Справа № 380/2900/20
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року

м. Київ

справа № 380/2900/20

адміністративне провадження № К/9901/15986/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу № 380/2900/20

за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Регно Італія УА» до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними і скасування карток відмови,

за касаційною скаргою Галицької митниці Держмитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду (суддя Костецький Н. В.) від 09 липня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду (склад колегії суддів: Судова-Хомюк Н. М., Сеник Р. П., Хобор Р. Б.) від 23 лютого 2021 року,

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. У квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Регно Італія УА» (далі - ТОВ «Регно Італія УА», Товариство) звернулося до суду з адміністративним позовом до Галицької митниці Держмитслужби, в якому просило визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: №UA209180/2019/01209; №UА209180/2019/01210; №UA209180/2019/01212; №UA209180/2019/01207; №UA209180/2019/01213; №UА209180/2019/01216; № UA209180/2019/01208; №UA209180/2019/01217; №UA209180/2019/01225; №UA209180/2019/01236; №UA209180/2019/01234; №UA209180/2019/01232; №UA209180/2019/01235; №UA209180/2019/01233; №UA209180/2019/01248; №UA209180/2019/01254; №UA209180/2019/01255; №UA209180/2019/01269; №UA209180/2019/01260; №UA209180/2019/01261; №UA209180/2019/01268; №UA209180/2019/01272; №UA209180/2019/01270; №UA209180/2019/01271; №UA209180/2019/01278; №UA209180/2019/01274; №UA209180/2019/01296; №UA209180/2019/01299; №UA209180/2019/01298; №UA209180/2019/01297; №UA209170/2019/70107; №UA209180/2019/01327; №UA209180/2019/01319; №UA209180/2019/01323; №UA209180/2019/01321; №UA209180/2019/01326; №UA209180/2019/01324; №UA209180/2019/01325; №UA209180/2019/01322; №UA209180/2019/01320; №UA209180/2019/01329; №UA209180/2019/01337; №UA209180/2019/01341; №UA209180/2019/01355; №UA209180/2019/01353; №UA209180/2019/01351; №UA209180/2019/01361; №UA209180/2019/01362; №UА209180/2019/01352; №UA209180/2019/01360; №UA209180/2019/01370; №UA209180/2019/01405; №UA209180/2019/01403; №UA209180/2019/01404; №UA209180/2019/01394; №UA209180/2019/01395; №UA209180/2019/01409; №UA209180/2019/01400; №UA209180/2019/01397; №UA209180/2019/01406; №UA209180/2019/01428; №UA209180/2019/01393; №UA209180/2019/01402; №UA209180/2019/01416; №UA209180/2019/01401; №UA209180/2019/01417; №UА209180/2019/01418; №UA209170/2019/70013; №UA209180/2019/01436; №UA209180/2019/01435; №UA209170/2019/70002; №UA209180/2019/01434; №UA209180/2019/01433; №UA209170/2019/70004; №UA209170/2019/70010; №UA209170/2019/70008; №UA209170/2019/70012; №UA209180/2019/01442; №UA209170/2019/70005; №UA209170/2019/70009; №UA209170/2019/70024; №UA209170/2019/70001; №UA209170/2019/70006; №UA209170/2019/70030; №UA209170/2019/70011; №UA209170/2019/70007; №UA209170/2019/70022; №UA209170/2019/70042; №UA209170/2019/70043; №UA209170/2019/70041; №UA209170/2019/70040; №UA209170/2019/70093; №UA209170/2019/70060; №UA209170/2019/70070; №UA209170/2019/70071; №UA209170/2019/70083; №UA209170/2019/70099; №UA209170/2019/70082; №UA209170/2019/70157; №UA209170/2019/70081; №UA209170/2019/70061; №UA209170/2019/70086; №UA209170/2019/70069; №UA209170/2019/70080; №UA209170/2019/70078; №UA209170/2019/70101; №UA209170/2019/70084; №UA209170/2019/70085; №UA209170/2019/70087; №UA209170/2019/70102; №UA209170/2019/70094; №UA209170/2019/70077; №UA209170/2019/70079; №UA209170/2019/70095; №UA209170/2019/70089; №UA209170/2019/70098; №UA209170/2019/70125; №UA209170/2019/70115; №UA209170/2019/70124; №UA209170/2019/70128; №UA209170/2019/70146; №UA209170/2019/70152; №UA209170/2019/70145; №UА209170/2019/70153; №UA209170/2019/70148; №UA209170/; №UA209170/2019/70154; №UA209170/2019/70144; №UA209170/2019/70156; №UA209170/2019/70161; №UA209170/2019/70155; №UA209170/2019/70159; №UA209170/2019/70160; №UA209170/2019/70149; №UA209170/2019/70170; №UA209170/2020/00005; №UA209170/2020/00003; №UA209170/2020/00002; №UA209170/2020/00006; №UA209170/2020/00004; №UA209170/2020/00001; №UA209170/2020/00034; №UA209170/2020/00038; №UA209170/2020/00052; №UA209170/2020/00051; №UA209170/2020/00053; №UA209170/2020/00062; №UA209170/2020/00074; №UA209170/2020/00076; №UA209170/2020/00077; №UA209170/2020/00078; №UA209170/2020/00085; №UA209170/2020/00084; №UA209170/2020/00086; №UA209170/2020/00087; №UA209170/2020/00088; №UA209170/2020/00101; №UA209170/2020/00105; №UA209170/2020/00104; №UA209170/2020/00103; №UA209170/2020/00106; №UA209170/2020/00107; №UA209170/2020/00108; №UA209170/2020/00109; №UA209170/2020/00111; №UA209170/2020/00110; №UA209170/2020/00112; №UA209170/2020/00132; №UA209170/2020/00134; №UA209170/2020/00136; №UA209170/2020/00131; №UA209170/2020/00130; №UA209170/2020/00137; №UA209170/2020/00135; №UA209170/2020/00139; №UA209170/2020/00138; №UA209170/2020/00143; №UA209170/2020/00145; №UA209170/2020/00142; №UA209170/2020/00141; №UA209170/2020/00155; №UA209170/2020/00154; №UA209170/2020/00173; №UA209170/2020/00170; №UA209170/2020/00171; №UA209170/2020/00175; №UA209170/2020/00172; №UA209170/2020/00174; №UA209170/2020/00191; №UA209170/2020/00176; №UA209170/2020/00194; №UA209170/2020/00188; №UA209170/2020/00190; №UA209170/2020/00189; №UA209170/2020/00195; №UA209170/2020/00192; №UA209170/2020/00201; №UA209170/2020/00202; №UA209170/2020/00193; №UA209170/2020/00224; №UA209170/2020/00225; №UA209170/2020/00227; №UA209170/2020/00228; №UA209170/2020/00226; №UA209170/2020/00239; №UA209170/2020/00240; №UA209170/2020/00238; №UA209170/2020/00235; №UA209170/2020/00243; №UA209170/2020/00242; №UA209170/2020/00236; №UA209170/2020/00237; №UA209170/2020/00241; №UA209170/2020/00244; №UA209170/2020/00251.

2. В обґрунтування позову позивач зазначає, що ним при декларуванні ввезеного товару визначено ставку акцизного податку в розмірі 8,02 грн за 1 літр, натомість митний орган безпідставно застосував до імпортованого ним товару (ароматизовані винні напої ігристі «Fiorelli Fragolino Bianco», «Rosso Spumante Pesca», «Moscato Ananas Fiorelli», «Moscato Mandarino Fiorelli») ставку акцизного податку 11,65 грн за 1 літр, оскільки застосована відповідачем ставка встановлена підпунктом 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України (далі - ПК України) для вин ігристих та вин газованих, що не відповідає номенклатурі та опису імпортованого товару, які є сумішами на основі зброджених напоїв. Враховуючи те, що Товариство імпортувало саме суміші на основі зброджених напоїв, а не вина ігристі та вина газовані, та зброджені напої, до таких товарів необхідно застосовувати ставку акцизного податку саме в розмірі 8,02 грн за 1 літр.

3. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року, позов задоволено.

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 05 травня 2021 року Галицька митниця Держмитслужби звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року, і ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ «Регно Італія УА» в задоволенні позову.

5. Ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2021 року, після усунення недоліків, відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, встановлено строк для подання відзиву. Витребувані матеріали справи.

6. 04 серпня 2021 року до Верховного Суду від ТОВ «Регно Італія УА» надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому позивач просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

7. 17 січня 2022 року до Верховного Суду від Львівської митниці надійшло клопотання про заміну відповідача, Галицьку митницю Держмитслужби на Львівську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.

Розглянувши зазначене клопотання та враховуючи реформування митної системи і реорганізацію митних органів, Верховний Суд в порядку, встановленому статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), допускає заміну відповідача - Галицьку митницю Держмитслужби на Львівську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.

8. Ухвалою Верховного Суду закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд у попередньому судовому засіданні.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

9. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 05 грудня 2018 року між ТОВ «Регно Італія УА» (покупцем) та TOSO S.p.A. (постачальником) укладено зовнішньоекономічний договір поставки (контракт) № 05-12/18 Pumb, відповідно до п. 1.1. якого, в порядку та на умовах, визначених договором, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцеві товар, що визначений у цьому договорі, зокрема: алкогольну та/або безалкогольну продукцію, вільний від прав та претензій третіх осіб, а покупець зобов`язаний прийняти зазначений вище товар і оплатити його вартість.

10. На підставі вказаного договору позивачем на митну територію України ввезені напої на основі вина ігристі ароматизовані (суміш на основі зброджених напоїв) ароматизований винний напій ігристий.

11. Однак, органом Держмитлужби сформовані спірні картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

12. Причини вказаних відмов: неможливість завершити митне оформлення у зв`язку з невірним заповненням граф 47 та «В» митної декларації, а саме: застосовано невірну ставку акцизного податку, чим порушено вимоги підпункту 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 ПК України, статей 293-295 Митного кодексу України.

13. Вважаючи прийняті митним органом зазначені картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає протиправними оскаржувані карти відмов, з підстав що ним вірно у відповідності до вимог чинного законодавства та зовнішньоекономічного контракту застосовано ставку акцизного податку 8,02 грн за 1 літр.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходили з того, що товар, який позивач ввозить на митну територію України за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2206 00 39 00, згадується у двох позиціях, зазначених в підпункті 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 ПК України, щодо яких встановлені різні ставки акцизного податку: 11,65 грн за 1 літр - для товару із зазначеним кодом (вина ігристі та вина газовані, зброджені напої) та 8,02 грн за 1 літр - для товару «суміші із зброджених напоїв та суміші на основі зброджених напоїв». Оскільки позивач імпортує суміші на основі зброджених напоїв, а не вина ігристі, вина газовані та зброджені напої, акцизний податок за ввезений товар повинен сплачуватися за ставкою 8,02 грн за 1 літр. Для подолання виявленої правової колізії суди застосували норми підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 та пункту 56.21 статті 56 ПК України.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

15. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.

16. Підставою касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій митний орган зазначив неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України.

17. В обґрунтування вимог касаційної скарги посилався на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм підпункту 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 ПК України та необхідністю відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 1.380.2019.004212 застосованого судом першої інстанції та з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові.

18. Обґрунтовуючи необхідність відступу від висновку Верховного Суду щодо застосування норм підпункту 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 ПК України тим, що нормами цього підпункту встановлені різні ставки акцизного податку. При цьому окремо встановлено ставку для товару з кодом УКТ ЗЕД 2206 00 39 00 (11,65 грн) та з кодом 2206 (8,02 грн). У разі якщо декларант визначив код товару 2206 00 39 00, акцизний податок підлягає сплаті за визначеною саме для цього коду ставкою, тобто 11,65 грн.

19. Також ще однією підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі скаржником зазначено пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України - суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані у справі докази та встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

20. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України (тут і далі, в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), виходить з такого.

21. Статтею 67 Митного кодексу України (далі - МК України) визначено, що українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.

22. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

23. Згідно із Законом України «Про митний тариф України» назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТ ЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил: (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного; (b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше, ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

24. У разі коли згідно з правилом (b) цього розділу або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином: (a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару; (b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати; (c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

25. Згідно частин першої та другої статті 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

26. Статтею 294 МК України передбачено, що об`єкт та база оподаткування митними платежами під час переміщення товарів через митний кордон України визначаються відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України.

27. Як вбачається зі змісту касаційної скарги, доводи відповідача зводяться до того, що згідно із вимогами ПК України ставка податку 8,02 грн застосовується виключно до товарів згідно з кодом УКТ ЗЕД 2206 «в іншому місці не зазначеному», а ввезені позивачем товарні позиції зазначені в УКТ ЗЕД 2206 00 39 00, що є підставою для застосування до нього ставки податку 11,65 грн. Вказане на думку відповідача є підставою для скасування судових рішень у цій справі та відступу від висновку щодо застосування підпункту 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 ПК України, викладеного у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 1.380.2019.004212.

28. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вважає такі доводи відповідача помилковими та погоджується з висновками судів попередніх інстанції, з огляду на наступне.

29. Підпунктом 215.2.1 пункту 215.2 статті 215 ПК України передбачено, що ставки податку встановлюються цією статтею і є єдиними на всій території України.

30. Відповідно до підпункту 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 ПК України податок справляється з таких товарів та обчислюється за такими ставками: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво: 2204 10, 2204 21 06 00, 2204 21 07 00, 2204 21 08 00, 2204 21 09 00, 2204 29 10 00, 2205 10 10 00, 2205 90 10 00, 2206 00 39 00 вина ігристі та вина газовані, зброджені напої, вина (напої) ароматизовані ігристі (газовані), фактична міцність яких вища за 1,2 відсотка об`ємних одиниць етилового спирту, але не вища за 15 відсотків об`ємних одиниць етилового спирту, за умови що етиловий спирт, який міститься у готовому продукті, має повністю ферментне (ендогенне) походження, які розливаються у пляшки, закорковані спеціальними пробками для таких напоїв типу «гриб», що утримуються на місці за допомогою стяжок або застібок, та/або мають надмірний тиск, спричинений наявністю діоксиду вуглецю у розчині на рівні не менше 1 бар при температурі 20°C, ставка податку 11,65 грн за 1 літр; 2204, 2205, 2206 (вина та інші зброджені напої без додання етилового спирту в іншому місці не зазначені; вина та інші зброджені напої з доданням етилового спирту) вина та інші зброджені напої (у тому числі суміші із зброджених напоїв та суміші на основі зброджених напоїв), фактична міцність яких вища за 1,2 відсотка об`ємних одиниць етилового спирту, але не вища за 22 відсотки об`ємних одиниць етилового спирту, ставка податку 8,02 грн за 1 літр.

31. Наведена норма викладена у вигляді таблиці, зміст якої свідчить про те, що фактично положення підпункту 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 ПК України відсилають для цілей визначення ставки податку до коду згідно з УКТ ЗЕД та опису товару згідно з УКТ ЗЕД. При цьому, в разі якщо відповідний код міститься у двох рядках визначеної підпунктом 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 ПК України таблиці, що надає можливість обрати різні ставки акцизного податку, превалюючим є саме опис товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД.

32. Такий висновок підтверджується, зокрема, і тим, що підпунктом 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 ПК України передбачено можливість за товари з кодами товарної підкатегорії 22 0510 1000 та 22 0590 1000 визначати ставку акцизного податку на рівні 0,01 грн за 1 л або 11, 65 грн; стосується аналогічно і щодо товарів за товарними позиціями 2204, 2295, 2206, де, залежно від опису товару, надано можливість визначати ставку акцизного податку на рівні 8,02 грн за 1 л та 126,96 грн за 1 літр100-відсоткового спирту.

33. Синтаксичний аналіз підпункту 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 ПК України дає підстави для висновку, що для виокремлення кодів товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків) у товарній позиції, ставка акцизного податку за які не може застосовуватись в конкретних випадках, законодавець використовує прийменник «крім».

34. Це прямо слідує з рядка другого таблиці, що наведена у відповідному підпункті, де законодавець зазначив, що ставки акцизного податку у розмірі 0,01 грн за 1 л застосовуються до товарів з кодом товарної позиції 2204, крім підпозицій з кодом 2204 10, та крім товарів, що мають коди товарних підкатегорій 2204 21 06 00, 2204 21 07 00, 2204 21 08 00, 2204 21 09 00, 2204 29 10 00).

35. Натомість у рядку четвертому таблиці, що передбачає застосування ставки акцизного податку у розмірі 8.06 грн за 1 л, за товари, які мають опис «інші зброджені напої (у тому числі суміші із зброджених напоїв та суміші на основі зброджених напоїв)...» та відповідають коду товарної позиції 2206, законодавець прийменник «крім» не застосовував та не зазначав про неможливість застосування цієї ставки за товаром, що має товарну позицію 2206, до складу якої входить товарна підкатегорія 2206 00 3900.

36. Як встановлено судами попередніх інстанцій імпортований позивачем товар («Fiorelli Fragolino Bianco», «Rosso Spumante Pesca», «Moscato Ananas Fiorelli», «Moscato Mandarino Fiorelli») згідно з обставинами, що встановлені судами попередніх інстанцій та не спростовані відповідачем, за своєю суттю та технологією виробництва, є сумішшю на основі зброджених напоїв, оскільки виготовлений в результаті природнього (натурального бродіння) винограду та додавання безалкогольних напоїв (вода, підсолоджувачі, лимонна кислота, ароматизатори).

37. Щодо посилань відповідача на товаро-супровідні документи, сертифікати якості на товар, видані виробником компанією TOSO, то суди обґрунтовано не взяли такі до уваги, оскільки в них також зазначено, що ввезено напій на основі вина з подальшим додаванням інших компонентів, зокрема води, сахарози, ароматизаторів, що також підтверджує, що даний товар є сумішшю на основі зброджених напоїв.

38. Тобто, ТОВ «Регно Італія УА» імпортувало саме суміші на основі зброджених напоїв, а не вина ігристі, вина газовані та зброджені напої. Наведене підтверджується результатами аналізу способу виробництва таких напоїв - в результаті природнього (натурального) бродіння винограду з вмістом спирту не більше 8,5 відсотка об`ємних одиниць (без додавання спирту) та безалкогольних напоїв (вода, підсолоджувачі, лимонна кислота, ароматизатори).

39. Та обставина, що товар, який ввозить позивач згідно з УКТ ЗЕД 2206 00 39 00, згадується у двох різних колонках таблиці ставок акцизного податку, не спростовує правильності висновків судів попередніх інстанцій, адже колонки зі ставкою 8,02 грн за 1 літр (друга колонка) та 11,65 грн за 1 літр (перша колонка) співвідносяться як загальне та спеціальне.

40. При цьому застосування спеціальної ставки у розмірі 11,65 грн за 1 літр вимагає відповідності товарів низці класифікуючих ознак, які стосуються як хіміко-біологічних властивостей, так і технологічних вимог транспортування імпортованого товару.

41. Що ж стосується ставки у розмірі 8,02 грн за 1 літр, - вона включає більш ширший перелік товарних позицій, а її застосування обумовлено, насамперед, відсутністю зазначення відповідних товарних позицій в іншому місці, зокрема, мова йде про «суміші із зброджених напоїв та суміші на основі зброджених напоїв», що відповідає номенклатурі та опису імпортованого позивачем товару - ароматизовані винні напої ігристі («Fiorelli Fragolino Bianco», «Rosso Spumante Pesca», «Moscato Ananas Fiorelli», «Moscato Mandarino Fiorelli».

42. Щодо доводів відповідача про те, що позивачем самостійного було визначено у товарно-митних декларациях код УКТ ЗЕД імпортонованого товару як 2206 00 39 00, колегія суддів враховує, що відповідність десятизначному коду УКТ ЗЕД є лише передумовою, що забезпечує можливість переходу до чотирьохзначного коду, оскільки декларування товару за чотирьохзнчним номером товарної позиції є технічнонеможливим без вказівки товарної підкатегорії.

43. Зазначене вище дає підстави відхилити твердження митного органу про те, що відповідність окремих якісних характеристик товару десятизначному коду класифікації унеможливлює застосування ставки акцизного збору, визначеної для товарної позиції за кодом 2206 за умови декларування товару у підкатегорії за кодом 2206 00 39 00.

44. За змістом обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, найбільш точний опис цього товару для цілей оподаткування акцизним податком це - саме інші зброджені напої (у тому числі суміші із зброджених напоїв та суміші на основі зброджених напоїв), фактична міцність яких вища за 1,2 відсотка об`ємних одиниць етилового спирту, але не вища за 22 відсотки об`ємних одиниць етилового спирту.

45. Також оцінюючи доводи митного органу з приводу того, що імпортований позивачем товар згідно з УКТ ЗЕД 2206 00 39 00 згадується в двох різних колонках таблиці ставок акцизного податку, вказаних у підпункті 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 ПК України, суди попередніх інстанцій правильно зауважили, що у положеннях Податкового кодексу України серед основних засад податкового законодавства передбачено принцип презумпції правомірності рішень платника податків (пункт 4.1.4 ПК України) суть якого зводиться до того, що у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

46. З урахуванням вищевказаного суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про правильність визначення позивачем ставки акцизного податку за імпортований товар відповідно до товарної підкатегорії за кодом 2206 00 39 00, з огляду на те, що акцизний податок за ставкою 8,02 грн за 1 л підлягає застосуванню, якщо такі інші зброджені напої без додання етилового спирту в іншому місці не зазначені, що узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11 листопада 2020 року у справі № 1.380.2019.004212 та від 10 лютого 2021 року у справі № 380/671/20 у подібних правовідносинах.

47. Відповідачем в касаційній скарзі не наведено обґрунтованих підстав для відступу від зазначеної позиції, а колегією суддів таких не встановлено.

48. Крім того, вказана позиція викладена також Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 19 квітня 2022 року у справі № 1.380.2019.005537.

49. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування рішень.

50. Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Замінити відповідача у справі - Галицьку митницю Держмитслужби на Львівську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.

Касаційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року у справі № 380/2900/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов