Справа № 500/2644/21
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2022-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 липня 2022 року

м. Київ

справа №500/2644/21

адміністративне провадження №К/990/15764/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шевцової Н.В.,

суддів: Радишевської О.Р., Данилевич Н.А.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2022 року у справі № 500/2644/21 за позовом ОСОБА_1 до Борщівської міської ради Тернопільської області про визнання наказу неправомірним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Борщівської міської ради Тернопільської області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови Борщівської міської ради Тернопільської області № 172-к від 20 листопада 2020 року, яким її було звільнено з посади керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету у зв`язку із закінченням повноважень виконавчого комітету Борщівської міської ради Тернопільської області сьомого скликання, на підставі рішення сесії Борщівської міської ради Тернопільської області від 20.11.2020 № 15 «Про утворення виконавчого комітету Борщівської міської ради Тернопільської області, визначення його чисельності та затвердження персонального складу»;

- поновити її на посаді керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Борщівської міської ради Тернопільської області з 20 листопада 2020 року;

- стягнути на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з 20 листопада 2020 року по дату винесення рішення судом;

- допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення її на посаді керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Борщівської міської ради Тернопільської області з 20 листопада 2020 року та присудження виплати заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць;

- стягнути на її користь моральної шкоди в розмірі 50 000 грн.

20 вересня 2021 року рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2022 року, у задоволенні позову відмовлено.

На зазначені рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду ОСОБА_1 подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 23 червня 2022 року.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд вважає зазначити наступне.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначено, що вона подана на підставі пунктів 1, 4 частини четвертої статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

В обґрунтування наявності зазначеної підстави касаційного оскарження позивач зазначає, що судами попередніх інстанцій не враховано висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 826/26336/15, від 21 березня 2018 року у справі № 813/6512/15, від 16 квітня 2018 року у справі №805/771/16-а, щодо застосування приписів частини 3 статті 184 КЗпП.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (частина друга статті 330 КАС України).

Суд зазначає, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

Так, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їх сукупності не можна визнати як подібність правовідносин.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Таким чином, для встановлення подібності справ і відносин слід враховувати сукупність таких критеріїв, як подібність фактичних обставин, суб`єктний склад, об`єкт і предмет правового регулювання, а також умови застосування правових норм.

Суд установив, що обставини справ № 826/26336/15, №813/6512/15, №805/771/16-а та №500/2644/21, не є тотожними (подібними), оскільки у справі №500/2644/21 підставою звільнення є визначений спеціальним законом юридичний факт набуття повноважень членами нового складу виконавчого комітету міської ради. Тобто спірні правовідносини врегульовано нормами Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні», натомість у справах № 826/26336/15, №813/6512/15, №805/771/16а спірні правовідносини врегульовано нормами Закону України «Про Національну поліцію».

Суд вважає, що підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою (наведенням) конкретних висновків суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Враховуючи викладене, Суд вважає недоведеним наявність підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Також в касаційній скарзі позивачем зазначено, що вона подана на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України, згідно з яким підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

В обґрунтування підстави для касаційного оскарження, визначеного пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник касаційної скарги вказує, що суд апеляційної інстанції безпідставно не прийняв клопотання позивача до уваги та розглянув справу за її відсутності, незважаючи на те, що вона бажала прийняти участь у розгляді справи, надати відповідні пояснення та використати своє право на участь у судовому засіданні.

Такі доводи підлягають перевірці під час касаційного перегляду судових рішень у цій справі.

Враховуючи викладене, Суд вважає доведеним наявність підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328, 329, 330, 334, 335, 338, 340 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2022 року у справі № 500/2644/21 за позовом ОСОБА_1 до Борщівської міської ради Тернопільської області про визнання наказу неправомірним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Витребувати із Тернопільського окружного адміністративного суду матеріали справи №500/2644/21.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали - та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій і доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Шевцова

Судді Н.А. Данилевич

О.Р. Радишевська