Справа № 333/3813/21
Суддя: Кулик В. Б.
Дата ухвалення: 2022-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/3813/21
Провадження № 2-а/333/10/22
РІШЕННЯ

Іменем України

04 січня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого-судді Кулик В.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, старший інспектор з О.Д. ВБДР Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції капітан поліції Григоренко Олексій Вікторович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовною заявою до УПП в Запорізькій області ДПП, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, старший інспектор з О.Д. ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП капітан поліції Григоренко О.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30.10.2020 року старшим інспектором з О.Д. ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП капітаном поліції Григоренком О.В. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП. У постанові вказано, що 16.09.2020 року, об 15 год. 00 хв., на а/д Оріхів-Пологи-К.Роздори О 0815 289 км., перебуваючи відповідальною особою по утриманню автомобільних доріг і вулиць, порушив правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, не вжив заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху та не прийняв своєчасних заходів відновлення безпечних умов для руху, чим порушив п. 3.6.11. ДСТУ 3587-97 та ст. ст. 6, 7, 9, 12 Закону України «Про дорожній рух». Позивач із вказаною постановою не погоджується з мотивів незаконності та необґрунтованості, вважає, що оскаржувана постанова є безпідставною, а висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення не відповідає дійсності, ґрунтується на припущеннях інспектора. З постанови не вбачається, які саме правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, були порушені ОСОБА_1 . Інспектором не встановлено, які саме дії позивач вчинив, або бездіяльність допустив та чи входило до його обов`язків саме дотримання правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні саме цієї автодороги, що не відповідає ДСТУ 3587-97. Доказів щодо невідповідності забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автодоріг, поза встановленими допустимими нормами та стандартами постанова не містить. Зокрема, оскаржувана постанова містить посилання на порушення позивачем п. 3.6.11. ДСТУ 3587-97. При цьому ані з постанови, ані з інших матеріалів справи взагалі не зрозуміло, що саме з п. 3.6.11 ДСТУ 3587-97 інспектор вважає порушенням та які дії позивача або бездіяльність призвели до таких порушень. Відсутність вищевказаної інформації виключає можливість визначити факт порушень взагалі. Крім того, як вбачається з постанови, позивачу ставиться у провину порушення ст. ст. 6, 7, 9, 12 Закону України «Про державний рух», які визначають: 1) компетенцію міських рад та виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій; 2) компетенцію сільських, селищних рад, їх виконавчих органів; 3) компетенцію власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів; 4) участь підприємств, установ, організацій у забезпеченні безпеки дорожнього руху, обов`язки посадових осіб у цій сфері. Позивач вказує, що він не є представником та працівником міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій, сільських, селищних рад та їх виконавчих органів, власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів. Разом з тим в матеріалах справи не міститься жодних доказів, які б вказували на те, що Державне підприємство «Місцеві дороги Запорізької області» є відповідальним за утриманні даних автомобільних доріг. Інспектором не встановлено належного власника та балансоутримувача автомобільних доріг, зазначених у постанові. В матеріалах справи відсутній будь-який офіційний чи чинний документ, який стверджує про перебування вказаних в постанові доріг на балансі підприємства, і чи такі передавалися Запорізькою обласною державною адміністрацією на баланс підприємства, посадовою особою якого ОСОБА_1 перебуває. Також вказує, що інспектором не встановлено, чи була наявна на підприємстві інформація про потреби в проведенні робіт з ремонту та утримання автомобільних доріг, зазначених у постанові та чи було передбачено відповідне фінансування на такі цілі. За таких обставин, позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, а тому постанова підлягає скасуванню.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.06.2021 року прийнято позовну заяву, призначено до розгляду по суті без повідомлення сторін, роз`яснено учасникам справи право на подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, а відповідачу наслідки неподання відзиву на позов у встановлений судом строк.

Копію ухвали від 11.05.2021 року, копію позовної заяви з матеріалами позову, направлено відповідачу та третій особі за місцем їх реєстрації, відповідно до вимог п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України.

Однак, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідач, третя особа, будучи повідомленими належним чином, відзив на позов не подали, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача та третьої особи також не надходило.

На підставі ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу не здійснювалося. Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень КАС України розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Предметом оскарження в даній справі є постанова по справі про адміністративне правопорушення, здійснюючи розгляд справи, відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, суд зобов`язаний перевірити її обґрунтованість та відповідність дійсним обставинам.

Частина 2 статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України регламентовано право на судовий захист, яке передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Судом встановлено, що згідно з постановою серії БАА № 149527 від 30.10.2020 року, складеної старшим інспектором з О.Д. ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП капітаном поліції Григоренком О.В., ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 1020,00 гривень, у зв`язку з тим, що 16.09.2020 року, об 15 год. 00 хв., на а/д Оріхів-Пологи-К.Роздори О 0815 289 км., перебуваючи відповідальною особою по утриманню автомобільних доріг і вулиць, порушив правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, не вжив заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху та не прийняв своєчасних заходів відновлення безпечних умов для руху, чим порушив п. 3.6.11. ДСТУ 3587-97 та ст. ст. 6, 7, 9, 12 Закону України «Про дорожній рух» (а.с. 6).

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема, за ч. 1 ст. 140 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами і встановлюється шляхом повного, всебічного та об`єктивного з`ясування компетентним суб`єктом владних повноважень всіх обставин справи, а також причин та умов, що сприяли його вчиненню.

Диспозицією ч. 1 ст. 140 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ст. 140 КУпАП суб`єктом вказаного правопорушення, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів.

Згідно з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Тімченко Геннадій Анатолійович є керівником Державного підприємства «Місцеві дороги Запорізької області» (а.с. 5).

Відповідачем та інспектором УПП в Запорізькій області ДПП до суду не надано доказів, що ОСОБА_1 є тією посадовою особою, до компетенції якої належить додержання певних стандартів при утриманні вказаних у постанові автодоріг. Відсутні і належні докази, що саме підприємство, посадовою особою якого є ОСОБА_1 , відповідальне за утримання зазначених автодоріг.

Також, суд погоджується із позицією позивача, що в оскаржуваній постанові відсутні відомості про порушення певних вимог стандарту ДСТУ 3587-97, тобто фактично не конкретизовані дії ОСОБА_1 .

Доказами в справі про адміністративне правопорушення стаття 251 КУпАП визначає будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Частиною другою ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду у справі № 686/16535/16-а від 17.10.2019 року та у справі № 660/575/16-а від 31.01.2018 року.

Проте, в порушення вимог вказаної статті відповідач та інспектор УПП в Запорізькій області ДПП не надали суду належних і допустимих доказів на підтвердження обставин недодержання позивачем правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг, тобто порушення вимог ч. 1 ст. 140 КУпАП. Як випливає з матеріалів справи та оскаржуваної постанови, жодні пояснення свідків та докази здійснення фото- чи відеофіксації, які б підтвердили зазначені порушення ОСОБА_1 , відсутні. Вказаний факт свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідачем не надано жодних доказів, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є обґрунтованими та підлягають задоволенню із скасуванням оскаржуваної постанови та закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Згідно з положеннями статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір у розмірі 454, 00 грн., який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Керуючись ст. ст. 9, 10, 140, 245, 246, 251, 258, 268, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 9, 77, 244-246, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, старший інспектор з О.Д. ВБДР Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції капітан поліції Григоренко Олексій Вікторович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії БАА № 149527 від 30.10.2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1020,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції (, адреса: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 96) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 04 січня 2022 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик