Справа № 240/20004/21
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/20004/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Романченко Євген Юрійович

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

11 липня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області (далі - відповідач) про стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся із позовом до Житомирського окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати протиправним рішення 9-ї сесії восьмого скликання Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 24.06.2021 № 412 щодо відмови в частині збереження середньої заробітної плати за період працевлаштування у рамках гарантій, передбачених статтею 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад";

- стягнути з Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області середню заробітну плату на період працевлаштування, але не більше шести місяців, в сумі 126 000, 90 грн.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01.02.2022 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 24.06.2021 № 412 "Про звернення ОСОБА_1 (сільського голови Озерянківської сільської ради 7 скликання) щодо збереження за ним середньої заробітної плати на період його працевлаштування у рамках гарантій, передбачених статтею 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" про відмову ОСОБА_1 у виплаті середньої заробітної плати з дня закінчення повноважень сільського голови Озерянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області на період працевлаштування, відповідно до ч.2 ст. 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад".

Зобов`язано Новогуйвинську селищну раду Житомирського району Житомирської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату, яку він одержував на посаді сільського голови Озерянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області з 02.12.2020 по час працевлаштування, але не більше ніж за 6 місяців.

В задоволенні позову в частині про стягнення з відповідача середньої заробітної плати на період працевлаштування, але не більше шести місяців, в сумі 126000,90 грн та щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що колишньому голові Озярянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області гарантується збереження середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді, лише за умови неможливості надання йому попередньої роботи і виключно на період його працевлаштування, але не більше шести місяців. Станом на день звернення позивача до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, як правонаступника прав та обов`язків Озярянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, був відсутній факт його працевлаштування за попереднім місцем роботи чи надання рівноцінної посади. При цьому, встановлені статтею 33 Закону України " Про статус депутатів місцевих рад" застереження щодо можливості нарахування та виплати позивачу спірних кошів судом не встановлені.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що на час прийняття рішення 9 сесії Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області №412 від 24.06.2012 у відповідача не було відомостей, які би свідчили про неможливість забезпечити позивача зі сторони роботодавця попереднім місцем роботи.

Згідно штатного розпису Озерянківської ЗОШ І-ІІ ступенів на 2021 рік були вакантні посади, які роботодавець повинен ОСОБА_1 був надати або запропонувати інші рівнозначні посади. Тобто відповідна можливість працевлаштувати позивача у роботодавця була.

Зазначено, що на посаду вчителя біології та фізкультури Озерняківської ЗОШ І-ІІ ступенів на підставі строкового трудового договору було прийнято ОСОБА_2 . Інший працівник даного закладу освіти ОСОБА_3 виконувала обов`язки вчителя трудового навчання.

Також відповідач вказує на те, що даний спір не підпадає під категорію справ, передбачених пунктами 1-5 ч. 1 ст. 263 КАС України, які можуть розглядатися судом у письмовому провадженні та зазначено про порушення строку розгляду справи.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 20.04.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обгрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Встановлено, що на підставі рішення першої сесії шостого скликання Озярянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 16.11.2010, ОСОБА_1 зайняв посаду сільського голови Озярянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, у зв`язку з чим останнього з 16.11.2010 було звільнено з посади вчителя біології та трудового навчання Озерянківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів.

Рішенням Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 02.12.2020 № 1, ОСОБА_1 з 02.12.2020 було звільнено з посади сільського голови Озярянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області у зв"язку з припиненням повноважень відповідно до п.п.4 п.2 розділу 2 Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад".

21.01.2021 ОСОБА_1 звернувся до директора Озерянківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів із заявою, в якій просив працевлаштувати його на раніше займаній посаді вчителя або запропонувати іншу вакансію, відповідно до штатного розпису школи.

Листом від 21.01.2021 № 1, Озерянківська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів повідомила позивача про те, що у зв`язку з відсутністю вакантного місця вчителя хімії та біології та будь яких інших вакантних місць відповідно до штатного розпису школи, його працевлаштування є неможливим.

25.01.2021 ОСОБА_1 звернувся до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області із заявою, у якій просив зберегти за ним середню заробітну плату, яку він одержував на посаді сільського голови Озерянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, у зв`язку зі звільненням його з даної виборної посади у зв`язку із закінченням строку повноважень.

Рішенням Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 24.06.2021 № 412, позивачу було відмовлено у збережені за ним середньої заробітної плати на період його працевлаштування у рамках гарантій, передбачених статтею 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад".

Також в матеріалах справи містяться запити та відповіді на вказані запити, що передували прийняттю Новогуйвинською селищною радою Житомирського району Житомирської області рішення про відмову позивачу у збережені за ним середньої заробітної плати.

Зокрема, на запит голови Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області щодо працевлаштування ОСОБА_1 від 15.04.2021, директор Озерянківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів у листі від 26.04.2021 повідомив, що працевлаштувати ОСОБА_1 немає можливості у зв`язку із відсутністю вакантного місця вчителя біології, трудового навчання та будь яких інших вакантних місць відповідно до штатного розпису школи.

Також встановлено, що директор Озерянківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів звертався до начальника відділу освіти Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області із листом - зверненням від 15.06.2021, у якому просив сприяти працевлаштуванню ОСОБА_1 у зв`язку із виконанням припису Управління Держпраці в Житомирській області № ЖТ16161/1315/АВ/П.

Однак, начальник відділу освіти Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області на лист - звернення від 15.06.2021, повідомив директора Озерянківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів про те, що станом на 02.07.2021 у закладах освіти Новогуйвинської селищної ради відсутні вакансії на посаду вчителя хімії та біології відповідно до інформації наданої керівниками закладів освіти громади.

Не погоджуючись із рішенням відповідача щодо відмови у збережені за позивачем середньої заробітної плати на період його працевлаштування у рамках гарантій, передбачених статтею 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" позивач звернувся до суду з цим позовом.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі вказаної норми апеляційний суд не надає правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову за такими доводами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 № 2493-III (далі Закон № 2493-III) визначено, що служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до ст. 2 Закону № 2493-III посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Отже позивач, обіймаючи посаду сільського голови Озерянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області являвся службовцем органу місцевого самоврядування.

Статтею 3 КЗпП України встановлено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно ст. 118 КЗпП України працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Вищевказані гарантії містяться і у Законі України "Про статус депутатів місцевих рад" від 11.07.2002 № 93-IV (далі - Закон №93-IV) .

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону №93-IV депутат місцевої ради набуває свої повноваження в результаті обрання його до ради відповідно до Закону України "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів".

Депутат місцевої ради, обраний секретарем сільської, селищної, міської ради, головою, заступником голови районної, обласної, районної у місті ради, працює у відповідній раді на постійній основі і не може суміщати свою службову діяльність з іншою роботою, у тому числі на громадських засадах (за винятком викладацької, наукової та творчої у позаробочий час), займатися підприємницькою діяльністю, одержувати від цього прибуток, якщо інше не передбачено законом (ч. 2 ст. 6 Закону №93-IV).

Частиною 1 статті 33 Закону № 93-IV передбачено, що у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі.

З працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради, укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону № 93-IV депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету.

Наведеними правовими нормами встановлено право працівника, звільненого з роботи внаслідок обрання на виборну посаду у раді, на одержання після закінчення його повноважень за виборною посадою попередньої роботи (посади) на тому ж підприємстві, в установі, організації або надання йому рівноцінної роботи (посади).

У разі, коли колишній депутат місцевої ради до обрання на виборну посаду у раді перебував у трудових відносинах з підприємством (установою, організацією) незалежно від форми власності та виду діяльності, однак надання попередньої або рівноцінної роботи йому на цьому підприємстві (установі, організації) або, за його згодою, на іншому неможливе, закон гарантує збереження за цим депутатом середньої заробітної плати на період його працевлаштування, але не більше як за шість місяців.

Отже, законодавець гарантує колишньому депутату місцевої ради збереження середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді лише за умови неможливості надання йому попередньої роботи і виключно на період його працевлаштування, але не більше шести місяців. При цьому обов`язок запропонувати звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади роботу (посаду) за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації в разі відсутності можливості працевлаштувати на попередній або рівнозначній посаді покладається саме на роботодавця. За змістом Закону збереження протягом шести місяців середнього заробітку не звільняє адміністрацію установи, де працював депутат місцевої ради, вжити заходи до його працевлаштування.

Закон № 93-IV покладає на роботодавця обов`язок забезпечити депутату, строк повноважень якого завершився, надання попередньої роботи (посади) і лише в разі її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зайняв посаду сільського голови Озярянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, у зв`язку з чим останнього з 16.11.2010 було звільнено з посади вчителя біології та трудового навчання Озерянківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів.

Рішенням Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 02.12.2020 № 1, ОСОБА_1 з 02.12.2020 було звільнено з посади сільського голови Озярянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області у зв`язку з припиненням повноважень відповідно до п.п.4 п.2 розділу 2 Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад".

При цьому матеріалами справи підтверджується, що після припинення повноважень голови Озярянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, позивач звертався до директора Озерянківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів із заявою, в якій просив працевлаштувати його на раніше займаній посаді вчителя або запропонувати іншу вакансію, відповідно до штатного розпису школи, однак у прийнятті на попередню роботу (надання рівноцінної роботи) було відмовлено з підстав відсутності вакантних посад.

Крім того, аналогічний запит було здійснено відповідачем у справі. На запит голови Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області щодо працевлаштування ОСОБА_1 від 15.04.2021, директор Озерянківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів у листі від 26.04.2021 повідомив, що працевлаштувати ОСОБА_1 немає можливості у зв`язку із відсутністю вакантного місця вчителя біології, трудового навчання та будь яких інших вакантних місць відповідно до штатного розпису школи.

Отже на час прийняття рішення Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 24.06.2021 № 412 " Про звернення ОСОБА_1 (сільського голови Озерянківської сільської ради 7 скликання) щодо збереження за ним середньої заробітної плати на період його працевлаштування у рамках гарантій, передбачених статтею 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", Новогуйвинська селищна рада володіла інформацією про те, що ОСОБА_1 , після звільнення з виборної посади, не надана попередня посада вчителя Озерянківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів, а також не запропонована рівноцінна робота (посада) на у цьому ж навчальному закладі чи іншому навчальному закладі.

Твердження відповідача про те, що на посаду вчителя біології та фізкультури Озерняківської ЗОШ І-ІІ ступенів на підставі строкового трудового договору було прийнято ОСОБА_2 , а інший працівник даного закладу освіти ОСОБА_3 виконувала обов`язки вчителя трудового навчання не спростовують вищевикладених висновків суду та жодним чином не підтверджують наявність вакантних місць.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що станом на день звернення позивача до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, як правонаступника прав та обов`язків Озерянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, був відсутній факт його працевлаштування за попереднім місцем роботи чи надання рівноцінної посади. При цьому, встановлені статтею 33 Закону №93-IV застереження щодо можливості нарахування та виплати позивачу спірних кошів судом не встановлені.

При цьому належних доказів надання позивачу пропозиції попередньої або рівноцінної роботи (посади) чи збереження за ним середньої заробітної плати на строк не більше шести місяців або до дня його працевлаштування, відповідачем суду не подано.

Стосовно доводів скаржника про те, що даний спір не підпадає під категорію справ, передбачених пунктами 1-5 ч. 1 ст. 263 КАС України, які можуть розглядатися судом у письмовому провадженні та про порушення строку розгляду справи колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 263 КАС України визначає особливості розгляду окремих категорій справ незначної складності.

Натомість ст. 257 КАС України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності (ч. 1).

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті (ч. 2).

Згідно ч. 3 цієї статті, при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною 4 вказаної статті вказано, що за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже призначення судом першої інстанції цієї справи до розгляду у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у порядку письмового провадження) відповідає вимогам ст. 257 КАС України, а порушення строків розгляду справи саме по собі не є підставою скасування правильного по суті рішення суду.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на отримання середньої заробітної плати, яку він одержував раніше на виборній посаді, на період працевлаштування, але не більше шести місяців, а тому рішення 9-ї сесії восьмого скликання Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 24.06.2021 № 412 щодо відмови позивачу у збереження середньої заробітної плати за період працевлаштування у рамках гарантій, передбачених статтею 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" є протиправним.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.