Справа № 420/17585/21
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2022-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.

при секретарі: Сініцин А.С.

сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Неруш А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в режимі відеоконференції справу за позовом приватного акціонерного товариства «Укренерго» до Одеської міської ради, за участі третьої особи Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльність щодо неприйняття у встановлений строк рішення за результатами розгляду клопотання №01/46165 від 28.11.2019 року, зобов`язання вчинити дії, -

На підставі ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 07 липня 2022 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства «Укренерго» до Одеської міської ради, за участі третьої особи Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, в якій позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Одеської міської ради, що полягає у не прийнятті у встановлений законом строк рішення за результатами розгляду клопотання ПрАТ «Укренерго» за №01/46165 від 28.11.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних трьох земельних ділянок для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії (код згідно КВЦПЗ 14.02) в Суворовському районі м. Одеси, загальною площею 0,0240 га;

зобов`язати Одеську міську раду розглянути на черговій сесії клопотання ПрАТ «Укренерго» за №01/46165 від 28.11.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення трьох земельних ділянок для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії (код згідно КВЦПЗ 14.02) в Суворовському районі м. Одеси, загальною площею 0,0240 га.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач здійснює обслуговування та експлуатацію магістральних та міждержавних ліній електропередач, які є складовими Об`єднаної енергетичної системи України. З метою обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії, позивач 28.11.2019 року звернувся до Одеської міської ради із клопотанням про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під розташування 3 опор лінії електропередачі в межах реконструкції ПС 220 кВ «Центроліт» у Суворовському районі м. Одеси. Однак, відповідачем не прийнято жодного рішення за результатами розгляду клопотання.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо неприйняття у встановлений строк рішення за результатами розгляду клопотання №01/46165 від 28.11.2019 року протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

08.11.2021 року за вх. №ЕП/30490/21 від Одеської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що Одеською міською радою як колегіальним представницьким органом на пленарних засіданнях сесій здійснюється розгляд виключно проєктів рішень, складених за результатом розгляду відповідних клопотань уповноваженим на це виконавчим органом міської ради у земельних правовідносинах Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради. Натомість, жодного проєкту рішення щодо надання ПрАТ «НЕК «Укренерго» дозволу на розробку проєкту землеустрою на розгляд пленарного засідання сесії не виносилося, з огляду на що Одеська міська рада позбавлена можливості прийняття рішення з даного питання.

Ухвалою від 18.10.2021 року поновлено строк звернення до суду, відкрито провадження в адміністративній справі та визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи на підставі ст. 262 КАС України у межах строків, визначених ст. 258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті; зобов`язано Одеську міську раду надати до суду належним чином засвідчені копії клопотання приватного акціонерного товариства «Укренерго» від 28.11.2019 року про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під розташування 3 опор лінії електропередачі в межах реконструкції ПС 220 кВ «Центроліт» у Суворовському районі м. Одеси та доданих до нього документів.

Ухвалою суду від 11.11.2021 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого засідання; призначено підготовче засідання по справі на 07.12.2021 року.

Ухвалою суду від 07.12.2021 року, яка занесена до протоколу засідання, відкладено підготовче засідання на 16.12.2021 року.

Ухвалою суду від 16.12.2021 року, яка занесена до протоколу засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради; відкладено підготовче засідання на 10.01.2022 року, яке було перенесено на 14.02.2022 року.

Ухвалою суду від 10.01.2022 року продовжено строк підготовчого провадження по справі на тридцять днів; відкладено підготовче засідання на 01.02.2022 року.

У підготовче засідання призначене на 01.02.2022 року учасники справи не прибули, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлені належним чином та завчасно.

Ухвалою суду від 14.02.2022 року підготовче провадження в адміністративній справі закрито; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 03.03.2022 року.

03.03.2022 року судове засідання не відбулось у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні. Наступне судове засідання призначено на 15.06.2022 року.

У судове засідання 15.06.2022 року учасники справи не з`явились, у зв`язку з чим судове засідання відкладено на 07.07.2022 року.

До судового засідання 07.07.2022 року з`явились представник позивача та представник відповідача.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі ПрАТ «НЕК «Укренерго»), , дата державної реєстрації 10.08.1998 року, дата запису: 29.07.2019 року, номер запису: 0086611, види діяльності за КВЕД (35.12) передача електроенергії (основний).

ПрАТ «НЕК «Укренерго`є оператором системи розподілу, якому рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 17.07.2014 року №1012 видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами.

28.11.2019 року за вих. № 01/46165 ПрАТ «НЕК «Укренерго» звернулося до Одеської міської ради із листом щодо надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення трьох земельних ділянок для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії (код згідно КВЦПЗ 14.02) в Суворовському районі м. Одеси, загальною орієнтовною площею 0,0240 га.

До листа надано копії установчих документів НЕК «Укренерго»; ситуаційна схема розміщення земельних ділянок; довіреність; копія наказу НЕК «Укренерго» № 1025-к/1 від 30.07.2019 року.

23.06.2020 року за вих. № 01/22557 ПрАТ «НЕК «Укренерго» повторно звернулося до Одеської міської ради із листом щодо надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення трьох земельних ділянок для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії (код згідно КВЦПЗ 14.02) в Суворовському районі м. Одеси, загальною орієнтовною площею 0,0240 га.

Лист ПрАТ «НЕК «Укренерго» було включено до порядку денного та винесено на засідання постійної комісії з питань землеустрою та земельних правовідносин від 23.02.2021 року та за результатами голосування рекомендовано винести на розгляд чергової сесії Одеської міської ради даний проєкт рішення.

16.03.2021 року головою постійної комісії з питань землеустрою та земельних правовідносин Страшним С.А. за вих. №644/2-мр направлено лист на адресу секретаря Одеської міської ради щодо зняття з порядку денного V сесії Одеської міської ради питання надання дозволу Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго» на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, загальною орієнтовною площею 0,0240 га, за адресою: м. Одеса, 21 км Старокиївської дороги, цільове призначення - для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії у зв`язку із наявністю зауважень Юридичного департаменту Одеської міської ради.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України, статтями 26, 33, 59 Закону № 280/97-ВР.

Як передбачено п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 59 Закону № 280/97-ВР рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

За приписами частини десятої вказаної статті акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

За змістом ч. 1-3 ст. 116 Земельного кодексу України (далі ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Як передбачено ч. 3 ст. 123 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Отже, чинне законодавство чітко визначає, що обов`язковим наслідком розгляду питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою - є безумовне прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування вмотивованого рішення про надання такого дозволу або відмову у його наданні, із наведенням усіх підстав такої відмови.

Згідно з ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд звертає увагу на те, що Департаментом комунальної власності Одеської міської ради 15.06.2020 року, Департаментом Земельних ресурсів Одеської міської ради 03.03.2021 року підготовлено і винесено на розгляд сесії проект рішення про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, який пройшов процедуру погодження постійною комісією міської ради з питань містобудування.

Даний проект за змістом передбачав позитивне вирішення клопотання позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.03.2021 року юридичним департаментом Одеської міської ради підготовлено зауваження до проєкту рішення Одеської міської ради «Про надання дозволу Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго» на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, загальною орієнтовною площею 0,0240 га, за адресою: м. Одеса, 21 км Старокиївської дороги, цільове призначення - для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії. Відповідно до яких, на підставі ст.92 Земельного кодексу України не вбачається можливим надання земельної ділянки ПрАТ «НЕК «Укренерго» в постійне користування.

13.05.2021 року ПрАТ «НЕК «Укренерго» направило на адресу Юридичного департаменту Одеської міської ради заперечення щодо зауважень Департаменту.

Листом від 14.06.2021 року за вих. №1589 Юридичний департамент Одеської міської ради повідомив ПрАТ «НЕК «Укренерго» про необхідність надання ліцензії у відповідності до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Відповідно до п.2.3. Положення про юридичний департамент Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 03.02.2016 року № 248-VІІ, Департамент проводить правовий аналіз (експертизу) та готує висновки (зауваження, пропозиції) про відповідність проектів рішень міської ради, виконавчого комітету міської ради та розпоряджень міського голови Конституції України, чинному законодавству України, інтересам територіальних громади міста та правилам юридичної техніки.

Суд звертає увагу, що вказані приписи Положення не звільняють відповідача, який є органом місцевого самоврядування та, відповідно, суб`єктом розпорядження землями, - від визначеного ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України обов`язку розглянути клопотання (заяву) позивача та прийняти за наслідками розгляду порушеного питання - одне з рішень, обов`язковість прийняття яких чітко встановлена ч.3 ст. 123 ЗК України: надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні.

Вказане Положення передбачає лише перевірку проектів рішень, однак - не враховує особливості прийняття органом місцевого самоврядування рішень за заявами (клопотаннями), що розглядаються за процедурою надання адміністративних послуг.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Рисовський проти України" (№29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "належного урядування".

Принцип "належного урядування", зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 10 Закону України "Про адміністративні послуги" граничний строк надання адміністративної послуги визначається законом. У разі якщо законом не визначено граничний строк надання адміністративної послуги, цей строк не може перевищувати 30 календарних днів з дня подання суб`єктом звернення заяви та документів, необхідних для отримання послуги. У разі надання адміністративної послуги суб`єктом надання адміністративних послуг, який діє на засадах колегіальності, рішення про надання адміністративної послуги або про відмову в її наданні приймається у строк, визначений частиною першою або другою цієї статті, а в разі неможливості прийняття зазначеного рішення у такий строк - на першому засіданні (слуханні) після закінчення цього строку.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України результатом надання адміністративної послуги - є рішення міської ради про надання дозволу на розроблення (складання) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивована відмова. При цьому закон встановлює місячний строк розгляду клопотання про надання такого дозволу, який відповідачем не дотримано, адже жодне з вказаних рішень до цього часу - не прийнято, що стало підставою звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав.

З урахуванням дати реєстрації клопотання позивача Виконавчим комітетом Одеської міської ради 29.11.2019 року за вх. № 02.2.10/1055 рішення за наслідками його розгляду підлягало прийняттю до 29.11.2019 року.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідачем у встановлений частиною третьою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України місячний строк за результатами розгляду вказаного клопотання не було прийнято ані рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, ані рішення про відмову у наданні таких дозволів.

Суд звертає увагу, що такий варіант поведінки відповідача як бездіяльність, що полягає у неприйнятті рішення про надання дозволу або вмотивованої відмови, законом не передбачений, а тому є протиправним.

Протиправна бездіяльність Одеської міської ради, на думку суду, зумовлена помилковим розумінням змісту та меж дискреційних повноважень ради.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє.

У Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, зазначається, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

У справі, що розглядається адміністративним судом за позовом ПрАТ «НЕК «Укренерго», повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивованої відмови у його наданні, регламентовано ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом.

Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл.

Ці повноваження та порядок їх реалізації, в силу вимог чинного законодавства, - передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження - не є дискреційними.

Згідно ч.4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Фактично, необхідною передумовою застосування ч. 2 ст. 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Як встановлено ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 р. у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 р. у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно Рішення ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

За приписами ч.2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Одеської міської ради, що полягає у не прийнятті у встановлений законом строк рішення за результатами розгляду клопотання ПрАТ «Укренерго» за №01/46165 від 28.11.2019 року.

В той же час, надаючи оцінку вимогам позивача зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу, що з 24 лютого 2022 року в країні діє воєнний стан. Так, 24 лютого 2022 року Президентом України прийнято Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (далі Указ). Відповідно до пункту 1 Указу воєнний стан діє з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Приписами пункту 1 Указу Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Приписами пункту 1 Указу Президента України від 22 квітня 2022 року №259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Приписами пункту 1 Указу Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

За приписами пункту другого Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/202 військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відтак, враховуючи, що Одеська міська рада є органом місцевого самоврядування, що залучений до реалізації та здійснення передбачених Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходів і повноважень воєнного стану, пріоритетними при проведенні пленарних засідань Ради є заходи спрямовані на забезпечення оборони України, захист безпеки населення та інтересів держави. А тому, в період дії воєнного стану покладення на відповідача обов`язку по розгляду клопотання позивача у бажаний для нього спосіб (на черговій (позачерговій) сесії ради), суперечитиме принципу пропорційності.

Законом України від 24.03.2022 № 2145-XI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", який набрав чинності 07.04.2022, внесені зміни до ЗК України.

Так, вказаним законом розділ X "Перехідні положення" ЗК України доповнено пунктом 27, згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється (пп. 5).

Отже, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі земельних ділянок у власність.

Тому положення Закону України від 24.03.2022 № 7178, який повинен застосовуватися органом місцевого самоврядування при розгляді ініційованого позивачем земельного питання, виключатиме позитивне вирішення клопотання позивача під час дії воєнного стану.

Відтак, суд вбачає підстави для задоволення похідної позовної вимоги у спосіб зобов`язання Одеської міської ради розглянути у визначеному законом порядку клопотання ПрАТ «Укренерго» за №01/46165 від 28.11.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення трьох земельних ділянок для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії (код згідно КВЦПЗ 14.02) в Суворовському районі м. Одеси, загальною площею 0,0240 га. та прийняти відповідне рішення з урахуванням обмежень, запроваджених підпунктом 3 пункту 27 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v.» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням висновку суду про задоволення позову, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 2270 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов приватного акціонерного товариства «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25, ) до Одеської міської ради (65026, м. Одеса, пл. Думська, 1, ), третя особа Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради (65011, м. Одеса, вул. Успенська, 83/85) про визнання протиправною бездіяльність щодо неприйняття у встановлений строк рішення за результатами розгляду клопотання №01/46165 від 28.11.2019 року, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Одеської міської ради, що полягає у не прийнятті у встановлений законом строк рішення за результатами розгляду клопотання ПрАТ «Укренерго» за №01/46165 від 28.11.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення трьох земельних ділянок для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії (код згідно КВЦПЗ 14.02) в Суворовському районі м. Одеси, загальною площею 0,0240 га.

Зобов`язати Одеську міську раду розглянути у визначеному законом порядку клопотання ПрАТ «Укренерго» за №01/46165 від 28.11.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення трьох земельних ділянок для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії (код згідно КВЦПЗ 14.02) в Суворовському районі м. Одеси, загальною площею 0,0240 га. та прийняти відповідне рішення з урахуванням обмежень, запроваджених підпунктом 3 пункту 27 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України.

Стягнути з Одеської міської ради (65026, м. Одеса, пл. Думська, 1; ) на користь приватного акціонерного товариства «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25; ) судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 14.07.2022 року.

Суддя Самойлюк Г.П.