Справа № 705/608/22
Суддя: Єщенко О. І.
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №705/608/22
2-а/705/64/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Єщенко О.І.

за участю:

секретаря судового засідання Щербакової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, третя особа на стороні відповідача: інспектор СРПП Уманського районного управління поліції, капітан поліції Яровий Віктор Петрович, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАБ № 633536 та закриття провадження по справі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, третя особа на стороні відповідача: інспектор СРПП Уманського районного управління поліції, капітан поліції Яровий Віктор Петрович, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАБ № 633536, та закриття провадження по справі. В позові він вказує, що постановою інспектора СРПП Уманського РУП капітана поліції Ярового В.П. від 19.01.2022 серії БАБ № 633536 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 грн за те, що 19.01.2022 о 10 год. 37 хв. у м. Умані по вул. Індустріальній він перевозив небезпечний вантаж без «світлоповертаючих сигнальних конусів», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП. Позивач вказує, що був безпідставно зупинений працівником поліції, який попросив показати йому світлоповертаючі сигнальні конуси, на що ОСОБА_1 повідомив інспектору, що його автомобіль укомплектований відповідно до ДОПНВ та Наказу МВС України від 04.08.2018 № 656 двома миготливими ліхтарями жовтого кольору з автономним живленням та двома знаками аварійної зупинки. На думку інспектора це є порушенням ДОПНВ та Наказу МВС України № 822, який ще у 2018 році втратив чинність, тому порушення ним будь-яких норм законодавства України виключається. Також поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів. Тому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову у справі про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАБ № 633536, та закрити провадження по справі; стягнути з ГУНП в Черкаській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору в сумі 496,20 грн.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, від нього також не надходило до суду заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, проте надав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову повністю. В обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що згідно з п. 22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів. Вимоги до транспортних засобів і їх обладнання під час перевезення небезпечних вантажів викладені в наказі Міністерства внутрішніх справ від 04.08.2018 № 656 «Про затвердження Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів».

Згідно з п. 12 даного наказу МВС України та підрозділи поліції в межах своєї компетенції мають вживати всіх необхідних заходів, які забезпечують можливість виконання учасниками перевезення небезпечних вантажів положень ДОПНВ.

Пункт 5.6 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, визначає, що кожна транспортна одиниця, що здійснює перевезення небезпечних вантажів, в обов`язковому порядку укомплектовується таким обладнанням, зокрема не менш як двома попереджувальними знаками (пристроями) з власною опорою (конусами із світловідбивною поверхнею або миготливими ліхтарями жовтого кольору із автономним живленням або знаками аварійної зупинки). Транспортна одиниця може укомплектовуватися будь-якою комбінацією із зазначених попереджувальних знаків (пристроїв).

Пунктом 11.1 Розділу І Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів передбачено, що кожна транспортна одиниця, що здійснює перевезення небезпечних вантажів, позначена табличками оранжевого кольору, передбаченими ДОПНВ, в обов`язковому порядку укомплектовується таким обладнанням: 1) незалежно від номерів зразків знаків небезпеки, зазначених для них у Переліку небезпечних вантажів, наведеному в таблиці А глави 3.2 додатка А до ДОПНВ: - не менш як одним противідкатним упором на кожний транспортний засіб, який має відповідати максимальній масі транспортного засобу та діаметру його колі; - не менш як двома попереджувальними знаками (пристроями) з власною опорою (конусами із світловідбивною поверхнею, або миготливими ліхтарями жовтого кольору з автономним живленням, або знаками аварійної зупинки.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також, у відзиві вказано, що на думку відповідача, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених вимог. Сама незгода позивача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов належить задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що інспектором СРПП Уманського РУП капітаном поліції Яровим В.П. 19.01.2022 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 633536, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності. В постанові вказано, що «…19.01.2022 року о 16 год. 35 хв. в м. Умані по вул. Індустріальній перевозив небезпечний вантаж без світлоповертаючих сигнальних конусів, чим порушив Правила ДОПНВ та Наказ МВС України № 822…».

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 132-1 КУпАП, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн.

При цьому стаття 132-1 КУпАП складається з трьох частин, проте в самій постанові інспектором СРПП Уманського районного управління поліції капітаном поліції Яровим В.П. не зазначено, за якою саме частиною статті 132-1 КУпАП складено постанову.

Частиною 1 статті 132-1 КУпАП передбачено порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Частиною 2 статті 132-1 КУпАП передбачено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Частиною 3 статті 132-1 КУпАП передбачено ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю, а так само перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїзній частині, вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 цього Кодексу, в зоні габаритно-вагового контролю.

Пунктом 22 Правил дорожнього руху «Перевезення вантажу» врегульовано правила перевезення вантажу, зокрема, правила перевезення небезпечних вантажів. Так, пп. 22.5 Правил дорожнього руху визначено, що дорожнє перевезення небезпечних вантажів здійснюється відповідно до Директиви 2008/68/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 24 вересня 2008 року про внутрішні перевезення небезпечних вантажів, Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів та нормативно-правових актів України у зазначеній сфері.

Пунктом 11 Розділу І Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів передбачено, що кожна транспортна одиниця, що здійснює перевезення небезпечних вантажів, позначена табличками оранжевого кольору, передбаченими ДОПНВ, в обов`язковому порядку укомплектовується таким обладнанням:

незалежно від номерів зразків знаків небезпеки, зазначених для них у Переліку небезпечних вантажів, наведеному в таблиці А глави 3.2 додатка А до ДОПНВ:

не менш як одним противідкатним упором на кожний транспортний засіб, який має відповідати максимальній масі транспортного засобу та діаметру його коліс;

не менш як двома попереджувальними знаками (пристроями) з власною опорою (конусами із світловідбивною поверхнею, або миготливими ліхтарями жовтого кольору з автономним живленням, або знаками аварійної зупинки). Транспортна одиниця може комплектуватися цими попереджувальними знаками (пристроями) в будь-якій комбінації;

сигнальними жилетами підвищеної видимості із світловідбивними елементами для кожного члена екіпажу;

захисними рукавичками для кожного члена екіпажу;

переносними ліхтарями для кожного члена екіпажу. Ліхтарі не повинні мати відкритих металевих поверхонь, здатних призвести до іскроутворення;

засобами захисту очей (наприклад, захисними окулярами) для кожного члена екіпажу.

Аналіз ст. 132-1 КУпАП дає підстави для висновку, що диспозиція вказаної норми є бланкетною, тобто такою, де закріплюються лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення конкретних ознак слід звертатись до положень іншого нормативного акта; бланкетна диспозиція містить правила поведінки в найзагальнішій формі, відсилаючи суб`єкта реалізації до інших правових норм, тому посилання на спеціальну норму закону є обов`язковим.

В оскаржуваній постанові міститься посилання на Правила ДОПНВ без зазначення конкретної статті, яка була порушена, та наказ МВС України за № 822, який втратив чинність на підставі Наказу Міністерства внутрішніх справ № 656 від 04.08.2018.

З огляду на викладене, незрозуміло, в чому особа обвинувачується.

Обвинувачення повинно бути конкретним і не порушувати прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист, оскільки захищатися від не конкретного звинувачення неможливо.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна чітко знати і розуміти суть обвинувачення, предмет розгляду у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах, зокрема, забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу, що усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень трактуються на користь позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 у справі № К-7375/06).

Враховуючи вказане вище, у сукупності, обставини, встановлені судом у судовому засіданні, суд вважає, що винесена відносно ОСОБА_1 постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн за ст. 132-1 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відтак на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Черкаській області належить стягнути сплачений ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн. відповідно до квитанції № 86 від 24.01.2022.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 7-9, 90, 241-243, 246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАБ № 633536 від 19.01.2022, винесену відносно ОСОБА_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 510 гривень, а провадження по справі - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Черкаській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 496 (чотирьохсот дев`яноста шести) гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.І. Єщенко