Справа № 362/1319/22
Суддя: Сухарева О. В.
Дата ухвалення: 2022-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 362/1319/22
Провадження № 2-а/362/18/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2022 р. м. Васильків

Суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Сухарева О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області та інспектора Астаф`єва А.А. про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, яка мотивована тим, що позивач 24.03.2022 в м. Львів рухався на автомобілі і був зупинений екіпажем патрульної поліції. До його автомобіля підійшли три працівника поліції зі зброєю, двоє з яких чоловічої статі. Повідомили причину зупинки створення перешкоди іншим учасникам дорожнього руху під час виїзду на дорогу з круговим рухом. Після заперечень позивача щодо відсутності порушень ПДР, поліцейській заявив про необхідність перевірки документів через київську реєстрацію автомобіля, і почав вимагати: посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс. При цьому, поліцейські почали використовувати нецензурну лексику, показувати йому зброю, говорити, що законодавство не працює, запідозрили у вживанні наркотичних засобів, піддали незрозумілим дослідам. Позивач, перебуваючи у збудженому стані та розуміючи безвихідність ситуації, забув де поклав посвідчення водія, тому пред`явив тільки реєстраційний документ на автомобіль. Після доведення поліцейським інспектором Астаф`євим А.А. його прав, він заявив клопотання про виклик захисника та відкладення розгляду справи, однак йому було відмовлено. Складено постанову, надано на підпис та вручено другий екземпляр.

Враховуючи викладені обставини, позивач вважає, що винесена стосовно нього постанова є незаконною, оскільки зупинили його безпідставно, розгляду справи фактично не було, постанову винесено не за місцем розташування органу поліції, а на місці вчинення, що є порушенням ст. 276 КУпАП, уповноваженою особою поліції не встановлено всі обставини справи, передбачені ст. 245 КУпАП, розгляд справи відбувся за його відсутності, порушено його право на захист (не було захисника), не відбувалась підготовка до розгляду справи (не досліджувались докази, свідків не було, не оголошувався протокол).

Відповідач у відзиві на позов вказує про безпідставність позовних вимог, обґрунтувавши свою позицію тим, що поліцейський при виявленні правопорушення та ухваленні постанови діяв в порядку та на підставі Закону України «Про Національну поліцію», положень КУпАП, просив врахувати правові висновки в аналогічній категорії справ, що містяться у постановах Верховного Суду.

Ухвалою суду від 11.05.2022, враховуючи клопотання позивача про витребування доказів, з Управління патрульної поліції у Львівській області витребувано належним чином засвідчену оскаржувану постанову та документи, докази, у тому числі відеозапис з нагрудної камери поліцейського. Крім того, у позивача витребувано належним чином засвідчену копію оскаржуваної постанови.

За інформацією, отриманої від відповідача запис з відеокамери поліцейського відповідно до встановлених вимог зберігається 1 місяць, а оригінал постанови серії ЕАО №5351348 від 24.03.2022 направлено на виконання до виконавчої служби, тому надати їх неможливо.

Позивачем надано завірену належним чином і належної якості копію оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, що містяться у матеріалах справи.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 90 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За приписами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений ст. 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (вказаний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №536/583/17 та від 14.03.2018 у справі №760/2846/17).

Судом встановлено, що постановою серії ЕАО №5351348 від 24.03.2022 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Згідно вказаної постанови, водій ОСОБА_1 24.03.2022 об 11 год 29 хв у м. Львів по вул. Кульпарівська 222а, керував транспортним засобом Cherry Tiggo д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 ПДР.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За приписами пункту 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», а саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Суд звертає увагу, що безпосередньо з позовної заяви вбачається, що позивач не заперечує той факт, що не пред`явив посвідчення водія на вимогу поліцейського, оскільки забув куди його положив, а застосунок «Дія» у нього не працював.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не виконав вимогу поліцейського, прямо передбачену законом, та не надав документи для перевірки.

При цьому, посилання позивача щодо безпідставності його зупинки працівниками поліції не свідчить про незаконність подальших дій поліцейських, оскільки згідно правових висновків, що містяться у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 №127/19283/17 притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання інших вимог ПДР не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 222 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП розглядають органи внутрішніх справ (Національна поліція) та накладають стягнення.

З матеріалів справи вбачається, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає положенням ст. 258 КУпАП, а також змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395.

Так, ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 5 розділу IV Інструкції № 1395 передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідні положення надають повноваження органам (посадовим особам) національної поліції здійснювати розгляд справ про адміністративні правопорушення на місці вчинення правопорушення з винесенням постанови, що ґрунтується на власній оцінці обставин справи без складання протоколу

Таким чином, при розгляді справи про правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідачем було дотримано вимоги ст. 258 КУпАП, за якою протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, посадовими особами якої на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу (ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП).

Відповідно до роз`яснення, наданого Конституційним Судом України в рішенні № 5-рп/2015 від 26.05.2015 по справі № 1-11/2015 положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, у вказаному рішенні Конституційний Суд України наголошує на існуванні скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення (за окремими адміністративними правопорушеннями, чітко визначеними КУпАП), відповідно до якого фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника здійснюється безпосередньо на місці його вчинення.

Як вбачається з матеріалів справи, повноваження інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області розповсюджуються і на м. Львів вул. Кульпарівська 222а, де було зупинено автомобіль, в подальшому виявлено правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, розглянуто справу та складено постанову із накладанням адміністративного стягнення.

Посилання позивача на те, що відповідач ОСОБА_2 , розглянувши справу на місці зупинки автомобіля, проігнорував вимоги ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, тобто не були заслухані пояснення, вирішені клопотання, не були досліджені докази, не надано можливість скористатись правовою допомогою, є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження.

Так, вказані підстави позивача заперечується відповідачем у відзиві до позову, і судом встановлено, що інспектор діяв відповідно до закону, особі було роз`яснено права та надано докази, про що свідчить підпис позивача у графі 8 постанови, також в цій графі або поряд або в іншій графі постанови ніде не вказано про порушення з боку поліцейського або незгоду позивача з діями поліцейського або по факту правопорушення, у тому числі щодо забезпечення участі захисника або відкладення розгляду справи.

При цьому, як вбачається з постанови, уповноваженою особою поліції встановлено час, дату, місце та особу правопорушника, фактичні обставини скоєного правопорушення, вимоги закону, які порушено, кваліфікацію дій особи та накладене стягнення, тобто виконано всі вимоги, передбачені ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП.

З огляду на викладене, суд вважає, що дії відповідача є законними та такими, що були вчинені із дотриманням встановлених правил.

Будь-які формальні порушення, допущені відповідачем під час складання оскаржуваної постанови жодним чином не можуть спростовувати порушення позивачем правил дорожнього руху шляхом перевищення швидкості руху в межах населеного пункту.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності обґрунтовано, з урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Також, з наявних у справі доказів, в ході судового розгляду не встановлено порушення інспектором поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та складення оспорюваної позивачем постанови.

Посилання позивача ні інші порушення (злякався зброї поліцейських, які необґрунтовано перевіряли його на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння), не відносяться до предмету розгляду даної справи, а саме законності ухваленої постанови за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Оцінивши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які спростували б факт адміністративного правопорушення надано не було. Підтвердження наявності обставин, що виключають адміністративну відповідальність належними і допустимими доказами у ході судового розгляду доведено не було.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи та були спростовані, суд вважає позов безпідставним, недоведеним та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 122, 251, 258, 268, 283, 284, 287-289 КУпАП, Правилами дорожнього руху, ст.ст. 2, 7-9, 72-78, 241-246, 250, 286, 293 КАС України

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області та інспектора Астаф`єва А.А. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів від дня складання.

Рішення складено 14.07.2022.

Суддя Сухарева О.В.