Справа № 580/125/22
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2022-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/125/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Степанюка А.Г.

За участю секретаря: Шевченко Е.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укроптзапчастина» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2022 року, суддя Тимошенко В.П., у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укроптзапчастина» до Черкаської митниці ДФС про скасування рішень,-

У С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укроптзапчастина» звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Черкаської митниці ДФС, в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA902000/2021/000014/2 від 13.12.2021 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару транспортних засобів комерційного призначення №UA902070/2021/000033 від 13.12.2021.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідно до ст.51, 52, 53, 54 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору. Водночас, метод визначення митної вартості за ціною договору є пріоритетним, а тому, контролюючи правильність визначення декларантом митної вартості товарів, орган доходів і зборів зобов`язаний здійснити всі передбачені законом заходи для застосування основного методу. За наявності сумнівів щодо повноти відомостей та документів, що подані декларантом для підтвердження митної вартості, митний орган має витребувати необхідні додаткові документи та вжити інші заходи для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості. Товариство стверджує, що для підтвердження заявленої митної вартості товару ним надано митному органу всі необхідні документи, передбачені ст. 53 Митного кодексу України, а саме ті, які ідентифікують оцінюваний товар та містять достовірні дані, що підлягають обчисленню, підтверджують ціну товарів, яка підлягає сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України, а тому відповідачем безпідставно не застосовано митну вартість, заявлену декларантом.

Відповідно до ухвали судді Черкаського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ТОВ «Укроптзапчастина» звернулось з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.10.2021 між позивачем та компанією TIANJIN ZHONGHU IMPORT EXPORT CO. LTD (Китай) укладено контракт № 1к, відповідно до якого останній поставляє (продає) позивачу товари «запасні частини до сільськогосподарських машин і тракторів».

Умовами поставки відповідно до п.п. 2.2, 2.3 Контракту є CIF - місто Одеса (Чорноморську Україна ( в термінах «Інкотермс-2010)».

Після готовності товару до відправки була підписана специфікація, інвойс. Товар був завантажений в контейнер з оформленням пакувального листа. Перевізник надав Bill of Lading від 26.10.2021 року (коносамент) - морський документ, що, за визначенням, посвідчує право власності на відвантажений товар.

26.10.2021 позивачем був здійснений авансовий платіж за товар згідно Додаткової угоди №1 від 25.10.2021 в розмірі 43680,74 дол.США.

09.12.2021 позивач подав відповідачу електронну митну декларацію (далі- ЕМД) типу «ІМ 40 ДЕ» оформлену відповідно до ст.53 Митного кодексу для випуску товарів у вільний обіг, що була прийнята відповідачем до оформлення та їй було присвоєно № UA902070/2021/700447 за заявленою вартістю 43680,74 дол. США (ціна товару). Митна вартість була визначена із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Окрім того, була проведена незалежна оцінка товару (Звіт ТОВ «ЮК «Правозахист Україна» №138 від 02.12.2021 про оцінку вартості товару), відповідно до якого позивачем було ввезено на митну територію України запасні частини (81 позиція) до сільськогосподарських машин і тракторів для обробки грунту згідно Специфікації №01 від 20.10.2021 до Контракту №1к в кількості 46969 шт загальною вартістю 43680,74 дол. США. Виробник: компанія TIANJIN ZHONGHU IMPORT EXPORT CO. LTD (Китай).

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості задекларованого товару, в ході аналізу поданих разом з МД до митного оформлення документів відповідно до вимог ч. 3 ст. 53, ч. 5 ст. 54, ст. 320, ч. 1,4 ст. 337 МК України на предмет наявності у них розбіжностей, всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товару, відповідачем встановлено наступне:

1) відповідно до наданої до митного оформлення додаткової угоди №1 до контракту зазначено, що покупець здійснює авансовий платіж в розмірі 43680,74 дол. США, а остаточну суму покупець сплачує продавцю після 100% готовності товару, зазначеного в специфікації, яка є невід`ємною частиною контракту. В наданому до митного оформлення банківського документу (свіфт на суму переказу 43680,74 дол. США) зазначено посилання на додаткову угоду №1. Зазначене свідчить про можливу наявність іншої специфікації та про додаткову оплату (залишкової суми) за товар;

