача звільнено зі служби в поліції (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладено відповідно до Дисциплінарного статуту ОВС України) на підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію", з 26.05.2017.

Відповідно до вказаного наказу стаж служби позивача в поліції на день звільнення в календарному обчисленні становить 19 років 09 місяців 11 днів, у пільговому 25 років 00 місяців 24 дні.

14.12.2021 позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області через Головне управління Національної поліції в Черкаській області про призначення пенсії за вислугу років на підставі вимог, в якій просив оформити усі необхідні документи і подання про призначення йому пенсії за вислугу років та направити ці документи до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області для вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років.

Листом №37/В-234 від 31.12.2021 Головне управління Національної поліції в Черкаській області повідомило позивача, що відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії за вислугу років призначаються особам незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше. Враховуючи, що календарна вислуга на день звільнення Вас зі служби в поліції, складала менше ніж це передбачено Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", підстави для оформлення документів для призначення пенсії за вислугу років немає.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови в оформленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області необхідних документів для вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд виходить з того, що спір між сторонами виник з приводу різного тлумачення норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон № 2262-ХІІ) щодо того, яку саме вислугу, у календарному чи пільговому обчисленні, необхідно враховувати при вирішенні питання про наявність в особи на час звільнення зі служби в органах поліції права на пенсії за вислугу років.

В цьому контексті суд враховує, що загальні умови і порядок пенсійного забезпечення осіб, які перебували на службі, зокрема, в органах поліції, визначені Законом № 2262-XII. Так, згідно з п. "а" ч. 1 ст. 12 цього Закону пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби (окрім іншого) з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Частиною другою статті 17 Закону № 2262-XII визначено, що до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Водночас за правилами частини другої статті 12 вказаного Закону до календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Отже, положеннями статті 12 Закону № 2262-XII визначено, що право на пенсію за вислугу років відповідно до цього Закону виникає за наявності двох умов: звільнення зі служби та наявності необхідної вислуги років.

Відповідач відмовляє в оформленні та направленні до пенсійного органу документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років, посилаючись на те, що на день його звільнення зі служби календарна вислуга років позивача за час роботи його в органах внутрішніх справ України та органах поліції становила 19 років 09 місяців 11 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років з огляду на те, що пенсія за вислугу років призначається при наявності саме календарної, а не загальної чи пільгової вислуги років.

Разом з цим зазначені висновки є помилковими, оскільки статтею 17 Закону № 2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-XII встановлено порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Відтак суд зауважує, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII, тоді як пільгове обчислення періоду проходження служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема Постановою № 393.

Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а.

Вказана позиція також була підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18.

У цій постанові Судова палата сформувала наступні правові висновки: "В цілях Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарна вислуга це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік 365 календарних днів, календарний місяць 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до постанови № 393".

Також у вказаній справі Верховний Суд визнав необґрунтованим висновки суду апеляційної інстанції про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Крім того, у постанові від 16.03.2021 у справі № 2826/16811/18 Верховний Суд зазначив, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення вислуги років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу роботи еквіваленти, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

А у постанові Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 2750/9775/16-а зроблено висновок про те, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсії, чи інших соціальних виплат. Основним актом, на підставі якого здійснюєтеся таке регулювання є, зокрема, Закон № 2262. Проте можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена Постановою № 393. Відтак до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Під час розгляду справи судом встановлено, що на час звільнення позивача зі служби в органах поліції 26.05.2017, вислуга років позивача у календарному обчисленні становила 19 років 09 місяців 11 днів, а у пільговому 25 років 00 місяців 24 дні.

Отже, з урахуванням правової позиції, наведеної у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а, постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18 та постанові Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 360/3128/19 та інших вищезазначених рішеннях Верховного Суду, суд вважає неправомірною відмову відповідача в оформленні та направленні до пенсійного органу документів для вирішення питання про призначення позивачу пенсії за вислугу років, з посиланням на відсутність у позивача необхідної вислуги років згідно з вимогами п. "а" ст. 12 Закону № 2262-ХІІ.

При цьому суд зауважує, що відповідно до п. 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007, на уповноважений структурний підрозділ ГУНП покладено обов`язок оформлення усіх необхідних документів, подання про призначення пенсії (згідно додатку 2), і направлення заяви з такими документами до органу, що призначає пенсію, в даному випадку Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

Тобто у спірних правовідносинах повноваження відповідача зводяться до перевірки документів (розрахунку стажу), підготовки подання та передачі заяви позивача з усіма необхідними документами до пенсійного органу, який за результатами їх розгляду і вирішує питання (приймає рішення) про призначення пенсії або відмову у призначенні пенсії з підстав, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

В силу приписів ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтримку правомірності своєї позиції та докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що позов належить задовольнити.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а інших витрат у справі не встановлено, питання про їх розподіл не вирішується.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції України в Черкаській області щодо відмови в оформленні та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області необхідних документів для вирішення питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Черкаській області оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області документи, необхідні для вирішення питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення, з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Валентина ТИМОШЕНКО