Справа № 320/4092/21
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4092/21 Суддя першої інстанції: Панова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Черпіцької Л.Т.,

за участю секретаря - Ворони Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року, яке проголошене о 17 год 17 хв та складене у повному обсязі 20 грудня 2021 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області (процесуальним правонаступником якого є Головне управлінням ДПС у Київській області) від 06 серпня 2019 року № .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року вказаний адміністративний позов було задоволено частково - визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 06 серпня 2019 року № в частині нарахування штрафу в розмірі 11500 грн 40 коп.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Скаржник вказує на те, що ОСОБА_1 порушила граничні строки сплати авансових внесків, встановлені п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим на неї накладено штрафні санкції. Скаржник наголошує на тому, що вчинення такого правопорушення підтверджується актом камеральної перевірки від 05 липня 2019 року № № 002203/10-36-56-06/ НОМЕР_1 .

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що на підтвердження своєчасності сплати єдиного податку за період з червня 2016 року до червня 2019 року надала суду копії квитанцій, згідно з якими здійснено перерахування коштів до бюджету.

Під час судового засідання представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та просив суд відмовити в її задоволенні, посилаючись на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року - без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець 17 березня 2015 року та перебувала на обліку в Головному управлінні ДПС у Київській області як платник єдиного податку другої групи. На підставі власного рішення фізичної особи 24 липня 2019 року внесено запис 3009048 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

Головним управлінням ДПС у Київській області було проведено камеральну перевірку своєчасності сплати ОСОБА_1 узгодженого податкового зобов`язання по єдиному податку з фізичних осіб за період з 20 червня 2016 року до 20 червня 2019 року, за результатами якої складено акт від 05 липня 2019 року № 002203/10-36-56-06/ НОМЕР_1 .

Згідно з вказаним актом камеральної перевірки в порушення п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України платником податку ОСОБА_1 несвоєчасно сплачено узгоджені грошові зобов`язання з єдиного податку на загальну суму 23552 грн 00 коп.

На підставі акту перевірки від 05 липня 2019 року № 002203/10-36-56-06/ НОМЕР_1 Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 06 серпня 2019 року № , яким застосовано штраф у розмірі 11776 грн 00 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням контролюючого органу, ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання його протиправним і скасування.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач несвоєчасно сплатила єдиний податок за серпень 2016 року у сумі 275 грн 60 коп та за вересень 2016 року у сумі 275 грн 60 коп, у зв`язку з чим штрафні санкції у розмірі 275 грн 60 коп до неї застосовані правомірно. Також суд першої інстанції встановив, що позивачем було дотримано строк сплати єдиного податку за червень- липень 2016 року, жовтень-грудень 2016 року, січень-грудень 2016 року, січень-грудень 2018 року та січень-червень 2019 року, оскільки перерахування податку здійснено у встановлений законодавством строк, що підтверджується відповідними розрахунковими документами. У зв`язку з цим суд першої інстанції визнав необґрунтованим нарахування ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 11500 грн 40 коп.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до п.п. 291.2 - 291.3 ст. 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

За змістом п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на чотири групи платників єдиного податку.

Як раніше зазначалося, ОСОБА_1 перебувала на обліку в Головному управлінні ДПС у Київській області як платник єдиного податку другої групи.

Відповідно до п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Положеннями п. 293.1 ст. 295 Податкового кодексу України передбачено, що ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Згідно з п. 122.1 ст. 122 Податкового кодексу України несплата (неперерахування) фізичною особою-платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Таким чином для правильного вирішення цього спору належить перевірити наявність чи відсутність фактів несвоєчасної сплати єдиного податку протягом періоду, що був предметом камеральної перевірки, а саме - з 20 червня 2016 року до 20 червня 2019 року.

Судом першої інстанції встановлено, що єдиний податок ОСОБА_1 сплачувала відповідно до таких квитанцій:

- за червень 2016 року в сумі 275 грн 60 коп (термін сплати до 20 червня 2016 року) сплачено відповідно до квитанції № 90 від 17 травня 2016 року;

- за липень 2016 року в сумі 275 грн 60 коп (термін сплати до 20 липня 2016 року) сплачено відповідно до квитанції № 116 від 15 липня 2016 року;

- за серпень 2016 року в сумі 275 грн 60 коп (термін сплати до 20 серпня 2016 року), вересень 2016 року в сумі 275 грн 60 коп (термін сплати до 20 вересня 2016 року) та жовтень 2016 року в сумі 275 грн 60 коп (термін сплати до 20 жовтня 2016 року) сплачено відповідно до квитанції № 72 від 22 вересня 2016 року на суму 850 грн 00 коп;

- за листопад 2016 року в сумі 275 грн 60 коп (термін сплати до 20 листопада 2016 року) та грудень 2016 року в сумі 275 грн 60 коп (термін сплати до 20 грудня 2016 року) сплачено відповідно до квитанції № 2 від 18 листопада 2016 року в сумі 551 грн 20 коп;

- за січень 2017 року в сумі 640 грн 00 коп (термін сплати до 20 січня 2017 року) сплачено відповідно до квитанції № 688002658.1 від 17 січня 2017 року;

- за лютий 2017 року в сумі 640 грн 00 коп (термін сплати до 20 лютого 2017 року) сплачено відповідно до квитанції № 705760198.1 від 14 лютого 2017 року;

- за березень 2017 року в сумі 640 грн 00 коп (термін сплати до 20 березня 2017 року) сплачено відповідно до квитанції № 726674670.1 від 16 березня 2017 року;

- за квітень 2017 року в сумі 640 грн 00 коп (термін сплати до 20 квітня 2017 року) сплачено відповідно до квитанції № 748730845.1 від 12 квітня 2017 року;

- за травень 2017 року в сумі 640 грн 00 коп (термін сплати до 20 травня 2017 року) сплачено відповідно до квитанції № 765992671.1 від 16 травня 2017 року;

- за червень 2017 року в сумі 640 грн 00 коп (термін сплати до 20 червня 2017 року) сплачено відповідно до квитанції № 779875853.1 від 07 червня 2017 року;

- за липень 2017 року в сумі 640 грн 00 коп (термін сплати до 20 липня 2017 року) сплачено відповідно до квитанції № 807915962.1 від 17 липня 2017 року;

- за серпень 2017 року в сумі 640 грн 00 коп (термін сплати до 20 серпня 2017 року) сплачено відповідно до квитанції № 829561257.1 від 17 серпня 2017 року;

- за вересень 2017 року в сумі 640 грн 00 коп (термін сплати до 20 вересня 2017 року) сплачено відповідно до квитанції № 852816252.1 від 19 вересня 2017 року;

- за жовтень 2017 року в сумі 640 грн 00 коп (термін сплати до 20 жовтня 2017 року) сплачено згідно квитанції № 865788606.1 від 09 жовтня 2017 року;

- за листопад 2017 року в сумі 640 грн 00 коп (термін сплати до 20 листопада 2017 року) сплачено відповідно до квитанції № 887708966.1 від 08 листопада 2017 року;

- за грудень 2017 року в сумі 640 грн 00 коп (термін сплати до 20 грудня 2017 року) сплачено відповідно до квитанції № 905968210.1 від 30 листопада 2017 року;

- за січень 2018 року в сумі 744 грн 60 коп (термін сплати до 20 січня 2018 року) сплачено відповідно до квитанції № 938747132.1 від 15 січня 2018 року;

- за лютий 2018 року в сумі 744 грн 60 коп (термін сплати до 20 лютого 2018 року) сплачено відповідно до квитанції № 962193613.1 від 13 лютого 2018 року;

- за березень 2018 року в сумі 744 грн 60 коп (термін сплати до 20 березня 2018 року) сплачено відповідно до квитанції № 983585111.1 від 12 березня 2018 року;

- за квітень 2018 року в сумі 744 грн 60 коп (термін сплати до 20 квітня 2018 року) сплачено відповідно № .1 від 13 квітня 2018 року;

- за травень 2018 року в сумі 744 грн 60 коп (термін сплати до 20 травня 2018 року) сплачено відповідно до квитанції № .1 від 14 травня 2018 року;

- за червень 2018 року в сумі 744 грн 60 коп (термін сплати до 20 червня 2018 року) сплачено відповідно до квитанції № .1 від 14 червня 2018 року;

- за липень 2018 року в сумі 744 грн 60 коп (термін сплати до 20 липня 2018 року) сплачено відповідно до квитанції № .1 від 16 липня 2018 року;

- за серпень 2018 року в сумі 744 грн 60 коп (термін сплати до 20 серпня 2018 року) сплачено згідно квитанції № .1 від 13 серпня 2018 року;

- за вересень 2018 року в сумі 744 грн 60 коп (термін сплати до 20 вересня 2018 року) сплачено згідно .1 від 13 вересня 2018 року;

- за жовтень 2018 року 744 грн 60 коп (термін сплати до 20 жовтня 2018 року) сплачено відповідно квитанції .1 від 17 жовтня 2018 року;

- за листопад 2018 року в сумі 744 грн 60 коп (термін сплати до 20 листопада 2018 року) сплачено згідно квитанції № .1 від 15 листопада 2018 року;

- за грудень 2018 року в сумі 744 грн 60 коп (термін сплати до 20 грудня 2018 року) сплачено згідно квитанції № .1 від 07 грудня 2018 року;

- за січень 2019 року в сумі 834 грн 60 коп (термін сплати до 20 січня 2019 року) сплачено відповідно до квитанції № .1 від 16 січня 2019 року;

- за лютий 2019 року в сумі 834 грн 60 коп (термін сплати до 20 лютого 2019 року) сплачено відповідно до квитанції № 176 від 18 лютого 2019 року;

- за березень 2019 року в сумі 834 грн 60 коп (термін сплати до 20 березня 2019 року) сплачено згідно квитанції № .1 від 13 березня 2019 року;

- за квітень 2019 року в сумі 834 грн 60 коп (термін сплати до 20 квітня 2019 року) сплачено згідно квитанції № 44 від 15 квітня 2019 року;

- за травень 2019 року в сумі 834 грн 60 коп (термін сплати до 20 травня 2019 року) сплачено відповідно до квитанції № 232 від 17 травня 2019 року;

- за червень 2019 року в сумі 834 грн 60 коп (термін сплати до 20 червня 2019 року) сплачено відповідно до квитанції № 77 від 20 червня 2019 року.

Таким чином висновок суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 строків сплати авансового платежу з єдиного внеску за серпень та вересень 2016 року підтверджується письмовими доказами, що приєднані до матеріалів справи.

Натомість за інші податкові періоди з 20 червня 2016 року до 20 червня 2019 року відповідні платежі здійсненні у встановлений п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України строк.

Згідно з поясненнями відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, станом на 20 червня 2016 року у ОСОБА_1 була наявна недоїмка зі сплати єдиного внеску в розмірі 85 грн 80 коп. Також контролюючий орган зазначає, що позивач не сплатила єдиний внесок за червень 2016 року в розмірі 275 грн 60 коп. У зв`язку з вказаними обставинами утворилася недоїмка в розмірі 361 грн 40 коп.

Наявність такої недоїмки призвела до того, що платежі за наступні податкові періоди відповідач самостійно на підставі до п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України зараховував у погашення боргу минулих періодів.

Відповідно до п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Перевіряючи правильність застосування контролюючим органом п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, колегія суддів вважає необхідним першочергово перевірити наявність у ОСОБА_1 податкового боргу в розмірі 361 грн 40 коп.

Колегія суддів наголошує на тому, що до матеріалів справи приєднано квитанцію № 90 від 17 травня 2016 року про сплату єдиного податку за травень та червень 2016 року в розмірі 552 грн 00 коп (по 276 грн 00 коп за кожен з податкових періодів).

Правових підстав для неврахування зазначеного платіжного документа як доказом своєчасної та у повному обсязі сплати єдиного внеску за червень 2016 року Головним управлінням ДПС у Київській області не зазначено та судами першої й апеляційної інстанції не встановлено.

Підстав виникнення податкового боргу в розмірі 85 грн 80 коп та доказів його існування станом на 20 червня 2016 року відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції не повідомив.

Приймаючи до уваги доводи позивача про те, що предметом камеральної перевірки була своєчасність сплати єдиного податку за період з 20 червня 2016 року до 20 червня 2019 року, колегія суддів наголошує на тому, що наявність чи відсутність податкового боргу в розмірі 85 грн 80 коп, що виник до 20 червня 2016 року, також є предметом доказування в цій справі. Вказана обставина має істотне значення, адже впливає на можливість застосування правила, закріпленого в п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, до платежів, що здійснювалися ОСОБА_1 у період з 20 червня 2016 року до 20 червня 2019 року.

Разом з тим, як вже зазначалося, під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач не повідомив за яких обставин у позивача виник податковий борг в розмірі 85 грн 80 коп та якими доказами підтверджується його існування станом на 20 червня 2016 року.

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Київській області зазначило хронологію сплати позивачем єдиного податку починаючи з 01 липня 2015 року, а на підтвердження повідомлених обставин надало витяг інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 за період з липня 2015 року по грудень 2016 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зазначені доводи (а фактично заперечення проти позову) є новими, не розглядалися в суді першої інстанції з наданням позивачу можливості надати докази на їх спростування, не враховувалися під час прийняття рішення по суті заявлених вимог.

Про наявність об`єктивних перешкод для надання відповідних пояснень під час розгляду справи в суді першої інстанції контролюючий орган не повідомив.

За змістом доводів апеляційної скарги, недоїмка в розмірі 85 грн 80 коп утворилася внаслідок несплати позивачем у липні 2015 року єдиного внеску в розмірі 243 грн 60 коп (сума недоїмка в подальшому зменшилася за рахунок переплати в наступних податкових періодах).

Під час розгляду і вирішення апеляційної скарги колегія суддів виходить з того, що протягом періоду з липня 2015 року до дня винесення податкового повідомлення-рішення від 06 серпня 2019 року № контролюючий орган не повідомляв позивача про наявність у неї заборгованості, зокрема за підсумками проведення камеральної перевірки.

Нарахування штрафних санкцій за можливе порушення, яке, за твердженням контролюючого органу, мало місце в липні 2015 року і впливало на своєчасність сплати єдиного податку аж до червня 2019 року, колегія суддів вважає необґрунтованим.

Також колегія суддів враховує, що станом на липень 2019 року (період проведення камеральної перевірки) сплинули строки зберігання документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, що встановлені п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України.

Наведені обставини у своїй сукупності вказують на те, що відповідач, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не довів правомірності свого рішення в частині застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 11500 грн 40 коп.

Враховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвали законне і обґрунтоване рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС у Київській області не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 14 грудня 2021 року, та не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та правильно застосував норми матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Л.Т. Черпіцька

Постанова складене у повному обсязі 11 липня 2022 року.