Справа № 420/5429/22
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5429/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (; адреса: вул. Люстдорфська дорога, 9, м. Одеса, 65017) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

06 квітня 2022 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, у якому представник позивача просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо не включення до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення;

зобов`язати Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції здійснити ОСОБА_1 новий розрахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби, з урахуванням індексації грошового забезпечення (з урахуванням раніше виплаченої суми);

зобов`язати Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07 листопада 2020 року по день ухвалення рішення суду по даній справі.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа №420/5429/22 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 12.04.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України та його було звільнено зі служби 03.11.2020р. Позивачу не було виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні, в подальшому не у повному обсязі, відповідачем не було включено до складу допомоги індексації грошового забезпечення. Проте в даному випадку одноразова грошова допомога мала вираховуватись виходячи із посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, надбавки за виконання ОВЗ, середньої премії за 12 місяців індексації. Крім того, у випадку задоволення цієї позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити новий розрахунок допомоги, з останнього також підлягатиме стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 07.11.2020 року по день ухвалення рішення у даній справі.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач відзив на позов не надав, незважаючи на надіслання та отримання 18.04.2022р. на електронну адресу копії ухвали суду від 12.04.2022р. (а.с.24).

За таких обставин суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 за наказом в.о. начальника Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції №3341/к від 03.11.2020р. звільнений з посади заступника начальника Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції.

Відповідно до наказу в.о. начальника Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції №186/ОС від 05.11.2020 року визначено, що вислуга ОСОБА_1 для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні складає 02 роки 05 місяців 05 днів (а.с.8).

Згідно інформації щодо складових грошового забезпечення та розрахунку одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (а.с.9):

- грошове забезпечення 30677,17грн.;

- складові грошового забезпечення: посадовий оклад 8740; оклад за спеціальним званням 1480; надбавка за вислугу років 4599; надбавка за роботу в умовах режимних обмежень 0; надбавка за виконання особливо важливих завдань 7409,50; премія 8448,67;

- вислуга років для розрахунку вихідної допомоги 2;

- відсоток грошового забезпечення для розрахунку вихідної допомоги 50;

- сума вихідної допомоги - 30677,17;

- компенсація ПДФО 5521,89.

Згідно відомості нарахування позивачу грошового утримання ОСОБА_1 (а.с.10-16) за період часу з червня 2018 року по листопад 2020 року, до складу грошового забезпечення позивача входила індексація грошового забезпечення.

Позивач у позові зазначив, що йому не було виплачено одноразову грошову допомогу день звільнення та у подальшому виплачено без урахування індексації грошового забезпечення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.162 КАС України відзив на позов повинен містити заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.

Відповідачем відзив на позов не надано та не спростовано вищезазначені твердження позивача про невиплату останньому грошової допомоги у день звільнення та в подальшому виплату без урахування індексації.

Згідно Витягу з наказу (а.с.8) при звільненні відповідачу не була виплачена одноразова грошова допомога при звільненні, відповідний спір за його позовом був вирішений на його користь у справі №420/14953/21.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи, що Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції повинно нарахувати та виплатити йому вищезазначену грошову компенсацію з урахуванням індексації, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (надалі Закон №2232).

Відповідно до ч.4 ст.2 Закону №2232 порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 40 Закону №2232 гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України», "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон України № 20ІІ-XII).

Статтею 9 частиною 1 Закону України № 2011-XII обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Статтею 9 частинами 2, 3 Закону України № 2011-XII встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Частиною четвертою цієї ж статті обумовлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема, щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із статтею 15 частиною 2 Закону України № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Право на одноразову допомогу при звільненні позивач набув у відповідності до статті 15 Закону України № 2011-ХІІ, що не заперечено відповідачем.

Згідно Інформації щодо грошового забезпечення ОСОБА_1 , позивачу при звільненні було нараховано одноразову грошову допомогу у сумі 30677,17грн. (а.с.9) та виплату здійснено в листопаді 2020 року (а.с. 16).

Спірним питанням є склад грошового забезпечення військовослужбовців, яке повинно включатися при обрахунку розміру цієї допомоги, а саме індексації грошового забезпечення.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з метою визначення порядку та умов виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - Інструкція № 558).

Ця Інструкція №558 визначає порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які проходять військову службу в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (Адміністрації Державної прикордонної служби України), територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (регіональних управліннях Державної прикордонної служби України), Морській охороні, яка складається із загонів морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби).

Відповідно до пункту 2 розділу 1 Інструкції № 558 термін "грошове забезпечення" означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).

Пунктом 1 глави 5 розділу V Інструкції № 558 передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу жінкою-військовослужбовцем, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше (у цьому та інших пунктах цієї глави мається на увазі наявність календарної вислуги років).

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які в разі звільнення з військової служби мають право на отримання одноразової грошової допомоги, до їх грошового забезпечення, з якого нараховується ця одноразова грошова допомога, включаються: 1) для військовослужбовців, що звільняються з посад, на які вони були призначені, - посадовий оклад, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) (пункт 1 глави 5 розділу V Інструкції № 558).

Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (стаття 19 частина 2 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії").

Статтею 9 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України врегульовано Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".

Згідно статті 1 вказаного Закону індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Суд виходить з того, що індексація має спеціальний статус виплати у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною грошового забезпечення.

Враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.

Такий висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 638/5794/17, від 27.12.2019 у справі № 643/11749/17, предметом розгляду яких було, зокрема, включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, індексації грошового забезпечення.

Відтак, індексація відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців, є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця та має включатися до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного від 03.04.2019 у справі №638/9697/17 та постановах Верховного Суду від 29.04.2020 по справі № 240/10130/19 та від 21.12.2021 року по справі №820/3423/18.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу під час проходження служби виплачувалась індексація грошового забезпечення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача у вигляді ненарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з розрахунку 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з врахуванням індексації грошового забезпечення, що виплачувалась позивачу.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07 листопада 2020 року по день ухвалення рішення суду по даній справі, суд зазначає наступне.

Нарахування індексації грошового забезпечення належить до дискреційних повноважень відповідача, а тому після набрання даним рішенням законної сили та його виконання відповідачем, позивач не позбавлений права звернутись з позовом про виплату компенсації втрати частини доходів та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Разом з тим, ст.117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В свою чергу, на даний момент виплата позивачу грошової допомоги з урахуванням індексації не проведена.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині наразі є передчасними, а тому не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства та встановлені обставини, з метою ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача здійснити новий розрахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби, з урахуванням індексації грошового забезпечення (з урахуванням раніше виплаченої суми допомоги), задовольняючи позов у цій частині. Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем законність оскаржуваної бездіяльності не доведена та не обґрунтована.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню частково.

Позивач звільнений від сплати судового збору згідно п.4 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір». Витрати для розподілу між сторонами у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 255, 260, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (; адреса: вул. Люстдорфська дорога, 9, м. Одеса, 65017) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції у вигляді невключення до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) новий розрахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби, з урахуванням індексації грошового забезпечення (з урахуванням раніше виплаченої суми допомоги). У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян