Справа № 308/4635/22
Суддя: Зарева Н. І.
Дата ухвалення: 2022-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/4635/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Зарева Н.І., за участю:

секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, справу за адміністративним позовом:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 до

Департаменту патрульної поліції, , адреса: м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3, в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, адреса: м. Ужгород, вул. О. Кошового, 2

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 122 КУпАП України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліціїпро скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ за № 023964 від 07.04.2022 року, якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 гривень.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що зазначеною постановою її було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 07 квітня 2022 року о 21 годині 24 хв. в м. Ужгороді по вул. Собранецькій, № 89, вона, керуючи автомобілем марки «LAND ROVER» державний номерний знак НОМЕР_2 здійснила зупинку (стоянку) у місці, що створило суттєву перешкоду руху іншим транспортним засобам, чим порушила пункт 15.10 «д» ПДР України. При цьому, вона не порушила правил дорожнього руху, а відповідач не маючи будь-яких доказів вини позивачки незаконно притягнув її до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Дев`ятнадцятого травня 2022 року від представника відповідача Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту поліції надійшов відзив, у якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що під час притягнення позивачки до адміністративної відповідальності відповідачем не було порушено законодавства про адміністративні правопорушення. Доказом вини ОСОБА_1 було візуальне спостереження інспекторів поліції, які виявили правопорушення, та яке було зафіксоване у встановленому законом порядку за допомогою технічних приладів та технічних засобів, закріплених на однострої поліцейського. Однак, відеозаписи візуального спостереження не збереглись, оскільки строк їх зберігання становить тільки 30 діб. Факт правопорушення підтверджується карткою ЄО за № 1000 від 07.04.2022 по факту звернення ОСОБА_2 щодо порушення ПДР ОСОБА_1 .

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак останній подав до

суду заяву, згідно з якою просив розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 9, ч. 2 ст. 77 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, в межах позовних вимог.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходив з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 та ст. 286 КАС України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У відповідності до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Як встановлено судом, 07.04.2022 року поліцейським роти № 2 УПП в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Фарбей Мартою Русланівною було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечннгня безпеки дорожнього руху,

зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 023964, якою позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680 гривень.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч. 3 ст. 122 КУпАП, якою встановлене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту постанови вбачається, що 07 квітня 2022 року о 21 год. 24 хв. в м. Ужгороді по вул. Собранецькій, 89, водій ОСОБА_1 здійснила зупинку транспортного засобу у місці, що створило суттєву перешкоду руху іншим транспортним засобам, чим порушила вимоги п. 15.10.Д ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.122 КУпАП.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП полягає у ненаданні переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненаданні переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до підпункту «Д» пункту 15.10 ПДР України, стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі статтею 280 КУпАП. орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки

(відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з цим встановлено, що відповідач на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови надав тільки витяг з інформаційної системи Національної поліції щодо реєстрації події щодо порушення правил паркування громадянкою Коби- ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 за зверненням гр. ОСОБА_2 , що мало місце 07.04.2022 близько 21 год., а також довідку про відсутність відеозаписів з портативних відео реєстраторів, здійснених працівниками управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції за період чергування 07 квітня 2022 року, оскільки вони зберігались довше необхідного терміну.

Однак, посилання на вказані докази відсутні в оскаржуваній постанові.

У постанові по справі № 357/10134/17 від 23.10.2019 Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Відсутність в матеріалах справи будь-якого доказу, як-то наприклад відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що порушення правил дорожнього руху, за що, передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, невичерпний перелік яких наведений у статті 251 Кодексу.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Посилання представника відповідача у відзиві на той факт, що термін зберігання відеозапису з нагрудного реєстратора поліцейських сплив, суд не бере до уваги, з огляду на те, що в оскаржуваній постанові взагалі не зазначений технічний засіб, за допомогою якого здійснено такий відеозапис, а отже навіть якщо б він зберігся, він не міг би вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13.02.2020. у справі № 524/9716/16-а.

Наданий відповідачем витяг з інформаційної системи Національної поліції містить тільки короткі відомості про реєстрацію повідомлення за викликом зі служби «102», та не містить фактичних даних, які підтверджують вину позивачки в порушенні правил дорожнього руху.

Відповідачем не надано суду достатніх та належних доказів факту порушення позивачем Правил дорожнього руху України, а саме зупинки транспортного засобу у місці, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів.

Таким чином, за відсутності доказів на підтвердження факту порушення позивачкою ПДР України, обвинувачення останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП є незаконним, а у його діях відсутній склад даного проступку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини, принцип презумпції

невинуватості поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France).

Оскільки доказів відповідачем не надано, то суд, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУпАП та Конституцією України, виходить з того, що показання позивача з приводу конкретних обставин його дій на дорозі не спростовані і відповідають дійсності, і у такому випадку не доведено наявність складу адміністративного правопорушення, за яке позивач притягнутий до відповідальності, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Крім того, відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином, з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції належить стягнути на користь позивача 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову серії БАБ № 023964 від 07.04.2022 року, винесену поліцейським роти №2 Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Фарбей М.Р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень - скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, , адреса: 03048, місто Київ, ВУЛИЦЯ ФЕДОРА ЕРНСТА, будинок 3 - 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок ) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст. 286 КАС України може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 04.07.2022.

Суддя Н.І. Зарева