Справа № 620/10707/21
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2022-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування припису, -

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , в якому просило: визнати протиправним та скасувати припис № 24 від 17.06.2021, виданого Головним управлінням Держпродспоживслужби в Чернігівській області.

Позов обґрунтовано тим, що оскаржуваний припис є протиправним, оскільки у направленні на проведення заходу не зазначено ні предмет здійснення заходу, ні питання для з`ясування, з невірним зазначенням назви підприємства та періоду перевірки з 02.06.2021 по 15.05.2021.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 січня 2022 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що заява ОСОБА_1 не мала ознак звернення, на підставі яких може проводитись відповідна перевірка у розумінні статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

На думку апелянта, судом першої інстанції не було надано оцінку всім доводам позивача, що свідчить про неповне з`ясування всіх обставин справи.

Як зазначає позивач, оскаржуваний припис лише обмежений загальними фразами та зведений до стану декларативної форми, що свідчить про його протиправний характер.

Оскільки розподіл між споживачами обсягів спожитих комунальних послуг здійснювався з 25 січня 2019 року на підставі Методики, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22.11.2018, тому позивач діяв згідно вимог чинного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем звернуто увагу на те, що Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 має застосовуватись лише після укладення відповідних договорів, передбачених Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відтак, на думку відповідача, суд першої інстанції ухвалив законне та обгрунтоване рішення, тому апеляційна скарга є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.04.2021 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області зі скаргою про порушення прав споживача, в якій просила провести перевірку Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» щодо правильності нарахувань за послуги теплопостачання їй як споживачу.

На підставі вищевказаного звернення за погодженням Держпродспоживслужби відповідачем було видано наказ від 25.05.2021 № 1253-п про проведення позапланової перевірки АТ «Облтеплокомуненерго» щодо додержання законодавства про захист прав споживачів та направлення на проведення перевірки № 1253-п/540 від 25.05.2021 посадовими особами: головним спеціалістом відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області Молчановим К.В.; головним спеціалістом відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області Анулі В.О. зі строком проведення позапланової перевірки з 02.06.2021 по 15.05.2021.

На підставі вказаних документів була проведена позапланова перевірка Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів, за результатами якої складено Акт від 15.06.2021 № 084 (а.с. 43-65).

У відповідності до вказаного Акту, багатоквартирний будинок по АДРЕСА_1 оснащений вузлом комерційного обліку теплової енергії. При цьому, у квартирі АДРЕСА_2 споживача у вищевказаному будинку, встановлене індивідуальне опалення, факт відсутності чи непрацездатності приладів централізованого опалення в під`їздах №1, 2, 4 будинку не підтверджено. Суб`єктом господарювання надані паспорт готовності в опалювальний період 2019/2020 та 2020/2021 будинку по АДРЕСА_1 . Будь-які акти-претензії до АТ «Облтеплокомуненерго» не надходили, копії споживачем не надавались. Відповідно до пояснень суб`єкта господарювання, у зв`язку зі зміною нормативної бази, протягом 2018-2019 в рахунках (платіжних документах), які надходили власниками квартир обладнаних індивідуальними системами опалення за послуги з централізованого опалення, обсяг спожитої ними теплової енергії, помилково зазначався у графі «квартирний лічильник», але нарахування за квартирним лічильником їм не здійснювалось. Зазначене не впливало на суму нарахувань за отримані послуги. Вказана помилка була усунута AT «Облтеплокомуненерго» з початком опалювального сезону 2020 року.

Також під час перевірки було встановлено, що AT «Облтеплокомуненерго» з жовтня 2018 року визначало та нараховувало обсяги спожитої теплової енергії за опалення місць загального користування та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення із застосуванням Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315, яка вступила в дію з 25.01.2019 та мала використовуватися після укладення відповідних договорів, передбачених Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII. Однак, оскільки такий договір із споживачем укладено не було, тому застосування Методики при нарахуванні теплової енергії за опалення МЗКмісць загального користування та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення споживачу здійснюється з порушенням вимог діючого законодавства.

Як наслідок, відповідачем складено припис № 24 від 17.06.2021, яким зобов`язано провести перерахунок плати споживачу ОСОБА_1 нарахованої за опалення місць загального користування та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення за адресою: по АДРЕСА_2 за опалювальні періоди з 2018/2019, 2019/2020 та 2020/2021 у відповідності до чинного законодавства.

Не погоджуючись з приписом відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач здійснював розподіл між споживачами обсягу спожитих у будівлі комунальних послуг відповідно до Методики № 315, втім нових договорів про надання комунальних послуг товариством із споживачем, ОСОБА_1 , укладено не було, тому у оскарженому приписі вірно визначено спосіб усунення порушень вимог законодавства, шляхом проведення перерахунку плати споживачу ОСОБА_1 , нарахованої за опалення місць загального користування та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення за адресою: по АДРЕСА_2 за опалювальні періоди з 2018/2019, 2019/2020 та 2020/2021, у відповідності до чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877-V), дія якого поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з частиною четвертою статті 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому Законом № 877-V порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин 1, 4, 6 - 8, абзацу 2 частини 10, частин 13 та 14 статті 4, частин 1 - 4 статті 5, частини 3 статті 6, частин 1 - 4 та 6 статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини 3 статті 22 цього Закону.

Так, у силу вимог частини першої статті 6 Закону № 877-V підставами для здійснення позапланових заходів є, в тому числі, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом.

Тобто, чинним законодавством визначено виключні підстави, за наявності яких може проводитись позаплановий захід.

Згідно частин першої та другої статті 7 Закону № 877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

Відповідно до частини третьої та п`ятої статті 7 Закону № 877-V у посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.

Згідно з частиною шостою статті 7 Закону № 877-V за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

Відповідно до частини сьомої статті 7 Закону № 877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

За правилами частини восьмої статті 7 Закону № 877-V припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Таким чином, посадова особа органу державного нагляду (контролю) має право надавати суб`єкту господарювання припис щодо усунення порушень вимог законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для проведення позапланової перевірки позивача була скарга споживача ОСОБА_1 щодо протиправності нарахування плати за опалення місць загального користування та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, яка була проведена за погодженням Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 11.05.2021 № 15.3-10/10756, що свідчить про чітке зазначення контролюючим органом підстав для проведення такої перевірки.

При цьому, направлення на проведення перевірки № 1253-п/540 від 25.05.2021 містить всі зазначені необхідні реквізити, з огляду на що, посилання апелянта щодо дефектності такого направлення до уваги не приймаються.

Доводи АТ «Облтеплокомуненерго» про те, що заява ОСОБА_1 не є зверненням у розумінні вимог закону та на підставі такої заяви не може бути проведена перевірка колегія суддів вважає помилковими, оскільки, як вже зазначалось, у силу вимог частини першої статті 6 Закону № 877-V підставами для здійснення позапланових заходів є, в тому числі, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності), та зі змісту такого звернення вбачається необхідність встановлення факту правильності нарахування такій особі сум опалення за місця загального користування та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Посилання апелянта на наявність суперечностей у даті проведення перевірки, вказаної у направленні № 1253-п/540 від 25.05.2021, а саме: зазначення 15.05.2021 замість 15.06.2021, колегія суддів оцінює критично, так як вказану описку було виправлено в межах строку проведення перевірки, що підтверджується наданими обома сторонами однаковими копіями такого направлення, та вказана описка жодним чином не створює сумнівів правильності виправлення дати закінчення перевірки та не впливає на права та обов`язки позивача.

Твердження скаржника про те, що проведена перевірка була здійснена із порушенням вимог чинного законодавства з огляду на дефектність Акту перевірки, що свідчить про необхідність скасування оскаржуваного припису, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки самі по собі порушення порядку оформлення результатів перевірки не можуть бути підставою для скасування припису, але в сукупності з іншими порушеннями може слугувати обставиною для висновку щодо протиправності рішень контролюючого органу.

При цьому, будь-які процедурні порушення, пов`язані із самим процесом оформлення результатів діяльності суб`єктів владних повноважень по фіксації недотримання суб`єктом приватного права вимог законодавства оцінюється судом з урахуванням всіх обставин справи та необхідністю досягненням балансу, зокрема, між інтересами особи правопорушника, публічними інтересами, які проявляються у забезпеченні дотриманні суб`єктами господарювання у сфері державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення, та такий Акт проведення перевірки не є предметом оскарження у межах даної справи.