2) до митного оформлення надано коносамент виданий 26.10.2021 та митну декларацію країни експорту видану 22.10.2021. В митній декларації країни експорту (яка видана раніше ніж коносамент) наявне посилання на номер коносаменту, однак невідомо яким чином до митної декларації країни експорту внесено відомості щодо номеру коносаменту який фактично ще не був виданий;

3) відповідно до наданої до митного оформлення митної декларації країни експорту зазначено іншого відправника (відмінного від заявлених до митного оформлення відомостей та відомості щодо якого відсутні в будь яких інших документах). Також, в наданому до митного оформленні перекладі митної декларації країни експорту зазначено переклад відправника, який не відповідає дійсності (в перекладі зазначено «TIANJIN ZHONGHU IMPORT EXPORT CO..LTD» а в експортній митній декларації зазначено відправника «Shanghai Sanjin Import & Export Co. Ltd» );

4) до митного оформлення надано прайс-лист, який видано 15.10 2021, інші документи які містять вартість товарів видані пізніше ніж прайс-лист. В зазначеному прайс-листі вказано вартості товарів на умовах CIF, однак не зазначено конкретне місце, тобто невідомо що (які складові митної вартості) включено до зазначених в прайсі вартостей товарів. З урахуванням умов поставки CIF, до зазначених вартостей повинні включатись витрати щодо транспортування до конкретного місця. Однак, невідомо з врахування якої кількості та при доставці куди саме виставлено вартості в зазначеному прайсі (наприклад зазначено вартість 0,040 дол. США/шт, товару « 40- 3103017, гайка колеса переднього»);

5) відповідно до умов контракту, в разі виявлення покупцем дефектів (браку) поставленого товару, продавець зобов`язаний компенсувати вартість таких товарів. Відповідно до п. 3.3 якість товару підтверджується сертифікатом якості підприємства - виробника. Однак, до митного оформлення не надано сертифікату якості підприємства-виробника;

6) до митного оформлення заявлено відомості щодо транспортного засобу на кордоні «MAERSK HAMBURG 142W», що не відповідає дійсності. Відповідно до наявної у митного органу інформації контейнер № IPXU3673807 навантажено на судно «MAERSK HAMBURG 142W» який в подальшому, в «Port Said» перевантажено на судно «Julius-s/148n» та в порт південний зазначений контейнер доставлено на судні «Julius-s/148n».

Отже, на думку митного органу, до митної декларації зазначено відомості, що не підтверджені документально та не відповідають дійсності.

В зв`язку з вищевикладеним, на підставі ч. 3 ст. 53 МК України, декларанту запропоновано протягом 10 календарних днів надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару:

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

- виписку з бухгалтерської документації;

- каталоги, специфікації, виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також, повідомлено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару у тому числі й на усунення виявлених обставин.

13.12.2021 декларантом до митниці надано: прайс-лист з умовами поставки; переклад митної декларації країни експорту; лист продавця щодо судна на якому здійснювалось транспортування вантажу; лист продавця щодо відправника зазначеного в митній декларації країни експорту; сертифікат якості та лист імпортера щодо направлених митницею розбіжностей в документах та о 12 годині 23 хв. повідомлено митницю, що інших документів надано не буде.

Митницею прийнято рішення щодо врахування документів наданих до митного оформлення станом на 13.12.2021 (12 год 23 хв, час отримання повідомлення від декларанта).

13.12.2021 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA902000/2021/000014/2 та видано картку відмови від 13.12.2021 № UA902070/2021/000033.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митний кодекс України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Відповідно до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений в ч. 2 ст. 53 МК України. Такими документами є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісній характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст. 53 МК України).

Тобто митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Отже, відсутність в рішеннях про коригування митної вартості товарів посилання на належні та допустимі докази того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому законом чітко окреслено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, а саме наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Таким чином, єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Як встановлено колегією суддів та дана обставина підтверджується матеріалами справи, 09.12.2021 позивач подав відповідачу електронну митну декларацію (далі- ЕМД) типу «ІМ 40 ДЕ» оформлену відповідно до ст.53 Митного кодексу для випуску товарів у вільний обіг, що була прийнята відповідачем до оформлення та їй було присвоєно № UA902070/2021/700447 за заявленою вартістю 43680,74 дол. США (ціна товару). Митна вартість була визначена із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості задекларованого товару, відповідачем встановлено наступне:

1) відповідно до наданої до митного оформлення додаткової угоди №1 до контракту зазначено, що покупець здійснює авансовий платіж в розмірі 43680,74 дол. США, а остаточну суму покупець сплачує продавцю після 100% готовності товару, зазначеного в специфікації, яка є невід`ємною частиною контракту. В наданому до митного оформлення банківського документу (свіфт на суму переказу 43680,74 дол. США) зазначено посилання на додаткову угоду №1. Зазначене свідчить про можливу наявність іншої специфікації та про додаткову оплату (залишкової суми) за товар;

2) до митного оформлення надано коносамент виданий 26.10.2021 та митну декларацію країни експорту видану 22.10.2021. В митній декларації країни експорту (яка видана раніше ніж коносамент) наявне посилання на номер коносаменту, однак невідомо яким чином до митної декларації країни експорту внесено відомості щодо номеру коносаменту який фактично ще не був виданий;

3) відповідно до наданої до митного оформлення митної декларації країни експорту зазначено іншого відправника (відмінного від заявлених до митного оформлення відомостей та відомості щодо якого відсутні в будь яких інших документах). Також, в наданому до митного оформленні перекладі митної декларації країни експорту зазначено переклад відправника, який не відповідає дійсності (в перекладі зазначено «TIANJIN ZHONGHU IMPORT EXPORT CO..LTD» а в експортній митній декларації зазначено відправника «Shanghai Sanjin Import & Export Co.. Ltd» ),-

4) до митного оформлення надано прайс-лист, який видано 15.10 2021, інші документи які містять вартість товарів видані пізніше ніж прайс-лист. В зазначеному прайс-листі вказано вартості товарів на умовах CIF, однак не зазначено конкретне місце, тобто невідомо що (які складові митної вартості) включено до зазначених в прайсі вартостей товарів. З урахуванням умов поставки CIF, до зазначених вартостей повинні включатись витрати щодо транспортування до конкретного місця. Однак, невідомо з врахування якої кількості та при доставці куди саме виставлено вартості в зазначеному прайсі (наприклад зазначено вартість 0,040 дол. США/шт, товару « 40- 3103017, гайка колеса переднього»);

5) відповідно до умов контракту, в разі виявлення покупцем дефектів (браку) поставленого товару, продавець зобов`язаний компенсувати вартість таких товарів. Відповідно до п. 3.3 якість товару підтверджується сертифікатом якості підприємства - виробника. Однак, до митного оформлення не надано сертифікату якості підприємства-виробника;

6) до митного оформлення заявлено відомості щодо транспортного засобу на кордоні «MAERSK HAMBURG 142W», що не відповідає дійсності. Відповідно до наявної у митного органу інформації контейнер № IPXU3673807 навантажено на судно «MAERSK HAMBURG 142W» який в подальшому, в «Port Said» перевантажено на судно «Julius-s/148n» та в порт південний зазначений контейнер доставлено на судні «Julius-s/148n».

13.12.2021 декларантом до митниці надано: прайс-лист з умовами поставки; переклад митної декларації країни експорту; лист продавця щодо судна на якому здійснювалось транспортування вантажу; лист продавця щодо відправника зазначеного в митній декларації країни експорту; сертифікат якості та лист імпортера щодо направлених митницею розбіжностей в документах та о 12 годині 23 хв. повідомлено митницю, що інших документів надано не буде.

Як зазначив суд першої інстанції, встановлено, що на момент митного оформлення в справах митниці наявні два переклади митної декларації країни експорту від 22.10.2021 №00388903 (завірені таким чином «Перекладено вірно. Директор Гапончук О.Ю. дата, відтиск ТОВ «Укроптзапчастина» та підпис особи що здійснила переклад), які містять різні відомості щодо відправника задекларованого товару, що свідчить про можливу підробку документів наданих до митного оформлення.

Проте, в ході розгляду справи не було встановлено обставин підробки документів, а доводи відповідача та суду першої інстанції базуються лише на припущеннях та не підтверджуються відповідними доказами.

Щодо розбіжностей у найменуванні відправника, суд зазначає таке.

З урахуванням інформації від продавця (лист від 11.12.2021) зазначено, що в митній декларації експорту в графі «відправник» зазначено підприємство «Shanghai Sanjin Import & Export Co..Ltd», яке займається експортом. Отже, з врахуванням зазначеного, дане підприємство «Shanghai Sanjin Import & Export Co..Ltd» повинно бути зазначене в коносаменті в графі «вантажовідправник» та відповідно в митній декларації типу ІМ 40 в графі «відправник». Однак, в коносаменті та декларації типу ІМ 40, як відправника зазначено підприємство «TIANJIN ZHONGHU IMPORT EXPORT CO.LTD».

Як встановлено колегією суддів листом від 13.12.2021 прозивач роз`яснив відповідачу питання щодо відправника, а саме, що в декларації експортера №00388903 від 21.10.2021в графі «відправник» вказана експортна компанія фірма «Shanghai Sanjin Import Export Co.Ltd», яка займається брокерською діяльністю, оформленням декларацій. Дана фірма не є стороною зовншньо-економічної діяльності, не є виробником товару. Виробником товару та стороною зовнішньо-економічної діяльності є «Shanghai Sanjin Import Export Co.Ltd» (Китай) згідно наданих позивачем документів.

До митної декларації внесено назву судна «MAERSKHAMBURG 142W», проте ввезення задекларованого товару на митну територію Украпїни здійснювалося на судні судні «Julius-s рейс 148n».

Листом від 13.12.2021 позивач надав роз`яснення, що в митну декларацію дані щодо транспортного засобу вносяться на підставі документів, зокрема на підставі коносамента, що і було зроблено.

Водночас, декларант не володіє інформацією щодо перезавантаження контейнера, як і інформацією на якому судні контейнер прибув в Україну.

Окрім того, відправник надав позивачу інформацію, що контейнер був перезавантажений на інше судно «Julius-s/148n» на якому він прибув в Україну.

За умовами договору, витрати, пов`язані з перевезенням вантажу (перевезення, навантаження, перевантаження вантажу) до митного кордону є складовими митної вартості.

За змістом п.20 декларації умовами поставки є морське СІF, тобто продавець виконав постачання, оплатив витрати і фракт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення.

Відповідач як на підставу коригування у своєму рішенні посилається на те, що позивачем здійснено авансовий платіж не на підставі договору (Контракту), а на підставі Додаткової угоди.

Листом від 09.12.2021 позивач роз`яснив, що товариством було здійснено авансовий платіж у розмірі 43680,74 дол. США за товар по платіжному дорученню №211026/000122950 від 26.10.2021 по Контракту №1 к від 18.10.2021 та по Додатковій угоді №1 від 25.10.2021.

Як зазначив позивач, банку для проведення оплати було достатньо Додаткової угоди №1, оскільки в тексті Контракту вказано, що «покупець здійснює авансовий платіж на підставі Додаткової угоди до даного Договору, у якому зазначається сума до сплати по кожній партії товару».

Що стосується внесення відомостей до митної декларації країни експорту номеру коносаменту, який ще не був виданий, суд звертає увагу на лист позивача від 13.12.2021, у якому позивач послався на пояснення відправника товару про те, що коносамент може бути відомий раніше, ніж його дата, так як контейнер для товару був зареєстрований, а разом з резервацією контейнера резервується і його місце на кораблі. Тобто резерв це і є видача коносамента із зазначенням його номера.

Щодо вартості товару « 40-3103017, гайки колеса переднього, 0,040 дол. США, то дана вартітсть підтверджується Звітом ТОВ «ЮК «Правозахист Україна» №138 від 02.12.2021 про оцінку вартості товару (позиція 79: 10000 шт вартістю 0,04 дол США на суму 400 дол США).

Відповідно до ч. 2.2 ст. 52 МК України зазначено, що декларант зобов`язаний подавати достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватись на об`єктивних, документально підтверджених даних що піддаються обчисленню.

Відповідно до ч.6 ст. 54 МК України зазначено, що митниця може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, якщо декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, або відсутність у наданих документах всіх відомостей що підтверджують числове значення митної вартості.

