Справа № 120/13045/21-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/13045/21-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вільчинський О. В. Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

11 липня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Курка О. П. Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі - ВЧ НОМЕР_1, відповідач). За змістом позовних вимог позивач просив суд:

- визнати протиправними дiї ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати iндексацiї грошового забезпечення за перiод з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити iндексацiю грошового забезпечення за перiод з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року iз застосуванням для обчислення iндексацiї мiсяць пiдвищення тарифної ставки (окладу) сiчень 2008 року;

- визнати протиправними дiї ВЧ НОМЕР_2 щодо неврахування вимог абзацiв 4, 5, 6 пунктy 5 постанови Кабiнету Miністрів України вiд 17 липня 2003 року №1078 при нарахуванні та виплаті iндексацiї грошового забезпечення за перiод з 01 березня 2018 року по 21 листопада 2019 року;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_2 здiйснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення за перiод з 01 березня 2018 року по 21 листопада 2019 року iз врахуванням абзацiв 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабiнету Міністрів України вiд 17 липня 2003 року №1078 та здiйснити виплату iндексацiї з урахуванням виплаченої суми;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити компенсацiю втрати частини доходiв у зв`язку з порушенням cтроків виплати на суму невиплаченої iндексацiї за весь час затримки виплати - за перiод з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати iндексацiї.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дiї вiйськової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 iндексацiї грошового забезпечення за перiод з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

Зобов`язано вiйськову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 iндексацiю грошового забезпечення за перiод з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

Визнано протиправними дiї вiйськової частини НОМЕР_2 щодо неврахування вимог абзацiв 4, 5, 6 пунктy 5 постанови Кабiнету Miністрів України вiд 17 липня 2003 року №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 iндексацiї грошового забезпечення за перiод з 01 березня 2018 року по 21 листопада 2019 року.

Зобов`язано вiйськову частину НОМЕР_2 здiйснити ОСОБА_1 перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення за перiод з 01 березня 2018 року по 21 листопада 2019 року iз врахуванням абзацiв 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабiнету Міністрів України вiд 17 липня 2003 року №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" та здiйснити виплату iндексацiї з урахуванням виплаченої суми.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати - за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі вказаної норми апеляційний суд не надає правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді начальника електростанції відділення інженерної техніки інженерного взводу ВЧ НОМЕР_1.

Наказом начальника 48 арсеналу від 25 жовтня 2019 року №28-РС ОСОБА_1 звільнено у запас за підпунктом "к" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку із закінченням особливого періоду або оголошенням демобілізації та небажанням продовжувати військову службу за новим контрактом військовослужбовцями, які проходили військову службу за контрактом, укладеним на умовах, передбачених абзацом другим частини третьої статті 23 цього закону.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 вiд 21 листопада 2019 року №228 позивача виключено зi спискiв особового складу та всіх видів грошового забезпечення. Разом з тим, на день виключення зі списків особового складу ОСОБА_1 не отримано в повному обсязі кошти, на які має право за час проходження військової служби, а саме не була виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018.

На звернення позивача відповідач листом від 14 вересня 2021 року №875/4262 надав інформацію про розмір нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення.

Позивач не погоджується із невиплатою індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року та непроведенням повного розрахунку при звільненні, тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з ст.1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин 2, 3 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до Закону.

Згідно з положеннями ст.8 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо: індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Преамбулою Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII встановлено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з положеннями ст.2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до ст.6 Закону № 1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078).

Згідно із пунктом 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку № 1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Отже, індексація доходів громадян, зокрема грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних соціальних гарантій, а проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Як встановлено судом з матеріалів справи, індексація грошового забезпечення позивача у період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року не нараховувалась та не виплачувалась.

Відтак, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати позивачеві індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Зважаючи на встановлення судом факту порушення прав позивача, застосовуючи механізм захисту порушеного права та його відновлення, суд вважає також за необхідне зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачеві індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

Щодо вимог про не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 21.11.2021 року та зобов`язання здійснити перерахунок індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог абз. 4-6 п. 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 за №1078, то суд вважає їх помилковими з огляду на наступне.

У своїх твердженнях позивач посилається на абз. 4 п. 5 Порядку №1078, зокрема згідно з яким якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Постановою Кабінету Міністрів України №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року в редакції від 24 лютого 2018 року, яка набрала чинності з 01 березня 2018 року, було змінено систему виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та розміри тарифних ставок. Відповідно до п. 4 цієї Постанови №704, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Таким чином, постановою Кабінету Міністрів України №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу осіб рядового та начальницького складу.

Так, п. 5 Порядку №1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у п. 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 %.

Отже, відповідно до п. 5 вказаного Порядку, проведення індексації грошових доходів населення, індекс споживчих цін у березні 2018 року рівний 1 та індексація грошового забезпечення не нараховується.

Разом з тим, відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 по листопад 2018 індекс споживчих цін не перевищував 103%, а тому передбачених законом підстав для перерахунку індексації грошового забезпечення у цей період у позивача немає.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати - за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації, колегія суддів зазначає таке.

Положеннями п.4 Порядку №1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі № 2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст.3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі ст.4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

Використане у ст.3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Таким чином, з огляду на наявність факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення з 01.01.2016, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати (грошового забезпечення), у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі №240/11882/19.

У сукупності наведеного, колегія суддів знаходить правові підстави для часткового задоволення апеляційної скарги відповідача.

Відповідно до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

З урахуванням викладеного у сукупності, колегія суддів вбачає підстави для часткового скасування рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року та ухвалення нової постанови в цій частині позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2021 року скасувати в частині визнання протиправними дiї вiйськової частини НОМЕР_2 щодо неврахування вимог абзацiв 4, 5, 6 пунктy 5 постанови Кабiнету Miністрів України вiд 17 липня 2003 року №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 iндексацiї грошового забезпечення за перiод з 01 березня 2018 року по 21 листопада 2019 року та зобов`язанння вiйськову частину НОМЕР_2 здiйснити ОСОБА_1 перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення за перiод з 01 березня 2018 року по 21 листопада 2019 року iз врахуванням абзацiв 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабiнету Міністрів України вiд 17 липня 2003 року №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" та здiйснити виплату iндексацiї з урахуванням виплаченої суми.

Ухвалити нову постанову, відповідно до якої у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в зазначеній частині - відмовити.

В решті рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Курко О. П. Боровицький О. А.