Справа № 380/1733/22
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Потабенко В.А.

13 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/1733/22 пров. № А/857/7801/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Запотічного І.І., Улицького В.З.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2022 року у справі № 380/1733/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

24.01.2022р. ОСОБА_1 звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , в якому просила суд:

- визнати протиправними та дискримінаційними рішення №51/В/Стр/10-30 від 22.09.2017р. в частини, в якій стосується вимог на отримання пенсії за період з 07.10.2009р. -25.09.2017р.;

- визнати протиправними та дискримінаційними дії в частини відмови у виплаті пенсії з 07.10.2009р. - 25.09.2017р.;

- визнати протиправною та дискримінаційною бездіяльність щодо не виплати недоотриманої пенсії за період з 07.10.2009р. - 25.09.2017р.;

- зобов`язати виплатити недоотриману пенсію за період з 07.10.2009р. - 25.09.2017р., відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26.04.2022р провадження у справі закрито з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.238 КАС України (є таке, що набрало законної сили судове рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав).

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, апелянт ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи просить апеляційний суд, скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду.

В п.3 ч.1 ст.311 КАС України, визначено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

В п.4 ч.1 ст.238 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

В провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа № 813/1143/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про зобов`язання здійснити поновлення та виплату пенсії за віком з 07.10.2009р. шляхом призначення відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з проведення індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.06.2018р. у справі № 813/1143/18 в позові відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.06.2018р. у справі № 813/1143/18 суд скасував та прийняв нове рішення, яким позов задовольнив частково. Суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити поновлення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 26.09.2017р., відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в її пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

В частині позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії за віком, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів з 07.10.2009р. - 25.09.2017р. суд залишив без розгляду.

ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

В п.4 ч.1 ст.238 КАС України видно, що суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З позиції, яка висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.04.2018р. у справі №11-257заі18 видно, що тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава.

Тобто, позови вважаються тотожними, коли повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елемент його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позивачем позовні вимоги у цій справі № 380/1733/22 є аналогічними тим, які заявлені у справі № 813/1143/18.

Предметом спору у справі № 813/1143/18 є вимоги про поновлення виплати раніше призначеної пенсій ОСОБА_1 , яка проживає за межами України.

Зокрема у Постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2018р. у справі №813/1143/18, наведено мотиви щодо залишення позову без розгляду в частині вимог за період з 07.10.2009р. - 25.09.2017р. Зокрема,: «з матеріалів справи видно, що до суду ОСОБА_1 звернулася 26.03.2018р., тому, період з 07.10.2009р. - 25.09.2017р. знаходиться поза межами шестимісячного строку звернення до суду, що є підставою для залишення позову без розгляду в цій частині».

Судове рішення у справі № 813/1143/18 набрало законної сили, а тому у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав вже наявне судове рішення, яке набрало законної сили, що свідчить про фактичне вирішення спору.

Підставою звернення позивача до суду як у даній справі № 380/1733/22 та у справі № 813/1143/18 є Рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009р. № 25-рп/2009, яким п.2 ч.1 ст.49, друге речення ст.51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України суд визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним).

Зазначені положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що при розгляді справи № 813/1143/18 суд надав правову оцінку у спорі щодо поновлення виплати раніше призначеної пенсій ОСОБА_2 , яка проживає за межами України у період з 07.10.2009р. - 25.09.2017р., та вирішив спір, рішення у якій набрало законної сили.

Обставини, на які апелянт покликається у даній справі № 380/1733/22, встановлені судом в адміністративній справі № 813/1143/18, а доводам, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, надано оцінку судами у вказаній справі. Тобто, позови є тотожними, оскільки повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що апелянт, як у позовній заяві так і у апеляційній скарзі не заперечує, що заявлені позовні вимоги вже були предметом розгляду у справі № 813/1143/18, однак з покликанням на нову судову практику Верховного Суду у спірних правовідносинах, вважає, що спір між сторонами за період з 07.10.2009р. - 25.09.2017р. залишився не вирішеним.

Разом з тим, слід зазначити, що зміна судової практики не є підставою для розгляду позовних вимог, яким вже надана оцінка у судовому порядку.

Також, колегія суддів вважає за доцільне зазначити, що при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018р. у справі №9901/433/18.

Доводи апелянта про те, що у справі № 813/1143/18 позовні вимоги стосовно виплати позивачу недоотриманої пенсії за період з 07.10.2009р. - 25.09.2017р. не були розглянуті судом та оцінені по суті, оскільки залишені без розгляду, є безпідставними.

ч.5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.01.2022р. в справі №540/4059/20 з аналогічним предметом спору та вказаними обставинами.

Щодо покликань апелянта на постанови Другого апеляційного адміністративного суду, Третього апеляційного адміністративного суду, П`ятого апеляційного адміністративного суду, Сьомого апеляційного адміністративного суду, щодо схожих правовідносин, колегія суддів зазначає наступне.

ч.5 ст.242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, покликання апелянта на вищезазначені судові рішення судів апеляційних інстанцій не можуть бути застосовані судом при перегляді оскаржуваної ухвали як висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для закриття провадження в порядку п.4 ч.1 ст.238 КАС України, оскільки повторний розгляд справу неможливий за наявності рішення в тотожній справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав., що набрало законної сили

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, видно, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2022 року у справі № 380/1733/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді І. І. Запотічний
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 13.07.2022р.