Справа № 215/2322/21
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2022-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 липня 2022 року

м. Київ

справа №215/2322/21

адміністративне провадження № К/990/16219/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шевцової Н.В.,

суддів: Мацедонської В.Е., Данилевич Н.А.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2022 року у справі №215/2322/21 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Криворізька міська лікарня №7" Криворізької міської ради про визнання бездіяльності протиправною,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства "Криворізька міська лікарня №7" Криворізької міської ради, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність комунального некомерційного підприємства Криворізька міська лікарня № 7 Криворізької міської ради, яка виявилася у не належному застосуванні управлінської функції, у порушенні правової форми розгляду заяви від 27.08.2020 року і не підкоренні ч.3 ст. 32, ст. 34, 49 Конституції України, ч.1 ст.3, п.7 ст.4, ст.6,10, п. "а", п."б" ст.10, ст. 31, 32, ч.1 ст.38, ч.3 ст.39, 42, 43, ст.53, п. "а" ст. 78 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я;

- визнати протиправною бездіяльність комунального некомерційного підприємства Криворізька міська лікарня № 7 Криворізької міської ради, яка виявилася у не винесенні за результатами розгляду звернення від 27.08.20р. рішення, постанови, тобто правового акту та у порушенні управлінської функції відповідно п. 18, 19 ч. 1 ст. 4 КАС України і ст. ст. 3, 19 Конституції України;

- визнати протиправною бездіяльність комунального некомерційного підприємства Криворізька міська лікарня № 7 Криворізької міської ради, яка виявилася у не вжитті заходів для надання належно засвідченої копії заяви позивача з клопотаннями, з реєстраційними номерами, дублікату листа його непрацездатності №520964 з 03.06.2010р. по 18.06.2010р., довідки, де був би зазначений його діагноз записаний у листі непрацездатності позивача № 520964 до правової позиції ч. 3 ст. 32, ст. 34 Конституції України, п е ст. 6, ст. 39 Закону України Основи законодавства України про охорону здоров`я;

- визнати протиправною бездіяльність комунального некомерційного підприємства Криворізька міська лікарня № 7 Криворізької міської ради, яка виявилася у порушенні права на свободу від шкоди спричиненої неналежним функціонуванням підприємства системи місцевого самоврядування, у невжитті заходів до усунення причин, що породжують подання заяви від 27.08.20р. та зазначити закон вимоги якого порушено ним згідно ст. 249 КАС України.

30 липня 2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду , залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2022 року, адміністративний позов ОСОБА_1 повернуто позивачу, оскільки у встановлений судом строк позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

На зазначену постанову апеляційного суду позивач подав касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 28 червня 2022 року.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною другою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлений вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Так, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові), 4 (відмова у відкритті провадження у справі), 12 (залишення позову (заяви) без розгляду), 13 (закриття провадження у справі), 17 (відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), 20 (заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження) частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду виходить з наступного.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року у задоволенні заяви позивача про звільнення від сплати судового збору відмовлено, визнано неповажними підстави для поновлення строку звернення до суду із позовом, позов залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків.

Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху була направлена судом першої інстанції на поштову адресу позивача, яка вказана ним в позовній заяві, однак згідно довідки Укрпошти поштове відправлення 10 червня 2021 року повернуто на адресу суду «за закінченням терміну зберігання».

Пунктом 4 частини шостої вказаної статті 251 КАС України визначено, що днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Згідно із частиною першою статті 131 КАС України учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до змісту абзацу четвертого частини четвертої статті 124 КАС України у разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.

За правилами частини одинадцятої статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

При цьому беруться до уваги положення частини шостої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно із якими у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Поштове відправлення із копію ухвали про залишення позовної заяви без руху від 18 травня 2021 року не вручено адресату з незалежних від суду причин, а тому вважається, що така ухвала суду є врученою позивачу.

Суд зауважує, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, а відповідно до частини другої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що що у встановлений судом строк позивачем виявлені недоліки позовної заяви не усунуто, у зв`язку з чим наявні правові підстави для її повернення позивачеві на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України.

В обґрунтування касаційної скарги позивач зазначає, що підлягає звільненню від сплати судового збору, оскільки вважає, що згідно статті 8 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання позовної заяви не сплачується у зв`язку з доходами, які менші рівня прожиткового мінімуму.

Суди попередніх інстанцій встановили, що виходячи зі ставки, встановленої Законом України «Про судовий збір», розмір судового збору, що має бути сплачений позивачем в межах даної справи, складає 908,00 грн.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

На підтвердження своїх аргументів щодо тяжкого матеріального стану позивачем було надано довідку Тернівського УПСЗН м.Кривий Ріг від 16 березня 2021 року №2559 про отримання ОСОБА_1 компенсаційних виплат за календарний 2020 рік.

За висновком судів попередніх інстанцій, надана позивачем довідка УПСЗН не може бути єдиним належним доказом на підтвердження розміру річного доходу позивача - фізичної особи за весь попередній календарний рік. Доказів, що зазначені у довідці виплати є єдиним доходом, а також інших доказів щодо тяжкого матеріального стану, заявником до позовної заяви не надано.

Зважаючи на те, що звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, а позивачем, окрім довідки УПСЗН, жодних інших документів на підтвердження скрутного матеріального становища не надано, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, щодо відсутності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за поданою ним заявою є обгрунтованими.

Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, повертаючи позовну заяву, правильно застосував положення пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, правильне її застосовування є очевидним, не викликає сумнівів щодо застосування чи тлумачення цієї норми права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною другою статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись частиною другою статті 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2022 року у справі №215/2322/21 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Криворізька міська лікарня №7" Криворізької міської ради про визнання бездіяльності протиправною.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Шевцова

Судді Н.А. Данилевич

В.Е. Мацедонська