Справа № 280/12442/21
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 червня 2022 року м. Дніпросправа № 280/12442/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А., розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року в адміністративній справі №280/12442/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса за яким стягувач Акціонерне товариство «Кредобанк» Акціонерне товариство «Кредобанк», боржник ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду із заявою, в якій просило замінити стягувача у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого напису №456 від 03.02.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. про стягнення заборгованості за Кредитним договором №85503473FCLIPS03 від 16.12.2016 року.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі №280/12242/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» про заміну сторони виконавчого провадження на підставі п.1 ч.1 ст.170 КАС України.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду, позивач звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року, що постановлена з порушенням норм процесуального права та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Виходячи з приписів ч.1 ст.311 КАС України та ст.383 КАС України, зазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відмовляючи у відкриті провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції зазначив, що приписами КАС України не передбачено можливості вирішення адміністративними судами питання про заміну сторони у виконавчому провадженні щодо виконання виконавчого напису нотаріуса, в той час як питання щодо заміни сторони у виконавчому провадженні або у виконавчому написі нотаріуса підлягає вирішенню за нормами ч.2 ст.446 Цивільного процесуального кодексу України.

Колегія суддів з вказаним висновком суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

З матеріалів справи слідує, що 23.02.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. вчинено виконавчий напис №456 щодо стягнення на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованість, що виникла по Кредитному договору №85503473FCLIPS03 від 16.12.2016 року, договору відступлення права вимоги №270К, укладеного 02.07.2018 року між ПАТ «Платинум Банк» () та ПАТ «Кредобанк» з відповідними додатками, боржником за якими є ОСОБА_1

30.06.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Котулою А.М. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №62441048, з виконання вищенаведеного виконавчого напису.

25 червня 2021 року між АТ «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» (надалі - ТОВ «ФК «Приватні інвестиції») було укладено Договір Факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами №250621/1 (далі - Договір Факторингу) у відповідності до умов якого, права вимоги за Кредитним договором №85503473FCLIPS03 від 16.12.2016 (далі - Кредитний договір), з усіма додатками та додатковими угодами, що укладений між Акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 (перейшли до нового кредитора, а саме: ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції», .

Оскільки право вимоги за вищевказаним кредитним договором перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», останній звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва.

За правилами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що у разі вибуття стягувача у виконавчому провадженні, заміна сторони, що вибула, її правонаступником здійснюється саме в судовому порядку.

Перелік рішень, що підлягають примусовому виконанню, визначений у ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до п. 3 ст. 1 ст. 3 вказаного Закону до переліку таких рішень віднесені також виконавчі написи нотаріусів.

Разом з тим Кодекс адміністративного судочинства України, Цивільний процесуальний кодекс України та Господарський процесуальний кодекс України передбачають можливість здійснення заміни сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду та прямо не визначають порядку заміни сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання рішень інших органів, у тому числі виконавчих написів нотаріусів.

Закон України «Про виконавче провадження» також не містить норм, які б визначали суд, до повноважень якого віднесений розгляду питання про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса.

Водночас вказаний Закон розмежовує юрисдикцію судів у разі оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 74 зазначеного Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 1 ст. 379 КАС України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у разі оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця при виконані рішень інших органів (зокрема і виконавчого напису нотаріуса) такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 287 КАС України.

Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди.

Враховуючи, що судовий контроль за виконанням рішень інших органів Законом України «Про виконавче провадження» покладено саме на адміністративні суди, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, колегія суддів приходить до висновку про те, що питання про заміну сторони виконавчого провадження під час виконання рішень таких органів також належить здійснювати в порядку адміністративного судочинства.

У справі №324/1018/17 Велика Палата Верховного Суду (постанова від 20.09.2018 року) розглянула питання щодо розмежування компетенції цивільних, господарських та адміністративних судів, та дійшла висновку про те, що якщо виконавче провадження відкрите на виконання не судового рішення, а виконавчого документу, виданого іншим органом, то на таку справу поширюється юрисдикція саме адміністративного суду, та розгляд такої справи в порядку цивільного судочинства є не можливим.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, що висловлена під час розгляду справи «Беллет проти Франції» («Bellet v. France»), стаття 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 16 січня 2019 року по справі № 826/7941/17, Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, що викладена в постановах від 22 липня 2019 року у справі № 822/1659/18 та від 26 лютого 2020 року по справі № 826/7981/17.

У відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що положення КАС України стосовно заміни сторони виконавчого провадження застосовуються лише у разі, якщо таке виконавче провадження спрямоване на виконання судового рішення, прийнятого у відповідній адміністративній справі, яке набрало законної сили та за яким видано виконавчий лист. Можливості розгляду за правилами адміністративного судочинства питання заміни сторони у виконавчому провадженні, яке відкрито не на підставі судового рішення, КАС України не передбачає.

За таких обставин, колегія суддів приходить висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, та є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової ухвали про направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Відповідно до статті 320 КАС України - підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року в адміністративній справі №280/12442/21- задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року в адміністративній справі №280/12442/21 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко

суддя В.А. Шальєва