Згідно з ч. 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 57 МК України, застосуванню другорядних методів передує процедура консультації між митницею та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст. 59 і 60 МК України. Під час таких консультацій митниця і декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Як встановлено колегією суддів, на виконання вимог ч. 5, 6 ст. 55, ч. 3 ст. 57 МК України, між декларантом та митним органом проведено консультацію. В ході проведення консультації встановлено, що у митного органу та у декларанта відсутня цінова інформація щодо митних вартостей ідентичних товарів оформлених у митному відношенні в максимально наближений період, що унеможливлює застосування методу визначення митної вартості відповідно до положень ст. 59 Митного кодексу України. Водночас, встановлено, що у митниці та у декларанта наявна цінова інформація щодо митної вартості подібних товарів оформлених у митному відношенні. Таким чином, в результаті проведеної консультації, шляхом послідовного використання можливості застосування методів визначення митної вартості, митну вартість товарів №№5, 6, 8, 14, 15, 16, 17, 19, 22, 24, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33 визначено за другорядним методом визначення митної вартості, відповідно до положень ст. 60 МК України (за ціною угоди щодо подібних товарів).

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем було визначено митну вартість товару із застосуванням першого методу - за ціною договору (контракту) 43 680,74 дол. США.

На підставі прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів, посадовою особою 13.12.2021 видано Картку відмови №UА902070/000033 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 13.12.2021.

Колегія суддів вважає, що всі вищезазначені на думку відповідача недоліки не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки у разі наявності таких недоліків, вони не можуть вплинути на ціну товару.

Водночас відповідач зазначив, що під час декларування митної вартості у нього наявна цінова інформація щодо митної вартості подібних товарів, оформленних у митному відношенні за схожими митними вартостями із зазначенням відповідних митних декларацій.

Тобто коригування митної вартості здійснено за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи.

Такі доводи відповідача є безпідставними, оскільки наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, не є свідченням того, що позивачем було невизначено митну вартість товару, оскільки митна вартість залежить від кожного конкретного випадку і залежить від конкретної ситуації та узгодженості такої ціни суб`єктами господарювання або ж участинами договірних відносин.

Також колегія суддів вважає, що наявність інформації про те, що ідентичні та подібні товари було оформлено іншими особами за вищою митною вартістю, ніж заявлено позивачем, якщо відсутні інші законні підстави для витребування додаткових документів, не може бути самостійною підставою для такого витребування та відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості товарів за ціною контракту. Дані спеціалізованого програмно-інформаційного комплексу Єдиної автоматизованої системи носять інформативно-допоміжний характер і використовуються у випадку, якщо заявлену декларантом митну вартість товару реально неможливо застосувати з передбачених законодавством підстав і є необхідність здійснити її коригування.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у подібній справі №826/16046/16, постанова від 27.11.2018.

Також Верховний Суд сформував правову позицію у подібних справах та зазначив, що наявність у базі даних інформації про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж задекларовано позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на ціну товару (його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору.

У даній справі відповідачем не вказано, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які конкретно документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Окрім того, всупереч вимог п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, ч.2 ст. 55 МК України, митним органом не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості.

За змістом ст. ст. 51, 52, 53, 54 МК України визначено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

На думку колегії суддів, позивачем надано до митного органу всі документи, передбачені ст. 53 Митного Кодексу України, тобто документи, які ідентифікують товар та містять дані, що підлягають обчисленню, підтверджують ціну товару, яка підлягає сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною договору, а отже відповідачем було безпідставно не застосовано митну вартість заявлену декларантом, а ті обставини, на які послався відповідач, не є доказом невірного визначення позивачем митної вартості товару та не впливають на таку вартість.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено всі долучені до справи докази, не надано їм належної оцінки, а тому прийнято помилкове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

У зв`язку з цим, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2022 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягнають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Із матеріалів справи убачається, що за подачу до суду даного позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 7443 грн відповідно до платіжного доручення № 3256 від 20 грудня 2021 та за подачу до суду апеляційної скарги відповідно до платіжного доручення №3548 від 17 травня 2022 сплатив 4540 грн. Всього сума сплаченого судового збору становить 11 983 грн. Дана сума підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувать відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укроптзапчастина» задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2022 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення наступного змісту.

Визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської митниці ДФС від 13.12.2021 про коригування митної вартості №UA902000/2021/000014/2;

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 13.12.2021 № UA902070/2021/000033.

Стягнути з Черкаської митниці ДФС (, м. Черкаси 18007, вул. Остафія Дашковича, 76) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укроптзапчастина» (Код , юридична адреса: м. Київ 03143, вул. Академіка Заболотного, 33/162-А,кім.1) за рахунок бюджетних асигнувать сплачений судовий збір за подачу позову в розмірі 4540 грн та 7443 грн за подання апеляційної скарги, а всього 11983 (одинадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят три) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Степанюк А.Г.