Справа № 640/37742/21
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2022-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

При секретарі: Борисовській Л.В.,

За участю представника позивача: Ковтуна А.М.,

представника відповідача: Аландаренка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної аудиторської служби України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» до Державної аудиторської служби України про визнання протиправними та скасування вимог, -

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної аудиторської служби України, в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати вимоги Державної аудиторської служби України, викладені в листі від 19.11.2021 №000500-14/14730-2021 «Про усунення виявлених порушень».

У подальшому, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом:

- зупинення дії вимог Державної аудиторської служби України, викладених у листі від 19.11.2021 № 000500-14/14730-2021 «Про усунення виявлених порушень»;

- заборони Державній аудиторській службі України вживати заходів для забезпечення притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності працівників державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та його відокремлених підрозділів; вживати заходів для забезпечення порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними зазначених у вимогах договорів; вживати заходів для забезпечення звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів; надавати рекомендації Кабінету Міністрів України щодо припинення повноважень та/або припинення трудових відносин з тимчасово виконуючим обов`язки президента державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», включаючи, але не виключно, відсторонення, розірвання контракту, звільнення тимчасово виконуючого обов`язки президента державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»; оприлюднювати відомості про результати ревізії;

- заборони Національному антикорупційному бюро України та іншим правоохоронним органам використовувати як процесуальні джерела доказів у кримінальних провадженнях матеріали та висновки ревізії фінансово-господарської діяльності державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та його відокремлених підрозділів за період з 01.07.2018 по 30.06.2021, відображені в акті ревізії від 13.10.2021 № 05-21/3.

Вказану заяву обґрунтовано тим, що Державною аудиторською службою України розпочато дії по забезпеченню реалізації оскаржуваної вимоги, а саме матеріали ревізії передано до Національного антикорупційного бюро України, Кабінету Міністрів України направлена пропозиція щодо доручення державному підприємству «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» вжити заходів щодо усунення недоліків, виявлених ревізією, та притягнення винних осіб до відповідальності.

З огляду на вказане, виконання зазначених у вимозі заходів призведе до неможливості ефективного захисту та поновлення прав позивача у разі задоволення позову, оскільки повернення обставин справи до первісного стану буде неможливим.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2021 року заяву Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про забезпечення позову - задоволено частково. Вжито заходи забезпечення адміністративного позову.

Зупинено дію вимог Державної аудиторської служби України, викладених в листі від 19.11.2021 № 000500-14/14730-2021 «Про усунення виявлених порушень».

Заборонено Державній аудиторській службі України надавати рекомендації (пропозиції) Кабінету Міністрів України щодо припинення повноважень та/або припинення трудових відносин з тимчасово виконуючим обов`язки президента державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», включаючи, але не виключно, відсторонення, розірвання контракту, звільнення тимчасово виконуючого обов`язки президента державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

У задоволенні решти заяви - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати ухвалу в частині задоволення заяви про забезпечення позову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині задоволення заяви про забезпечення позову - відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що незабезпечення позову у даному випадку жодним чином не ускладнює та не унеможливлює реалізацію виконання судового рішення.

При цьому, під час вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції не перевірив та не встановив, які негативні наслідки для позивача можуть бути застосовані у разі невжиття заходів забезпечення.

На думку апелянта, суд повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист якого просить заявник із наслідками невжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб, при цьому такі заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем позовними вимогами.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено про те, що оскільки Державною аудиторською службою України розпочато дії по забезпеченню реалізації оскаржуваної постанови, а її не виконання позивачем може стати підставою для вжиття відповідачем передбачених законодавством заходів щодо позивача та його осіб, тому у суду першої інстанції були наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як свідчать копії матеріалів справи, листом від 19.11.2021 № 000500-14/14730-2021 Державною аудиторською службою України викладено вимоги до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» щодо усунення фінансових порушень та недоліків, які, переважно, стосуються вжиття заходів щодо відшкодування шкоди третім особам - контрагентам позивача або розгляду питань щодо відшкодування відповідних збитків з посадових осіб позивача, які допустили порушення.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії вимог викладених у листі від 19.11.2021 № 000500-14/14730-2021 та заборони Державній аудиторській службі України надавати відповідні рекомендації (пропозицій) Кабінету Міністрів України сприятимуть виключно збереженню існуючого становища учасників справи, а в разі задоволення позовних вимог такі заходи забезпечать фактичне та реальне виконання судового рішення.

Відтак, слід зупинити дію вимог Державної аудиторської служби України, викладених в листі від 19.11.2021 № 000500-14/14730-2021 «Про усунення виявлених порушень» та заборонити Державній аудиторській службі України надавати рекомендації (пропозиції) Кабінету Міністрів України щодо припинення повноважень та/або припинення трудових відносин з тимчасово виконуючим обов`язки президента державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», включаючи, але не виключно, відсторонення, розірвання контракту, звільнення тимчасово виконуючого обов`язки президента державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

Однак, заходи забезпечення позову у вигляді заборони Державній аудиторській фірмі вживати заходів для забезпечення притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності працівників Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та його відокремлених підрозділів, вживати заходів для забезпечення порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними зазначених у вимогах договорів, вживати заходів для забезпечення звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів та оприлюднювати відомості про результати ревізії не є співмірними та адекватними з заявленими позовними вимогами, а тому судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні заяви в цій частині.

Крім того, оскільки заборона Національному антикорупційному бюро України та іншим правоохоронним органам використовувати як процесуальні джерела доказів у кримінальних провадженнях матеріали та висновки ревізії не стосується безпосередньо предмета спору, відтак судом попередньої інстанції також було відмовлено у задоволенні заяви в цій частині.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

У відповідності до вимог частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно частини другої статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 КАС України).

При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

У той же час, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дотримання дозволеного законодавством способу забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18, від 07 квітня 2020 року у справі № 826/13413/18.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Подаючи заяву про забезпечення позову позивач посилається на те, що виконання зазначених у вимозі Державною аудиторською службою України заходів призведе до неможливості ефективного захисту та поновлення прав позивача у разі задоволення позову, так як Державною аудиторською службою України розпочато дії по забезпеченню реалізації оскаржуваної вимоги, а саме матеріали ревізії передано до Національного антикорупційного бюро України, Кабінету Міністрів України.

При цьому, доводи заяви про забезпечення позову фактично зводяться до незгоди з вимогами Державної аудиторської служби України, викладеними в листі від 19.11.2021 №000500-14/14730-2021 «Про усунення виявлених порушень».

Разом з тим, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед, тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Так, у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 826/16509/18 та від 07 квітня 2020 року у справі № 826/13413/18 щодо «очевидності» ознак протиправності дій та порушення прав позивача зазначено, що попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх «якість»: вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваних рішень (дій) поза обґрунтованим сумнівом.

Сама ж лише незгода позивача із діями (рішеннями) суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

У той же час, колегія суддів, переглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Так, правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначено Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 №2939-XII.

Відповідно до статті 1 Закону № 2939-XII здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до статті 4 Закону № 2939-XII інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

На підконтрольних установах, щодо яких за відповідний період їх фінансово-господарської діяльності відповідно до цього Закону проведено державний фінансовий аудит, інспектування за ініціативою органу державного фінансового контролю не проводиться.

Приписами пункту 7 частини першої статті 10 Закону №2939-XII визначено, що органу державного фінансового контролю надається право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

У свою чергу, процедура проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб`єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб`єктів господарювання визначена Порядком проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 № 550.

Відповідно до пункту 35 Порядку № 550 результати ревізії оформляються актом, який складається на паперовому носії державною мовою і повинен мати наскрізну нумерацію сторінок.

Пунктами 42, 43 Порядку № 550 передбачено, що у разі підписання акта ревізії із запереченнями (зауваженнями) керівник об`єкта контролю у строк не пізніше ніж 5 робочих днів після повернення органу державного фінансового контролю акта ревізії повинен подати йому письмові заперечення (зауваження). Якщо протягом цього строку заперечення (зауваження) щодо акта не надійдуть, то орган державного фінансового контролю має право вжити відповідних заходів для реалізації результатів ревізії. Рішення про розгляд заперечень (зауважень), що надійшли з порушенням встановленого строку, приймає керівник органу державного фінансового контролю.

Орган державного фінансового контролю аналізує правильність обґрунтувань, викладених у запереченнях (зауваженнях), і в строк не пізніше ніж 15 робочих днів після отримання заперечень (зауважень) дає на них письмовий висновок, який затверджується керівником органу державного фінансового контролю або його заступником.

Приписами пунктів 46-48 Порядку № 550 визначено, що якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об`єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Про результати ревізії, якою виявлено порушення законів та інших нормативно-правових актів, у визначені в пункті 46 цього Порядку строки інформуються органи управління об`єкта контролю та за необхідності відповідні органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

У разі проведення ревізії на підставі звернення правоохоронних органів, а також коли ревізією, проведеною з інших підстав, виявлено порушення, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних правопорушень, матеріали таких ревізій у визначені в пункті 46 цього Порядку строки передаються до правоохоронних органів.

Про результати розгляду матеріалів ревізії (крім проведених у зв`язку із здійсненням кримінального провадження) правоохоронні органи повідомляють органу державного фінансового контролю протягом 10 робочих днів після прийняття відповідного рішення.

Якщо виявлено порушення законодавства, за які не передбачено кримінальну відповідальність або які не містять ознаки корупційних правопорушень, орган державного фінансового контролю у визначені в пункті 46 цього Порядку строки письмово інформує про такі порушення правоохоронні органи.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що за результатами проведення ревізії у разі виявлення порушень у об`єкта контролю органом державного фінансового контролю виноситься письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Як свідчать матеріали справи, листом від 19.11.2021 № 000500-14/14730-2021 Державна аудиторська служба України виклала вимоги до позивача щодо усунення фінансових порушень та недоліків, які, переважно, стосуються вжиття заходів щодо відшкодування шкоди третім особам - контрагентам позивача або розгляду питань щодо відшкодування відповідних збитків з посадових осіб позивача, які допустили порушення.

На думку колегії суддів, виконання позивачем таких вимог відповідача однозначно призведе до значних витрат позивача які, у разі задоволення позовних вимог, буде складно або навіть неможливо повернути, що свідчить про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову в частині зупинення дії вимог викладених у листі від 19.11.2021 № 000500-14/14730-2021.

У свою чергу, факт судового оскарження вимог Державної аудиторської служби України, викладених в листі від 19.11.2021 № 000500-14/14730-2021 не зупиняє право чи обов`язок Державної аудиторської служби України щодо вчинення дій по забезпеченню усунення виявлених ревізією порушень законодавства.

При цьому, у останньому абзаці зазначеного листа Державна аудиторська служба України вказує, що у разі неусунення виявлених порушень у встановлений строк, Державна аудиторська служба України має право звернутись до органу управління згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2006 № 1673 «Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використання державного майна і фінансових ресурсів».

Тобто, у разі невиконання позивачем у встановлений строк вимог Державної аудиторської служби України, викладених в листі від 19.11.2021 № 000500-14/14730-2021 «Про усунення виявлених порушень», у відповідача виникне обов`язок внести Кабінетові Міністрів України пропозиції щодо розгляду питання про відповідність керівника позивача займаній посаді.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність обґрунтованих підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони Державній аудиторській службі України надавати рекомендації (пропозиції) Кабінету Міністрів України щодо припинення повноважень та/або припинення трудових відносин з тимчасово виконуючим обов`язки президента державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», включаючи, але не виключно, відсторонення, розірвання контракту, звільнення тимчасово виконуючого обов`язки президента державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

У даному випадку, вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії вимог викладених у листі від 19.11.2021 № 000500-14/14730-2021 та заборони Державній аудиторській службі України надавати відповідні рекомендації (пропозицій) Кабінету Міністрів України сприятимуть виключно збереженню існуючого становища учасників справи, а в разі задоволення позовних вимог такі заходи забезпечать фактичне та реальне виконання судового рішення.

Однак, заходи забезпечення позову, що запропоновані позивачем стосовно заборони Державній аудиторській службі України: вживати заходів для забезпечення притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності працівників державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та його відокремлених підрозділів; вживати заходів для забезпечення порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними зазначених у вимогах договорів; вживати заходів для забезпечення звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів; оприлюднювати відомості про результати ревізії не є співмірними із заявленими позовними вимогами, а тому судом першої інстанції вірно було відмовлено у задоволенні заяви позивача у цій частині.

До того ж, заборона Національному антикорупційному бюро України та іншим правоохоронним органам використовувати як процесуальні джерела доказів у кримінальних провадженнях матеріали та висновки ревізії не стосується безпосередньо предмета спору, що також свідчить про безпідставність вимог позивача про вжиття заходів забезпечення позову у запропонований спосіб.

Таким чином, дослідивши встановлені обставини, проаналізувавши вищенаведені правові норми та всі доводи апелянта, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для вжиття адміністративним судом заходів забезпечення позову та часткового задоволення заяви позивача відповідно до положень ст. 150 КАС України.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державної аудиторської служби України - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук