Справа № 607/7958/22
Суддя: Марциновська І. В.
Дата ухвалення: 2022-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

Іменем України

14.07.2022 Справа №607/7958/22

Провадження № 2-а/607/325/2022

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В. у порядку письмового провадження при вирішенні питання про прийняття до розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, заступника командира роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Гладчука Юрія Степановича про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

УСТАНОВИВ:

24.06.2022 ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Матвіяс А.Б., звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з вказаним позовом, у якому просить визнати протиправними дії заступника командира роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Гладчука Ю.С. щодо розгляду 17.11.2021 справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а також визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАО № 5041828 від 17.11.2021, якою накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу у сумі 425 грн.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.06.2022 позовна заява залишена без руху з наданням позивачу строку десять днів для усунення її недоліків. Дана ухвала обґрунтована тим, що строк звернення до суду з позовною заявою щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО № 5041828 від 17.11.2021 слід обраховувати з дня винесення цієї постанови, тобто з 17.11.2021. Відтак десятиденний строк звернення до суду з позовною заявою щодо оскарження цієї постанови закінчився 29.11.2021 (з урахування того, що 27.11.2021 та 28.11.2021 є вихідними днями).

19.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України зі скаргою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО № 5041828 від 17.11.2021. Рішення про результати розгляду вказаної скарги було отримано позивачем лише у відповідь на адвокатський запит 03.05.2022, що підтверджується даними відстеження поштового відправлення з офіційного вебсайту ДП «Укрпошта». У задоволенні скарги ОСОБА_1 було відмовлено. Указане стало підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із даним позовом.

При цьому звернення позивача до вищестоящого органу зі скаргою не є визначеним досудовим порядком вирішення спору, а є альтернативним способом захисту своїх прав.

Відтак зазначена позивачем обставина щодо незвернення до суду з даним позовом у визначений законом десятиденний строк носить суб`єктивний характер, оскільки пов`язана з обраним способом порядку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення та не має відношення до прав або можливостей звернення до суду з адміністративним позовом про оскарження рішення про накладення адміністративного стягнення.

Також відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивачем не зазначено поважних причин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. При цьому заяву про поновлення пропущеного процесуального строку позивач до суду не подав.

За таких підстав суд вважав, що строк звернення ОСОБА_1 до суду із позовом про оскарження постанови серії ЕАО № 5041828 від 17.11.2022 пропущений та позивач не довів належними та достатніми доказами поважність причин пропуску цього строку.

Відтак відповідно до вимог ч. 1 ст. 123 КАС України позовна заява була залишена без руху та позивачу був наданий строк десять днів з дня вручення копії ухвали, протягом якого ОСОБА_1 мав право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши інші підстави для поновлення строку звернення з цим позовом із наданням доказів на підтвердження таких підстав.

Копію ухвали суду від 28.06.2022 представник позивача адвокат Матвіяс А.Б. отримав 30.06.2022, що підтверджується розпискою, у якій проставлена дата та підпис особи про отримання копії ухвали. Відтак строк на усунення недоліків позовної заяви закінчився 11.07.2022 (з урахування того, що 09.07.2022 та 10.07.2022 є вихідними днями).

У межах цього строку 06.07.2022 до Тернопільського міськрайонного суду Іваніщенко Д.І., від імені якого діє адвокат Матвіяс А.Б., подав заяв про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

У даній заяві позивач просив поновити пропущений строк для оскарження постанови серії ЕАО № 5041828 від 17.11.2021. При цьому зазначив, що іншого обґрунтування пропущеного десятиденного строку звернення до адміністративного суду, ніж викладеного у позовній заяві, позивач не має. Також зауважив, що звертаючись зі скаргою до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову про накладення адміністративного стягнення, позивач вважав, що це є досудовим врегулюванням спору, та очікував, що тим самим зможе оскаржити індивідуальний акт до суду протягом трьох місяців з дня вручення рішення за результатами розгляду скарги.

Разом з тим ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.06.2022 надано оцінку вказаним вище обставинам пропуску звернення позивача до суду. При цьому позивачу роз`яснено, що звернення до вищестоящого органу зі скаргою на постанову серії ЕАО № 5041828 від 17.11.2021 не є досудовим порядком врегулювання спору та виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень ч. 4 ст. 122 КАС України, що відповідає правовому висновку, висловленому Верховним Судом у постанові від 11.12.2018 у справі № 463/1221/17. При цьому суд зауважує, що невірне трактування позивачем положень закону не свідчить про можливість застосування цих норм у порядку, який вважав вірним позивач.

Крім цього, доводи позивача, що обставини, які мали місце у справі, за наслідками якої прийнято вказану вище постанову Верховного Суду, є відмінними від обставин, що мають місце у цій справі, не знаходять підтвердження наданими позивачем доказами.

Так, обставини щодо того, що у справі № 463/1221/17 позивач оскаржив акт індивідуальної дії лише через 1,5 роки після його винесення, є схожими до тих обставин, що ОСОБА_1 оскаржив до суду постанову серії ЕАО № 5041828 від 17.11.2021 лише через 7 місяців з дня складення даної постанови. При цьому суд вважає, що у справах, де строк для подання позову встановлений лише 10 днів, відмінність між строком у 1,5 роки та строком у 7 місяців не є настільки суттєвою та не свідчить про дотримання визначеного законом строку у жодному з цих випадків.

Так само суд не вважає доведеними доводи позивача про відсутність підстав вважати, що позивач зайняв пасивну позицію і не цікавився розглядом справи. Про протилежне свідчить, зокрема семимісячний пропуск строку звернення з цим позовом до суду.

Зі змісту даної заяви також вбачається, що фактично каталізатором подання цього позову стало звернення до Тернопільського апеляційного суду з приводу оскарження постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, де під час апеляційного розгляду і виникло питання щодо прийнятого рішення за скаргою позивача на постанову серії ЕАО № 5041828 від 17.11.2021.

Також вважаю за необхідне зазначити, що згідно з п. 46 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13 від 29.01.2016), одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу «resjudicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений «особливими і непереборними» обставинами.

У пункті 47 вказаного Рішення зазначено, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип «resjudicata», особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що позивачем не зазначено жодних інших підстав, оцінка яким не була надана судом раніше, щодо поновлення строку звернення до суду з цим позовом, а також не надано доказів на підтвердження таких підстав.

Відтак указане дає підстави дійти висновку, що шляхом подання заяви від 06.07.2022 позивач не виконав вимоги ухвали суду від 30.06.2022, не навів інші підстави для поновлення строку звернення з цим позовом, які були б прийняті судом, та не усунув недоліки поданої позовної заяви.

Жодних інших процесуальних дій у строк до 11.07.2022, який був визначений судом для усунення недоліків позовної заяви, ОСОБА_1 не здійснив. Про неможливість вчинення цих дій у зв`язку з оголошенням в Україні воєнного стану позивач не заявляв та клопотань про продовження процесуального строку для вчинення процесуальних дій не подавав.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно з ч. 6 ст. 169 КАС України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

З урахуванням викладеного доходжу висновку, що ОСОБА_1 не виконав вимоги ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.06.2022 та не усунув недоліки поданої ним позовної заяви. Вказане дає підстави для повернення цієї заяви з доданими до неї документами позивачеві.

Керуючись ст. 169, 241, 248, 256, 286, 294, 295 КАС України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, заступника командира роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Гладчука Юрія Степановича про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення повернути позивачеві.

Копію ухвали разом з позовною заявою та доданими до неї документами надіслати ОСОБА_1 не пізніше наступного дня після постановлення ухвали.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяІ. В. Марциновська