Справа № 320/2022/22
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2022 року № 320/2022/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 до Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства від 10 грудня 2021 року громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , що було прийнято в.о. заступника начальника відділу - начальником 1-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» капітаном Хоменко Артемом Олеговичем.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що при проходженні митного контролю в міжнародному аеропорту «Бориспіль» посадовими особами відповідача відмовлено йому у перетинанні державного кордону України, який прибув як учасник заходу (виступу артиста Mary Gu), особою, що супроводжує артиста Mary Gu. Співробітники прикордонної служби обґрунтували свою відмову тим, що позивач, начебто, не міг підтвердити мету запланованого перебування на території України. Однак, на думку позивача, такі доводи прикордонної служби є хибними та неправдивими, оскільки з боку позивача та приймаючої сторони організатора-замовника гастрольного заходу були надані всі документи, передбачені законодавством України, на підтвердження законного перетинання державного кордону та подальшого перебування на території України, підтвердження мети поїздки, а спірним рішенням порушено права та інтереси позивача, як іноземця.

Відповідач у відзиві позов не визнав, надіслав на адресу суду відзив, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що посадовими особами прикордонної служби правомірно відмовлено позивачу в перетинанні державного кордону України, оскільки під час проведення співбесіди в межах контролю другої лінії позивач не міг підтвердити мету запланованого перебування на території України. Зазначив, що артисту групи Mary Gu - ОСОБА_4 , яку супроводжував позивач, рішенням від 10.12.2021 відмовлено в перетинанні державного кордону, а відтак заявлена позивачем мета прибуття в Україну - супровід артиста, втратила свою актуальність.

Ухвалою суду від 11.02.2022 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання.

На підставі ст. 194, 205 КАС України розгляд справи здійснювався у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

10 грудня 2021 року в пункт пропуску для повітряного сполучення «Бориспіль» (термінал D) рейсом №1255 сполученням «Стамбул - Київ» прибула група осіб, в тому числі і громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований закордонним паспортом № НОМЕР_1 .

Під час здійснення прикордонного контролю в.о. заступника начальника відділу начальником 1-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» капітаном Хоменко Артемом Олеговичем прийнято рішення про відмову у перетинанні державного кордону на в`їзд в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 .

Так, підставою для прийняття рішення про відмову у перетинанні державного кордону України іноземцю від 10 грудня 2021 року зазначено частину першу статті 8 Закону України «Про прикордонний контроль», з причин не підтвердження мети запланованого перебування на території України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням посадових осіб відповідача, які обмежують позивачу в`їзд на територію України, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок в`їзду іноземців в Україну регулюється Законами України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», «Про прикордонний контроль», Інструкцією з організації і здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, затвердженою Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 05.06.2012 №407 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 червня 2012 року за № 1083/21395 (далі - Інструкція).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про прикордонний контроль», прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон.

Відповідно до ст. 3 цього ж Закону, прикордонний контроль організується та здійснюється на засадах:

1) законності;

2) відкритості;

3) забезпечення поваги до людської гідності та рівності осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового етапу, місця проживання, мовних або інших ознак;

4)здійснення його виключно спеціально підготовленими з цією метою військовослужбовцями та працівниками Державної прикордонної служби України;

5) вибірковості контрольних заходів на підставі оцінки ризиків.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про прикордонний контроль» паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.

Статтею 8 Закону України «Про прикордонний контроль» встановлено умови перетинання державного кордону іноземцями та особами без громадянства у разі в`їзду в Україну:

1. Уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України надають іноземцю, особі без громадянства дозвіл на перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну за умови:

1) наявності в нього дійсного паспортного документа;

2) відсутності щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну;

3) наявності в нього в`їзної візи, якщо інше не передбачено законодавством України;

4) підтвердження мети запланованого перебування;

5) наявності достатнього фінансового забезпечення на період запланованого перебування і для повернення до держави походження або транзиту до третьої держави або наявності в нього можливості отримати достатнє фінансове забезпечення в законний спосіб на території України - для громадянина держави, включеної до переліку держав, затвердженого Кабінетом Міністрів України, та особи без громадянства, яка постійно проживає у державі, включеній до такого переліку.

2. Іноземцям, особам без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам в`їзду в Україну, відмовляється у перетинанні державного кордону в порядку, встановленому статтею 14 цього Закону.

Також, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено правила в`їзду іноземців в Україну (стаття 9 закону) та підстави для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну (стаття 13 закону).

Згідно із ст. 9 цього Закону, іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які погребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Статтею 9 Закону України «Про прикордонний контроль» визначено, що прикордонний контроль іноземців та осіб без громадянства під час в`їзду в Україну здійснюється за процедурами контролю першої лінії, а у передбачених цим Законом випадках - також за процедурою контролю другої лінії.

Процедура здійснення контролю першої лінії передбачає проведення перевірки:

1) паспортного документа з метою встановлення його дійсності, наявності відповідно до вимог законодавства посвідки на постійне проживання чи візи;

2) наявності чи відсутності у базах даних Державної прикордонної служби України інформації про заборону в`їзду в Україну та про доручення правоохоронних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон;

3) відміток про перетинання державного кордону в паспортному документі іноземця або особи без громадянства.

Процедура здійснення контролю другої лінії проводиться за результатами аналізу та оцінки ризиків під час виконання процедури контролю першої лінії, якщо в уповноваженої службової особи Державної прикордонної служби України виникли сумніви щодо виконання іноземцем або особою без громадянства умов в`їзду в Україну, та передбачає:

1) встановлення місць відправлення та призначення, мети та умов запланованого перебування з проведенням у разі необхідності перевірки відповідних підтверджуючих документів і співбесіди;

2) з`ясування наявності достатнього фінансового забезпечення на період запланованого перебування і для повернення до держави походження або транзиту до третьої держави або наявності можливості отримати достатнє фінансове забезпечення в законний спосіб на території України.

Також, згідно із ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» документами для в`їзду в Україну та виїзду з України іноземців та осіб без громадянства є паспортний документ за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Згідно п. 20) ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», приймаюча сторона - зареєстровані в установленому законом порядку українські підприємства, установи та організації, представництва (філії) іноземних підприємств, установ, організацій, представництва міжнародних організацій, а також фізичні особи (громадяни України, іноземці та особи без громадянства), які постійно проживають або тимчасово перебувають на території України у зв`язку з навчанням, стажуванням, роботою, або на інших законних підставах, та запрошують чи приймають іноземців та осіб без громадянства.

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прикордонний контроль» підтверджуючі документи - документи, що підтверджують факт туристичного обслуговування, навчання, стажування, працевлаштування, лікування в Україні, бронювання або оплату житла, харчування в Україні та повернення до держави свого громадянства або постійного місця проживання, або до третьої держави (у разі необхідності - інші документи, що підтверджують мету та умови перебування в Україні).

Відповідно до пункту 1 розділу II Порядку проведення підрозділами органів охорони державного кордону Державної прикордонної служби України процедури здійснення контролю другої лінії іноземців та осіб без громадянства під час в`їзду в Україну, затвердженого Наказом МВС від 14.05.2018 №392 процедура контролю другої лінії (далі - контроль другої лінії) проводиться якщо у службової особи виникли сумніви щодо виконання іноземцем або особою без громадянства умов в`їзду в Україну, в разі, зокрема.

Однією із таких підстав є, відсутності належно оформлених документів на право в`їзду в Україну, передбачених частиною першою статті 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Згідно із частиною першою статті 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд в Україну та виїзд з України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до результатів контролю другої лінії встановлено, що позивач проживає в м. Москва російської Федерації, заявлена мета прибуття в Україну приватна, прямує у складі музичного гурту «Mary Gu», а саме у супроводі артиста.

З аналізу наданих на підтвердження мети перебування в Україні документів встановлено, що метою прибуття позивача в Україну є участь у заходах, а саме супроводження артиста гурту «Mary Gu» ОСОБА_4 , на концерті, який повинен був відбутися 10 грудня 2021 року у м. Київ на концертній площадці Атлас, за адресою: Україна, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37-4, що підтверджується скріншотом з сайту http://concert.ua/ru/event/mary-gu та договором про надання послуг на участь у концерті артиста від 10 травня 2021 року та додатком №1 до договору про надання послуг на участь у концерті артиста від 10 травня 2021 року.

Однак, артисту музичного гурту «Mary Gu» - ОСОБА_4 10.12.2021, на підставі статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» було прийнято рішення про заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки по причині порушення порядку в`їзду/виїзду на тимчасову окуповану територію України Автономну Республіку Крим та 10.12.2021 було прийнято рішення про відмову в перетинанні державного кордону України.

Зазначена обставина (заборона в`їзду в Україну та відмова в перетинанні державного кордону України артисту ОСОБА_4 ) вказує на те, що заявлена позивачем мета прибуття в Україну супровід артиста, втратила свою актуальність.

У зв`язку з тим, що позивачем іншої мети прибуття в Україну, окрім як супровід артиста, заявлено та документально підтверджено не було, суд дійшов висновку про законність підстав для відмови позивачу посадовими особами Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України у перетині державного кордону та як наслідок прийняття стосовно нього рішення про відмову в перетинанні державного кордону України.

А відтак, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у зв`язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.