До того ж, Акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства, не породжує, не змінює та не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність.

Щодо виявлених контролюючим органом порушень під час проведення перевірки, колегія суддів зазначає наступне.

Так, засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг визначає Закон України від 22.06.2017 № 2119-VIII «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (далі - Закон № 2119-VIII).

Статтею 10 Закону № 2119-VIII закріплено, що у будівлях, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої - четвертої статті 10 цього Закону. Споживачам, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії/вузлами розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), обсяг спожитої теплової енергії визначається за їхніми показаннями, але не менше мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії серед інших споживачів у будівлі, яка визначається згідно з методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово- комунального господарства.

Пункт 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2119-VIII передбачає, що до затвердження центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг співвласники багатоквартирного будинку або іншої будівлі, де налічуються два або більше споживачів, можуть визначити свій порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг відповідно до положень статті 10 цього Закону, а також прийняти рішення про незастосування положень частини п`ятої статті 10 цього Закону при розрахунках за житлово-комунальні послуги у відповідному будинку, будівлі.

У свою чергу, Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 відповідно до статті 10 Закону №2119-VIII, пункту 4 частини другої статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пункту 8 Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України прийнято наказ № 315, яким затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (далі - Методика № 315).

У відповідності до пункту 1 Методики № 315 остання встановлює порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції); обсягів холодної, гарячої води, витраченої на загальнобудинкові потреби; обсягів холодної та гарячої води, спожитої споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку; порядок розподілу обсягів спожитих комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), визначає вимоги до приладів-розподілювачів теплової енергії, поправкові коефіцієнти для розподілу обсягу спожитої теплової енергії між окремими споживачами у будівлях, оснащених вузлами комерційного обліку теплової енергії та/або гарячої, та/або холодної води, де налічуються два та більше споживачів.

Враховуючи, що вказана Методика була розроблена відповідно до вимог Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон №2189-VIII), який був введений в дію з 01.05.2019, відтак з цієї дати визнано таким, що втратив чинність Закон України від 24.06.2004 № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон №1875-ІV).

Відповідно до Закону №1875-ІV мешканці багатоквартирних будинків-споживачі отримають комунальні послуги: з централізованого опалення; з централізованого постачання гарячої води; з централізованого водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

При цьому, до 01.05.2019 підприємства тепло-, водопостачання та водовідведення надають комунальні послуги та нараховують плату за них відповідно до вимог Закону №1875-ІV та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та договорів, оформлених на підставі типових договорів про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2189-VIII договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Такі договори мають бути укладені між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом одного року з дати введення в дію цього Закону. У разі якщо згідно з договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

Таким чином, до 01.05.2019 та після 01.05.2019 залишаються чинними та продовжують діяти договори про надання комунальних послуг, які були укладені до введення в дію Закону № 2189-VIII та до вказаних договорів законодавство не передбачає можливості застосування виконавцями послуг Методики № 315.

З матеріалів справи вбачається, що Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» здійснювало розподіл між споживачами обсягу спожитих у будівлі комунальних послуг відповідно до Методики № 315, про що останній не заперечує.

Однак, нових договорів про надання комунальних послуг товариством із споживачем, ОСОБА_1 , укладено не було, що свідчить про неможливість застосування позивачем норм Методики №315 до укладення з ОСОБА_1 нового договору.

Згідно з положеннями частини першої статті 26 Закону України «Про захист прав споживачів», центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і має право, зокрема:

1) давати суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів;

2) перевіряти додержання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі і послуг, вимог нормативно-правових актів щодо безпеки продукції, а також правил торгівлі та надання послуг шляхом безперешкодного відвідування та обстеження відповідно до законодавства будь-яких виробничих, торговельних та складських приміщень таких суб`єктів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність оскаржуваного припису, яким було вірно визначено спосіб усунення порушень вимог законодавства шляхом проведення перерахунку плати споживачу ОСОБА_1 нарахованої за опалення місць загального користування та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення за опалювальні періоди з 2018/2019, 2019/2020 та 2020/2021 у відповідності до чинного законодавства.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук