Справа № 520/2434/22
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2022-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

12.07.2022 р. справа №520/2434/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Сліденко А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом

ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник)
до Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (далі за текстом - відповідач, владний суб`єкт, орган публічної адміністрації)
провизнання протиправною бездіяльності, спонукання та видачі довідки про грошове забезпечення військовослужбовця станом на 29.01.2020р., -

встановив:

Позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправною бездіяльності Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яка полягає у не внесенні до оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 29.01.2020 від 31.08.2021 №ФХ-114981, яка видана на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2021 по справі №520/3070/21, відомостей про розміри надбавки за особливості проходження служби (65% від посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років), та премії (35% від посадового окладу) відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704. наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 та рішення Міністра оборони України від 14 січня 2020 №248/291; 2) зобов`язання Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за нормами чинними станом на 29.01.2020, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІ1 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011 -XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 у редакції до внесення змін постановою Кабінету міністрів України від 21.02.2018р. №103 та рішення Міністра оборони України від 14 січня 2020 №248/291. із зазначенням відомостей: про розмір посадового окладу - 6890.00 грн.: окладу за військове звання (підполковник) - 1680.00 грн.; надбавки за вислугу років (50% від посадового окладу та окладу за військове звання) - 4285.00 грн.: надбавки за особливості проходження служби у розмірі (65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років) - 8355,75 грн.: надбавки за службу в умовах режимних обмежень (10% посадового окладу) - 689.00 грн.: премії (35% посадового окладу) - 2411.50 грн. які обчислені із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020р.. з урахуванням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2021 по справі №520/3070/21, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2020 основного розміру пенсії.

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що унаслідок вчинення органом публічної адміністрації протиправного управлінського волевиявлення не одержує пенсію у належному розмірі.

Відповідач із поданим позовом не погодився, наполягав на тому, що у складену довідку про грошове забезпечення військовослужбовця включені справжні, правдиві і достовірні відомості про реально отримане грошове забезпечення діючого військовослужбовця, але виключно в частині складових грошового забезпечення, розмір яких був обчислений з урахуванням виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2021р. у справі №520/3070/21 про застосування розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатної особи не станом на - 01.01.2018р., а станом на 01.01.2020р.

Суд, вивчивши доводи усіх наявних у справі документів учасників спору, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник отримує від ГУ ПФУ в Харківській області пенсію у порядку Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", обліковується як пенсіонер по лінії Міністерства оборони України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2018р. у справі №2040/7991/18 установлені ті обставини, що з 01.12.2005 ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років у розмірі 80 % грошового забезпечення військовослужбовця.

03.12.2020р. Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки у цілях проведення з 01.04.2019р. перерахунку розміру раніше вже призначеної пенсії відносно заявника була складена довідка від 03.12.2020р. №ФХ-114981 про грошове забезпечення станом на 05.03.2019р. за посадою - начальника циклу гуманітарних дисциплін центральних офіцерських курсів центру бойової підготовки у розрізі компонентів: оклад за посадою - 5.780,00грн., оклад за військовим званням (підполковник) - 1.410,00грн., надбавка за вислугу років у розмірі 50% - 3.595,00грн., надбавка за особливості проходження служби у розмірі 65% - 7.010,25грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 10% - 578,00грн., премія у розмірі 35% - 2.023,00грн., а загалом - 20.396,25грн.

31.08.2021р. Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки у цілях проведення з 01.02.2020р. перерахунку розміру раніше вже призначеної пенсії відносно заявника була складена довідка від 31.08.2021р. №ФХ-114981 про грошове забезпечення станом на 29.01.2020р. за посадою - начальника циклу гуманітарних дисциплін центральних офіцерських курсів центру бойової підготовки з урахуванням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01.01.2020р. у розрізі компонентів: оклад за посадою - 6.890,00грн., оклад за військовим званням (підполковник) - 1.680,00грн., надбавка за вислугу років у розмірі 50% - 4.285,00грн., надбавка за особливості проходження служби - 0%грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 10% - 689,00грн., премія у розмірі 10% - 689,00грн., а загалом - 14.233,00грн.

Стверджуючи про невідповідність закону управлінського волевиявлення органу публічної адміністрації з приводу формування показників грошового забезпечення станом на 29.01.2020р. без надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% - 8.355,75грн. та без премії у розмірі 35% - 2.411,50грн., заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Право громадян України на соціальний захист проголошено ст.46 Конституції України, конкретизовано п.6 ч.1 ст.92 Конституції України і з 01.01.2004р. деталізовано нормами, насамперед, Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення".

У силу дії бланкетної норми ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України від 09.04.1992р. №2662-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі за текстом - Закон України №2662-ХІІ).

Отже, приписи Закону України №2662-ХІІ є спеціальною нормою права стосовно відносин за участю заявника та запроваджують дві окремі, самостійні і незалежні одна від одної процедури, за якими відбувається обчислення розміру пенсії громадянина, а саме: 1) за ст.43 Закону України №2662-ХІІ - у випадку призначення пенсії вперше та 2) за ст.63 Закону України №2662-ХІІ - у випадку збільшення розміру вже призначеної пенсії за подією збільшення розміру оплати праці працівника на аналогічній (прирівняній) посаді.

При цьому, у процедурі за ст.43 Закону України №2662-ХІІ базовою розрахунковою величиною для обчислення пенсії є виплати (як винагорода за працю), одержані особисто особою-пенсіонером під час проходження служби (тобто складові елементи структури власного грошового забезпечення).

Натомість, у процедурі за ст.63 Закону України №2662-ХІІ базовою розрахунковою величиною для обчислення нового розміру раніше вже призначеної пенсії є реально отримані (а не уявно можливі до нарахування) виплати (як винагорода за працю) третьої сторонньої особи - діючого публічного службовця за рівнозначною посадою (або тією ж самою, або прирівняною).

Положення ч.18 ст.43 Закону України №2662-ХІІ цього правила не змінюють, адже присвячені регламентуванню випадку, коли з події призначення пенсії вперше та обчислення розміру вперше призначеної пенсії і до події виплати вперше призначеної пенсії настала подія збільшення поточної винагороди за службу відносно іншого діючого публічного службовця, на що однозначно показує застосування законодавцем ознаки - "невідкладно", котра взагалі не використовується у процедурі за ст.63 Закону України №2662-ХІІ.

До того ж і у силу правового висновку постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019р. по зразковій справі №240/5401/18 процедури призначення пенсії (ст.43 Закону України №2262-XII) та перерахунку пенсії (ст.63 Закону України №2262-XII) є різними як за змістом, так і за механізмом проведення.

Таким чином, з абсолютних величин показників складових грошового забезпечення обчислюється виключно розмір вперше призначеної пенсії у порядку ст.43 Закону України №2662-ХІІ, де базою обчислення є власна винагорода громадянина за несення військової служби.

Усім нарахуванням з обчислення нового розміру пенсії у порядку ст.63 Закону України №2662-ХІІ притаманний виключно умовний характер, коли розмір раніше вже призначеної пенсії обчислюється не з власної грошової винагороди громадянина за минулу військову службу (як в аспекті структури грошового забезпечення, так і в аспекті арифметичних грошових виразів складових елементів грошового забезпечення), а поточне реально одержане грошове забезпечення третьої сторонньої особи - діючого військовослужбовця.

Відтак, суд не знаходить підстав для поєднання цих процедур за будь-якими компонентами, адже протилежне з невідворотною неминучістю призводить до появи віртуального показника грошового забезпечення - неіснуючої винагороди за службу, який фізично у дійсності не одержується жодним із діючих публічних службовців (військовослужбовцем) і арифметично складається із платежів з винагороди за службу, отриманих у минулому самим заявником - військовослужбовцем у відставці (тобто власної винагороди за службу) та поточних платежів з винагороди за службу, котрі наразі отримуються діючим військовослужбовцем (тобто винагороди за службу третьої сторонньої особи).

