Справа № 380/1059/22
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/1059/22 пров. № А/857/7340/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2022 року (суддя Крутько О.В., час ухвалення не вказаний, місце ухвалення м.Львів, дата складання повного тексту не вказана),

в адміністративній справі №380/1059/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області,

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У січні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ПФУ у Львівській області, в якому просив: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо перерахунку позивачу пенсії тільки з основних видів грошового забезпечення та не проведення перерахунку і позбавлення призначеної довічно частини пенсії, яка обчислюється з додаткових видів грошового забезпечення у раніше призначених відсотках від збільшеного посадового окладу; 2) зобов`язати відповідача поновити, перерахувати та виплатити позивачу додаткову частину довічної пенсії в основному розмірі 89% грошового забезпечення, яка обчислюється з додаткових видів грошового забезпечення у призначених 15.03.2008 ГУ ПФУ у Львівській області у відсотках від збільшених основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад 6630,00 грн, оклад за військовим званням 1410,00 грн, процентна надбавка за вислугу років 4020,00 грн), а саме: надбавка за виконання особливо важливих завдань 67% - 8080,20 грн, доплата за оперативно-розшукову діяльність 20% - 1326 грн, надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15% - 994,50 грн, надбавка за знання і використання іноземної мови 25% - 2010,00 грн, надбавка за виконання спеціальних завдань 65% - 4309,50 грн, премія 10% - 663,00 грн, всього 17383,20 грн без обмеження максимального розміру пенсії з врахуванням проведених раніше виплат з 01.01.2018 року.

Відповідач позову не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.03.2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду ухвалене з грубими порушеннями норм матеріального і процесуального права, внаслідок формального вивчення матеріалів, без повного, об`єктивного і всебічного з`ясування усіх фактичних обставин, без ґрунтовного дослідження наявних в справі доказів та надання їм належної оцінки, без врахування судової практики, а відтак є безпідставним, необґрунтованим і незаконним, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції невірно визначив характер спірних правовідносин та предмет спору, оскільки призначена позивачу у 2008 році довічна пенсія складається з двох частин: з пенсії з основних видів грошового забезпечення у твердій сумі (посадовий оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років) та пенсії з додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення і премії), які обчислюються у відсотках від посадового окладу. Предметом даного позову не є довічна пенсія у розмірі 89% грошового забезпечення, а тільки друга її складова, яка обчислюється з додаткових видів грошового забезпечення у тій кількості і розмірах надбавок, доплат, підвищень і премій у відсотках, які були встановлених на момент призначення пенсії в 2008 році, а не тих, котрі встановлені для військовослужбовців зараз і використовуються для обчислення і призначення нових пенсій. Вказує апелянт, що суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки розглянув справу стосовно призначення і зменшення основної пенсії у розмірі 89% грошового забезпечення, а предметом спору виключно є дії відповідача в частині позбавлення і поновлення, виплати складової пенсії, яка обчислюється надбавок, доплат, підвищень і премій у розмірах призначених відсотків. Суд не відобразив у рішенні те, що відповідач не надіслав позивачу відзив на позовну заяву. Також суд не врахував, що пенсія призначається тільки один раз, а в подальшому пенсія не може бути скасована і її розмір може бути змінений тільки в сторону збільшення, а не зменшення, погіршуючи становище особи. Суд не взяв до уваги, що перерахунок пенсії мав бути проведений відповідно до імперативних приписів ч.18 ст.43, ч.4 ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у зв`язку із збільшенням посадового окладу згідно постанови КМ України №704 від 30.08.2017 року. Суд не врахував конституційні норми щодо незворотності дії законів та інших нормативно-правових актів в часі та недопущення погіршення становища особи, не врахував принципу верховенства права та судової практики щодо недопущення зменшення соціальних гарантій громадян.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 21.03.2022 року та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно задоволити частково, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено і такі обставини не заперечуються сторонами, що позивач ОСОБА_1 з 15.03.2008 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Пенсія ОСОБА_1 призначена у розмірі 89% грошового забезпечення (а.с. 13).

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області на підставі постанови Кабінету Міністрів України №704 та постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 відповідно до довідки від 12.04.2018 № про грошове забезпечення для перерахунку пенсій Управління Служби безпеки України у Львівській області. Грошове забезпечення відповідно до представленої довідки становить 12060,00 грн, при цьому враховано посадовий оклад 6630,00 грн, оклад за військовим званням 1410,00 грн, надбавка за вислугу років (50%) 4020,00 грн, основний розмір пенсії визначено з врахуванням 70% грошового забезпечення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.03.2020 у справі №380/1745/20 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 під час її перерахунку з 89% на 70% від відповідних сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб, у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 89% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум (а.с. 16-18).

На підставі вказаного судового рішення від 27.03.2020 у справі №380/1745/20 ГУ ПФУ у Львівській області здійснено 01.07.2020 року відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 (а.с. 14, 15).

У подальшому, на підставі рішення Верховного Суду від 17.12.2019 у зразковій справі №160/8324/19, Управлінням Служби безпеки України у Львівській області виготовлено оновлену довідку від 04.09.2020 №62/21-623-33 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 із зазначенням таких сум грошового забезпечення: посадовий оклад 6630,00 грн, оклад за військовим званням 1410,00 грн, надбавка за вислугу років 50% 4020,00 грн, надбавка за особливості проходження служби 39% 4703,40 грн, надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15% - 994,50 грн, доплата за оперативно-розшукову діяльність на конфіденційній основі 5% - 331,50 грн, преміювання 10% 663,00 грн..

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було відмовлено позивачу у перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки від 04.09.2020 №62/21-623-33.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року у справі №380/12637/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019, що враховується для перерахунку пенсій за формою згідно з додатком 2 до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 (в редакції до внесення до неї змін постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб) із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) і премії для здійснення з 01.04.2019 перерахунку довічної пенсії позивача за вислугу років. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 01 квітня 2019 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію на підставі довідки від 04.09.2020 №62/21-623-33, виданої Управлінням Служби безпеки України у Львівській області про грошове забезпечення позивача станом на 05 березня 2019 року, з урахуванням зазначених в ній основних та додаткових видів грошового забезпечення та раніше виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 05.01.2022 про перерахунок пенсії з 01.01.2018 з врахуванням додаткових видів грошового забезпечення у відсотках від збільшених основних видів грошового забезпечення.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення спірного перерахунку пенсії з додаткових видів грошового забезпечення у раніше визначених відсотках з 01 січня 2018 року, позивач звернувся до адміністративного суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Крім цього, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, на переконання колегії суддів, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Також колегія суддів наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись. Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Водночас, колегія суддів апеляційного суду наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Як встановлено судом, звертаючись до відповідача із заявою від 05.01.2022 року про перерахунок пенсії, позивач вже знав, що з 01 січня 2018 року йому було проведено відповідачем перерахунок пенсії на виконання рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.03.2020 у справі №380/1745/20, яким зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб, у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 89% сум грошового забезпечення.

Такий перерахунок пенсії на підставі вказаного судового рішення від 27.03.2020 у справі №380/1745/20 ГУ ПФУ у Львівській області було здійснено 01.07.2020 року. Загальний розмір пенсійної виплати із 01.07.2020 року визначено в розмірі 10733,40 грн.

Про здійснення такого перерахунку пенсії із 01.01.2018 року позивача ОСОБА_1 було поінформовано листом ГУ ПФУ у Львівській області №1300-0330-8/49920 від 01.07.2020 року (а.с. 14, 15).

Проте, з адміністративним позовом в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення спірного перерахунку пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення в розмірі 89% з 01 січня 2018 року та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату суми пенсії з врахуванням додаткових видів грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року, позивач звернувся до суду лише 17 січня 2022 року, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 122 КАС України.

При цьому колегія суддів апеляційного суду зазначає, що звернення позивача до відповідача із заявою від 05.01.2022 року щодо перерахунку пенсії, не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав у відповідній частині спірних правовідносин, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права, і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема статі 87 Закону №1788-ХІ та статті 46 Закону №1058-ІV (щодо не обмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Крім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський Суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Враховуючи те, що поважних та об`єктивних причин пропуску строку звернення до суду з позовом в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо перерахунку позивачу пенсії тільки з основних видів грошового забезпечення та не проведення перерахунку, позбавлення призначеної довічно частини пенсії, яка обчислюється з додаткових видів грошового забезпечення у раніше призначених відсотках від збільшеного посадового окладу та зобов`язання відповідача поновити, перерахувати та виплатити позивачу додаткову частину довічної пенсії в основному розмірі 89% грошового забезпечення, яка обчислюється з додаткових видів грошового забезпечення у призначених 15.03.2008 ГУ ПФУ у Львівській області у відсотках від збільшених основних видів грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року, позивачем не зазначено та в ході судового розгляду справи таких не встановлено, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин положень статті 123 КАС України та залишення без розгляду відповідних позовних вимог.

Вказана правова позиція щодо застосування до спірних правовідносин положень статей 122, 123 КАС України узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а та постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Відповідно до частини 1 статті 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно п.8 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Частинами 3 і 4 статті 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За таких обставин, зібрані докази у сукупності дають підстави дійти суду апеляційної інстанції висновку про залишення без розгляду позовних вимог у наведеній вище частині.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми процесуального права в частині вирішення позовних вимог за період з 01.01.2018 року до 16.07.2021 року, а відтак оскаржуване рішення суду у наведеній частині відповідно до вимог статті 319 КАС України підлягає скасуванню з одночасним прийняттям постанови про залишення позову в цій частині без розгляду, з наведених вище підстав.

Відносно решта позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання вчинити дії, тобто відносно питання щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не спірного перерахунку пенсії позивача за період з 17.07.2021 року, то колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 1 статті 9 Закону №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: - посадовий оклад, оклад за військовим званням; - щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); - одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч.3 ст.9 Закону №2011-ХІІ).

Статтею 43 Закону №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону №2262-XII, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Згідно ч.4 ст.63 Закону №2262-XII, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Частина 18 статті 43 Закону №2262-XII встановлює, що у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Відповідно до ч.3 ст.51 Закону №2262-XII, перерахунок пенсій у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів ПФУ та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Судом враховано, що порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13.02.2008р..

Відповідно до п.1 Порядку №45, пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.5 Порядку №45 (у редакції зі змінами, внесеними Постановою №103), під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

При цьому, у додатку 2 до Порядку №45 встановлено форму довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій.

Постановою КМ України від 21.02.2018 №103 прийнято рішення перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018р. відповідно до Постанови №704.

Отже, вказаними нормативно-правовими актами з 24 лютого 2018 року (дата набрання чинності Постанови №103 та внесених нею змін) обмежено складові грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія військовослужбовців.

Разом з тим, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018р., залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019р. та постановою Верховного Суду від 12.11.2019р., в адміністративній справі №826/3858/18, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.

Оскільки зміни, внесені Постановою №103, зокрема, до додатку 2 Порядку №45, у якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, були визнані судом протиправними та нечинними, то з дня набрання законної сили рішенням у справі №826/3858/18 діє редакція додатку 2 до Порядку №45, яка діяла до зазначених змін.

При цьому порядок дій, які повинно вчинити, зокрема, ГУ ПФУ в Закарпатській області у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 Постанови №103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45, не змінився.

З 1 березня 2018 року набрала чинності Постанова №704, якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років.

Пунктом 2 постанови №704 передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою №704 установлено такі додаткові види грошового забезпечення: - надбавка за особливості проходження служби військовослужбовцям в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, порядок та умови виплати якої визначається керівниками державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою (абзац четвертий підпункту 1 пункту 5 Постанови №704); - надбавка за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу (пп.6 п.6 Постанови №704); надбавки за кваліфікацію відсотків посадового окладу (Додаток 15 до Постанови №704). При цьому, п.п. 2 п. 5 Постанови №704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Отже, з 5 березня 2019 року - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення.

Судом встановлено, і було зазначено вище, що ГУ ПФУ у Львівській області на підставі постанови Кабінету Міністрів України №704 та постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018, здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 відповідно до довідки від 12.04.2018 № Управління Служби безпеки України у Львівській області про грошове забезпечення для перерахунку пенсій.

У подальшому, на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.03.2020 у справі №380/1745/20, ГУ ПФУ у Львівській області здійснено 01.07.2020 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 , із 01.01.2018 відповідно до ст.63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб, у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 89% сум грошового забезпечення.

Крім цього, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року у справі №380/12637/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 01 квітня 2019 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки від 04.09.2020 №62/21-623-33, виданої Управлінням Служби безпеки України у Львівській області про грошове забезпечення позивача станом на 05 березня 2019 року, з урахуванням зазначених в ній основних та додаткових видів грошового забезпечення та раніше виплачених сум.

Тобто, вказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили, вирішено питання щодо здійснення перерахунку і виплати пенсії ОСОБА_1 із 01.01.2018 року та із 01.04.2019 року, на підставі наявних довідок про грошове забезпечення, з врахуванням як основних так і додаткових видів грошового забезпечення.

Матеріали справи не містять доказів того, що після набрання чинності вказаними судовими рішеннями позивач ОСОБА_1 подавав до Пенсійного органу, в тому числі і як додаток до заяви від 05.01.2022 року, нові (додаткові) документи, які дають право на подальше підвищення пенсії чи на перерахунок пенсії.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону №2262-XII, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Згідно ч.4 ст.63 Закону №2262-XII, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність доводів позивача (апелянта) про те, що відповідач допускає протиправну бездіяльність щодо нездійснення перерахунку пенсії позивача із врахуванням додаткових видів грошового забезпечення, за розглядуваний період із 17.07.2021 року, в тому числі і після отримання заяви від 05.01.2022 року.

Вказані фактичні обставини та наведене правове регулювання дають підстави вважати правильним висновок суду першої інстанції в частині відсутності підстав для задоволення позовних вимог, які стосуються періоду часу, що не виходять за межі строку звернення до адміністративного суду.

Таким чином, у наведеній частині рішення суду першої інстанції від 21.03.2022 року ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є обґрунтованим та законним, а тому у відповідності до приписів статті 316 КАС України у вказаній частині його необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції у вказаній частині не спростовують.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Колегія суддів враховує, що оскаржуючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, ОСОБА_1 додав до неї квитанцію №84 від 28.04.2022 про сплату судового збору у розмірі 1488,60 грн..

Частиною другою статті 132 КАС України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Перевіряючи зарахування сплаченого апелянтом судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, який необхідно було сплатити на рахунок отримувача - UA1013952, отримувач коштів ГУК Львiв/Галицький р-н/22030101, з призначенням платежу: судовий збір, за позовом ОСОБА_1 , на рішення (дата оскаржуваного рішення) по справі (номер справи), Восьмий апеляційний адміністративний суд ((назва суду, де розглядається справа), судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проведено сплату судового збору у розмірі 1488,60 грн на рахунок отримувача -UA4013951, отримувач коштів ГУК Львiв/Залізничний р-н/22030101, з призначенням платежу: судовий збір, за позовом ОСОБА_1 , Львівський окружний адміністративний суд.

Не зарахування коштів зі сплати судового збору ОСОБА_1 у розмірі 1488,60 грн згідно квитанції №84 від 28.04.2022 підтверджується і даними автоматизованої системи монітору зарахування відповідних коштів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем на неналежний рахунок було проведено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2022 року в адміністративній справі №380/1059/22, який може бути повернутий особі, яка його сплатила, у порядку, визначеному статтею 7 Закону України «Про судовий збір» або ж згідно Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787.

За вказаних обставин за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.03.2022 року у справі №380/1059/22, враховуючи, що після відкриття провадження у справі суд позбавлений можливості залишити апеляційну скаргу без руху для усунення виявленого недоліку, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути зі скаржника на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 319, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2022 року в адміністративній справі №380/1059/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії скасувати частково, а саме, в частині вирішення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області поновити, перерахувати та виплатити пенсію, за період з 01.01.2018 року по 16 липня 2021 року включно і в цій частині прийняти нову постанову, якою позовну заяву ОСОБА_1 у вказаній частині позовних вимог залишити без розгляду.

У решта частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2022 року в адміністративній справі №380/1059/22 залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2022 року в адміністративній справі №380/1059/22 у розмірі 1488 (однієї тисячі чотириста вісімдесят вісім) грн 60 коп. за реквізитами: отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль