Справа № 120/2392/22-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2392/22-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дмитришена Р.М.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

13 липня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Смілянця Е. С. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у місті Києві, Деснянського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання дій протиправними, скасування постанов,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у місті Києві (далі ГУ ДПС у місті Києві), Деснянського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (далі Деснянський ВДВС у м.Києві), в якому просив:

-визнати протиправними дії ГУ ДПС у м. Києві щодо визначення у вимозі про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску від 16.05.2019 № Ф-66703-17 У дати набрання нею чинності "23.11.2020";

-визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Деснянського ВДВС у м.Києві від 05.01.2021 про відкриття виконавчого провадження № 64030395;

-визнати протиправними та скасувати постанови головного державного виконавця Деснянського ВДВС у м.Києві від 11.01.2021 та від 30.06.2021 про арешт коштів боржника.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі п.6 ч.4 ст.169 КАС України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 не порушено правил об`єднання позовних вимог, а тому у суду не було обгрунтованих підстав для повернення позовної заяви.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що у відповідності до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що в даному випадку норми ст. 172 КАС України не можуть бути застосовані, оскільки позивачем на власний розсуд об`єднано позовні вимоги щодо яких процесуальним законом визначено різні форми судового провадження.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає підстав для повернення позовної заяви встановлених цим Кодексом.

П.6 ч.4 ст.169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

В свою чергу, ч.1 ст.172 КАС України визначено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

В той же час, заборона щодо об`єднання в одне провадження кількох вимог встановлена частинами 4-5 статті 172 КАС України, відповідно до яких не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом, а також об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Отже, лише у разі порушення правил об`єднання позовних вимог, що може полягати виключно в об`єднанні в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, або щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам, позовна заява підлягає поверненню на підставі п.6 ч.4 ст.169 КАС України.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що однією із позовних вимог ОСОБА_1 є визнання протиправними дій ГУДПС у м. Києві щодо визначення у вимозі про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску від 16.05.2019 № Ф-66703-17 У. Дві інші позовні вимоги заявлені до Деснянського ВДВС у місті Києві, предметом оскарження яких є постанови держаного виконавця.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо повернення позовної заяви виходив із того, що особливості провадження у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця врегульовано ст. 287 КАС України за приписами якої адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі. Натомість справа щодо оскарження дій ГУ ДПС у м. Києві щодо визначення у вимозі про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску від 16.05.2019 № Ф-66703-17 може розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження, особливості процесуальної форми здійснення якого встановлені главою 10 КАС України.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що процесуальним законодавством не передбачено повернення позовної заяви з підстав, на які посилається суд першої інстанції, оскільки заявлені позовні вимоги слід розглядати за правилами адміністративного судочинства та законодавством не встановлено виключну підсудність таких позовних вимог різним судам.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ч.6 ст.172 КАС України передбачено право суду з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

При цьому, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи представника позивача в тій частині, що будь-які процесуальні незручності (скорочений строк розгляду справи, необхідність вчиняти певні процесуальні дії тощо), що виникають у суду внаслідок об`єднання позивачем позовних вимог з дотриманням наведених вище правил, можуть долатися судом шляхом використання наданих процесуальним законом засобів (продовження строків розгляду справи, активного використання принципу офіційного з`ясування обставин у справі, виділення однієї або декількох об`єднаних вимог в самостійне провадження тощо) з урахуванням завдань адміністративного судочинства та без створення позивачу перешкод у реалізації права на справедливий суд.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Європейського Суду, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Право на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Враховуючи вищезазначені обставини та наведені норми права, колегія суддів вважає, що в даному випадку суд першої інстанції невірно застосував положення п.6 ч.4 ст.169 КАС України, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала не може вважатися законною і обґрунтованою.

За правилами частини першої статті 320 КАС України підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання та є підставою для скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 304, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання дій протиправними, скасування постанов скасувати.

Справу направити до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Смілянець Е. С. Сторчак В. Ю.