Продовжуючи розгляд справи, суд зазначає, що згідно з ч.4 ст.63 Закону України №2662-ХІІ питання визначення механізму перерахунку пенсій (умов, порядку та розмірів) було передано законодавцем у відання Уряду України і реалізовано останнім у положеннях Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (затверджено постановою КМУ від 13.02.2008р. №45, далі за текстом - Порядок №45).

Згідно з п.1 Порядку №45 перерахунок пенсій проводиться у разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Отже, приводом для проведення перерахунку розміру раніше призначеної пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій службовців, проведена на підставі рішення загального характеру, виданого суб`єктом владних повноважень, наділеним правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

З 01.01.2008р. структура грошового забезпечення військовослужбовців, а також розміри її складових були визначені постановою КМУ від 07.11.2007р. №1294.

30.08.2017р. КМУ з цього ж самого питання було прийнято постанову №704 (далі за текстом - Постанова КМУ №704), яка остаточно набрала чинності з 01.03.2018р.

На відносини за участю заявника поширюється дія саме положень постанови КМУ від 30.08.2017р. №704, що підтверджується змістом складеної довідки про грошове забезпечення військовослужбовця.

З 01.03.2018р. діючі військовослужбовці почали отримувати винагороду за службу у підвищених розмірах, а тому саме з 01.03.2018р. громадянин-пенсіонер з категорії військовослужбовець у відставці набув суб`єктивне право на перерахунок розміру раніше призначеної пенсії з урахуванням приписів Порядку №45 та постанови КМУ №704 у розумінні ст.63 Закону України №2662-ХІІ.

Проте, 21.02.2018р. КМУ було прийнято постанову №103 (далі - Постанова КМУ №103), п.п.1 і 2 якою установлено правило перерахунку пенсії виходячи з таких складових як: оклад за посадою, оклад за військовим (спеціальним) званням, відсоткова надбавка за вислугу років, а датою перерахунку було визначено - 01.01.2018р.

Тобто положеннями п.п. 1 і 2 Постанови КМУ №103 виключно у відносинах пенсійного забезпечення приписам Постанови КМУ №704 була надана ретроспективна дія у часі з 01.03.2018р.

За правилами ч.2 ст.265 та ч.1 ст.325 КАС України пункти 1 і 2 Постанови КМУ №103 діяли у період часу з 28.02.2018р. та до 05.03.2019р. (як до моменту набрання законної сили судовими рішеннями по справі №826/3858/18) і були обов`язковими до виконання усіма суб`єктами права як чинне рішення Уряду України нормативного характеру.

За правилами ч.2 ст.265 та ч.1 ст.325 КАС України п.3 Постанови КМУ №103 діяв у період часу з 28.02.2018р. та до 19.11.2019р. (як до моменту набрання законної сили судовими рішеннями по справі №826/12704/18).

За правилами ч.2 ст.265 та ч.1 ст.325 КАС України п.6 Постанови КМУ №103 діяв у період часу з 28.02.2018р. та до 29.01.2020р. (як до моменту набрання законної сили судовими рішеннями по справі №826/5463/18).

Критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України і повинен виконуватись шляхом подання до суду доказів та зазначення у процесуальних документах належних аргументів відповідності закону вчиненого волевиявлення.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зважає, що за приписами ст.63 Закону України №2663-ХІІ у спорі з приводу обчислення нового розміру раніше вже призначеної пенсії у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення діючого військовослужбовця) (тобто перерахунку, а не виправлення недоліків/дефектів обчислення розміру пенсії при призначенні вперше) до предмету доказування входять обставини: 1) обіймання заявником певної військової посади у штаті органу (установи, організації, частини тощо) перед звільненням зі служби; 2) продовження існування цієї ж самої або створення аналогічної чи прирівняної військової посади у штаті органу; 3) прийняття компетентним суб`єктом права рішення загального характеру про підвищення винагороди за службу усім військовослужбовцям однакової категорії; 4) співставності умов проходження служби; 5) реального отримання діючим військовослужбовцем підвищеної грошової винагороди за службу у межах конкретного календарного місяця (тобто правдивості, справжності та достовірності складових елементів поточного грошового забезпечення діючого військовослужбовця); 6) видачі довідки про грошове забезпечення тим органом, якого відбулось звільнення або у якому заявник знаходився на фінансовому утриманні чи який видає довідки у силу спеціального повноваження; 7) фізичного надходження довідки про грошове забезпечення до пенсійного органу.

У ході розгляду справи судом достеменно установлено, що за довідкою Харківського ОТЦКтаСП від 03.12.2020р. №ФХ-114981 розмір грошового забезпечення військовослужбовця станом на 05.03.2019р. складав - 20.396,25грн., а відтак, заявник набув матеріальний інтерес на отримання пенсії у розмірі 80% цього грошового забезпечення, тобто у сумі - 16.317,00грн.

За довідкою Харківського ОТЦКтаСП від 31.08.2021р. №ФХ-114981 розмір грошового забезпечення діючого військовослужбовця станом на 29.01.2020р. складав - 14.233,00грн., бо хоча це грошове забезпечення і було розраховано за віртуальним показником розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2020р. (якого діючий військовослужбовець станом на 29.01.2020р. у дійсності не отримував, адже при обчисленні розміру його грошового забезпечення використовувався показник розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2018р.), проте до згаданої довідки не було включено таких складових елементів грошового забезпечення діючого військовослужбовця як надбавка за особливості проходження служби у розмірі 65% та премія у розмірі 35%.

Суд зазначає, що у разі коли невключення до структури грошового забезпечення військовослужбовця надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% та премії у розмірі 35% обумовлено тим, що діючий військовослужбовець за відповідною посадою таких платежів не отримував - вчинене органом публічної адміністрації управлінське волевиявлення слід визнати правомірним та обгрунтованим.

До того ж, правові висновки з приводу відсутності підстав для включення до довідки про грошове забезпечення у цілях перерахунку розміру раніше вже призначеної пенсії у порядку ст.63 Закону України №2262-ХІІ неіснуючих або неодержаних платежів були викладені у постановах Верховного Суду від 17.06.2021р. у справі №825/1946/17, від 12.03.2018р. №Пз/9901/1/18, від 26.06.2018р. у справі №№338/913/17, від 11.12.2018р. у справі №522/10400/17.

Окрім того, суд усвідомлює, що у контексті механізму/алгоритму перерахунку розміру раніше вже призначеної пенсії (ст.63 Закону України №2262-XII, ст.86 Закону України "Про прокуратуру" тощо) слід розрізняти подію підвищення розміру винагороди за виконану роботу діючого публічного службовця за актом права нормативного характеру (котрий стосується одразу усіх осіб однієї категорії без виключення) від події оцінки роботодавцем трудової участі (вкладу) конкретного працівника у показники службової діяльності органу за певний звітний період шляхом видання індивідуального акту права (зокрема, шляхом призначення премії).

Правова природа премії згідно з ст.2 та ст.15 Закону України "Про оплату праці" може полягати як у запроваджені нового регулярного платежу (збільшенні розміру раніше запровадженого регулярного платежу), так і здійсненні однократного/разового платежу, зумовленого виключно значенням особистого внеску конкретного працівника.

Тому у разі, коли випадок виплата премії стосується виключно однієї особи чи однієї посади і результатів її особистої трудової (службової) діяльності за конкретний проміжок часу - то відсутні підстави для кваліфікації цієї події як загального підвищення розміру винагороди за виконану роботу.

Спір у межах даної справи склався з приводу прагнення заявника до обчислення нового розміру пенсії у результаті перерахунку з урахуванням надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% та премії у розмірі 35%.

У спірних правовідносинах ці платежі були запроваджені постановою КМУ від 30.08.2017р. №704.

Так, п.п.1 п.5 постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надано право установлювати надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років.

Порядок та умови виплати такої надбавки визначати керівникам державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою.

Звідси слідує, що розмір указаної виплати знаходиться у безпосередньому причинно-наслідковому зв"язку із: існуванням асигнувань на утримання; якістю роботи, складністю роботи, обсягу роботи, важливості виконаних завдань.

При цьому, питання визначення розміру указаної виплати (від 0,1% до 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, що передбачає можливість кратного збільшення грошового забезпечення військовослужбовця) віддано законодавцем у сферу абсолютної та виключної компетенції керівника державного органу і може бути обмежено лише неприпустимістю проявів явного та очевидного свавілля.

До того ж, суд зважає, що з огляду на запроваджені законодавцем критерії призначення указаної виплати розмір надбавки за особливості проходження служби не може бути кваліфікований у якості незмінного, недоторканного та сталого показника, а навпаки, залежить від результатів роботи діючого військовослужбовця протягом конкретного календарного місяця.

Заявник ані станом на 29.01.2020р., ані станом на дату набуття чинністю постановою КМУ від 30.08.2017р. №704 (тобто станом на 01.03.2018р.) жодної роботи у межах військової служби не виконував, надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% не отримував.

Тому, у даному конкретному випадку включення надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% до довідки Харківського ОТЦКтаСП від 03.12.2020р. №ФХ-114981 стосовно розміру грошового забезпечення військовослужбовця станом на 05.03.2019р. не призводить до набуття заявником права на включення цієї надбавки до аналогічних майбутніх документів у незмінному арифметичному виразі (тобто у вигляді 65%).

Положеннями п.п.2 п.5 постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надано право здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків (для військовослужбовців розвідувальних органів - не менш як 30 відсотків) посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Звідси слідує, що розмір указаної виплати також знаходиться у безпосередньому причинно-наслідковому зв"язку із: існуванням асигнувань на утримання; особистим внеском діючого військовослужбовця у загальний результат.

Відтак, слід дійти висновку про те, що і розмір премії як складового елемента грошового забезпечення військовослужбовця у цілях перерахунку розміру раніше вже призначеної пенсії у порядку ст.63 Закону України №2262-XII також має умовний та непостійний (тобто змінний) характер, але не може бути меншим за 10%.

Зі змісту ст.ст.8, 43 Конституції України та ст.ст.13, 43, 63 ст.63 Закону України №2262-XII суд доходить до переконання про те, що розмір пенсії за вислугу років у разі здійснення нового обчислення розміру вже призначеної пенсії у зв`язку із підвищенням поточної винагороди діючого публічного службовця (військовослужбовця) за будь-яких обставин не може перевищувати розміру самого грошового забезпечення діючого публічного службовця (військовслужбовця), позаяк протилежне тлумачення із неминучістю призводить до порушення засади справедливості та спотворення завдань соціального захисту громадянина.

Юридичною гарантією захисту права заявника у даному випадку є положення ч.4 ст.63 Закону України №2262-XII, де указано, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Продовжуючи розгляд спору по суті, суд відмічає, що заявником сформульовані вимоги про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 03.06.2020р. у справі №464/5990/16-а: 1) як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені; 2) Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи; 3) Правова процедура (fair procedure - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Правова процедура встановлює чітку послідовність дій із зазначенням способів та методів її здійснення, підстав, порядку, форми та строків такої діяльності; 4) встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Суд зазначає, що у межах спірних правовідносин органом публічної адміністрації не було вчинено бездіяльності, позаяк довідка Харківського ОТЦКтаСП від 31.08.2021р. №ФХ-114981 містить такі компоненти грошового забезпечення військовослужбовця як надбавка за особливості проходження служби - 0%грн. та премія у розмірі 10% - 689,00грн., проте у розмірах, з якими заявник не погоджується.

З висловлених вище міркувань суд вважає, що розмір премії як складового елемента грошового забезпечення військовослужбовця станом на 29.01.2020р. у даному конкретному випадку був визначений органом публічної адміністрації з урахуванням п.п.2 п.5 постанови КМУ від 30.08.2017р. №704.

Водночас із цим, у спірних правовідносинах орган публічної адміністрації не подав до суду доказів на підтвердження того, що станом на 29.01.2020р. до складу грошового забезпечення діючого військовослужбовця за тією посадою, звідки заявник був звільнений з військової служби (аналогічною посадою чи прирівняною посадою) включався такий складовий елементі грошового забезпечення діючого військовослужбовця як надбавка за особливості проходження служби у розмірі 0% та премія у розмірі 10%.

Суд зважає, що за загальним правилом п.18 ч.1 ст.19, п.19 ч.1 ст.4 КАС України, п.1 ч.2 ст.24, п.2 ч.2 ст.24, ч.3 ч.2 ст.24 Митного кодексу України під рішенням суб`єкта владних повноважень слід розуміти - письмовий акт, під дією суб`єкта владних повноважень - вчинок з приводу реалізації управлінського повноваження, під бездіяльністю - ухилення від виконання обов`язку.

До того ж, управлінське волевиявлення владного суб`єкта (окрім перелічених вище форм) може втілюватись і у вигляді письмової відмови (листа) чи фактичної відмови, котрі за змістом, формою, способом реалізації повноваження не є рішенням чи дією, але здатні до створення перешкоди у реалізації публічного суб`єктивного права заявника-приватної особи.

У спірних правовідносинах органом публічної адміністрації було вчинено управлінське волевиявлення у формі дії.

Тому вимоги заявника підлягають відхиленню, але за епізодом включення до довідки про грошове забезпечення військовослужбовця станом на 29.01.2020р. у цілях перерахунку розміру раніше призначеної пенсії у порядку ст.63 Закону України №2262-XII надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% та премії у розмірі 35% суду з огляду на приписи ч.1 ст.2, ч.2 ст.9, ч.4 ст.242 КАС України належить вийти за межі позову, визнати протиправними дії суб"єкта владних повноважень та обтяжити орган публічної адміністрації обов`язком скласти довідку про розмір грошового забезпечення військовослужбовця станом на 29.01.2020р. відповідно до п.п.1 п.5 постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 та відповідно до п.п.1 п.5 постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 з урахуванням виплат, реально проведених діючому військослужбовцю за тією ж самою, аналогічною чи прирівняною посадами.

При розв`язанні спору, суд зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), вичерпно реалізував усі діючі мехамізми з"ясування об`єктивної істини; надав оцінку усім юридично значимим факторам та нормам закону, котрі здатні вплинути на правильне вирішення спору; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; повно та детально виклав власні висновки та міркування як з приводу тлумачення належних норм права, так і з приводу усіх слушних доводів поданих учасниками спору процесуальних документів.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Співвідносно до обсягу заявлених вимог та результату вирішення спору, присудженню на користь заявника за рахунок суб`єкта власних повноважень підлягає 50% сплаченої суми судового збору.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Вийти за межі позову.

Визнати протиправними дії Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з приводу включення складеної на ім`я ОСОБА_1 до довідки про розмір грошового забезпечення військовослужбовця станом на 29.01.2020р. від 31.08.2021р. №ФХ-114981 надбавки за особливості проходження служби у розмірі - 0%.

Зобов"язати Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідку про розмір грошового забезпечення військовослужбовця станом на 29.01.2020р. за штатною військовою посадою, звідки ОСОБА_1 було звільнено з військової служби, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ, статті 9 Закону України від 20.12.1991р. №2011-XII із включенням відомостей про розміри реально виплачених надбавки за особливості проходження служби відповідно до п.п.1 п.5 постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 та премії відповідно до п.п.2 п.5 постанови КМУ від 30.08.2017р. №704.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Сліденко