Справа № 158/1151/22
Суддя: Польова М. М.
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/1151/22
Провадження № 2-а/0158/57/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 липня 2022 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Польової М.М.,
з участю секретаря судового засідання Сороки І.Є.,
представника відповідача та третіх осіб Літвака О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ківерці в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, поліцейський взводу №1 роти №5 Головного Управління патрульної поліції у Луганській області ДПП рядовий поліції Петряєв Сергій Юрійович та Департамент патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, поліцейський взводу №1 роти №5 Головного Управління патрульної поліції у Луганській області ДПП рядовий поліції Петряєв Сергій Юрійович (далі поліцейський Петряєв С.Ю.) та Департамент патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення від 23 червня 2022 року серії БАВ №299404.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказаною постановою його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 122 та частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), а саме у тому, що він 23 червня 2022 року о 20 год. 30 хв. на автодорозі Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне 86 км, керуючи транспортним засобом, не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1 «Вузька суцільна лінія», а також не пред`явив діючий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 8.5.1 та 2.1 ґ Правил дорожнього руху. Зазначену постанову позивач вважає незаконною та просить суд її скасувати, оскільки жодних протиправних дій, які зазначені в диспозиціях статей 122, 126 КУпАП він не вчиняв. Крім того, зазначає, що поліцейськими було порушено його право на захист, оскільки він просив поліцейських відкласти розгляд справи щоб скористатися юридичною допомогою адвоката, однак йому було відмовлено.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 червня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження з особливостями, передбаченими статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).
У відзиві на позовну заяву представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, мотивуючи тим, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 122 та частиною першою статті 126 КУпАП, підтверджується: постановою про адміністративне правопорушення від 23 червня 2022 року серії БАВ №299404; відеозаписом з портативного нагрудного відеореєстратора поліцейського, а також рапортом поліцейського Петряєва С.Ю. Відтак, постанова винесена уповноваженою особою з дотриманням чинного законодавства, адміністративне стягнення застосовано поліцейським у межах санкції статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності. Доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано.
Позивач у судовому засіданні просив задовольнити позов з підстав, викладених у ньому.
Представник відповідача та третіх осіб у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, суд дійшов наступних висновків.
Так, судом встановлено, що 23 червня 2022 року поліцейський взводу №1 роти №5 Головного Управління патрульної поліції у Луганській області ДПП Петряєвим Сергієм Юрійовичем винесено відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №299404 (а.с.16).
Зі змісту вказаної постанови слідує, що ОСОБА_1 23 червня 2022 року о 20 год. 30 хв. на автодорозі Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне 86 км, керуючи транспортним засобом Volkswagen Caddy НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1 «Вузька суцільна лінія», а також не пред`явив діючий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 8.5.1 та 2.1 ґ Правил дорожнього руху та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 122 та частиною першою статті 126 КУпАП, у зв`язку із чим на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у розмірі 425,00 грн.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чого в даному випадку інспектором дотримано не було.
Частиною першою статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративний проступок - це насамперед дія або бездіяльність, що при наявності певних ознак розглядається законом як порушення встановлених правил поведінки громадян у певних сферах громадського життя. До таких правил, зокрема, належать правила у сфері безпеки дорожнього руху.
Склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення належать ознаки, притаманні об`єкту, об`єктивній і суб`єктивній сторонам та суб`єкту правопорушення.
Згідно із пунктом першим статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу та події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.
Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Диспозиція частини першої статті 122 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, а частина перша статті 126 КУпАП - за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться, зокрема, у полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Відповідно до пункту 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Так, у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 122 та частиною першою статті 126 КУпАП, підтверджується: постановою про адміністративне правопорушення від 23 червня 2022 року серії БАВ №299404; відеозаписом з портативного нагрудного відеореєстратора поліцейського, а також рапортом поліцейського Петряєв С.Ю.
Водночас, суд звертає увагу, що сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення та рапорт особи, яка склала вказану постанову, без підтвердження її іншими належними та допустимими доказами не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Досліджений у судовому засіданні відеозапис події з портативного нагрудного відеореєстратора поліцейського також не містить даних, які б підтверджували порушення позивачем вимог розмітки проїзної частини доріг та п.п. 8.5.1 Правил дорожнього руху.
Разом з тим, обов`язковою умовою для наявності у співробітника відповідного органу Національної поліції права вимагати у водія пред`явлення документів, передбачених п. 2.1 Правил дорожнього руху, в тому числі поліса про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є наявність законних підстав зупинки транспортного засобу.
Частина перша статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.
Із дослідженого відеозапису слідує, що поліцейський вимагав у позивача пред`явити страховий поліс у зв`язку з тим, що останній порушив Правила дорожнього руху.
Водночас, в ході судового розгляду не знайшло своє підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху, що мало б передувати законним вимогам працівникам поліції щодо зупинки останнього та зобов`язання пред`явлення водієм полісу про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а тому у даному випадку в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбачений частиною першою статті 126 КУпАП.
Крім того, як вбачається із відеозапису з портативного нагрудного відеореєстратора поліцейського, позивачем було заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю скористатися юридичною допомогою адвоката, однак поліцейським було відмовлено у задоволенні даного клопотання, внаслідок чого порушено передбачене ст. 268 КУпАП право позивача на захист.
Пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 122 та частиною першою статті 126 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами, тому постанова про адміністративне правопорушення від 23 червня 2022 року серії БАВ №299404 підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративні правопорушення закриттю.
Також відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5000 грн., суд зазначає наступне.
Крім того, відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Частиною третьою статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).
Тобто, для визначення розміру витрат на правничу допомогу сторона зобов`язана надати крім договору про надання професійної правничої (правової) допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду: 1) копію договору про надання правничої допомоги від 24.06.2022 №1, укладеного між позивачем та адвокатом Бохонковичем Василем Євгенійовичем; 2) копію додатка №1 до договору про надання правової допомоги від 24.06.2022; 3) ордер на надання правничої (правової) допомоги); 4) копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; 5) копію квитанції до прибуткового касового ордера від 24.06.2022 №1; 6) попередній (орієнтовний) розрахунок вартості наданої правової допомоги за договором №1 від 24.06.2022.
Водночас, позивачем надано суду лише попередній (орієнтовний) розрахунок вартості наданої правової допомоги за договором №1 від 24.06.2022 станом на 24.06.2022, однак не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.
Відтак, суд дійшов висновку, що позивачем не надано необхідних доказів, які надають можливість достеменно визначити розмір його витрат на правничу допомогу у зв`язку з неможливістю детально визначити обсяг виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом, а тому зазначені витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 9, 72-77, 139, 250, 268-272, 286 КАС України, суд
У Х В А Л И В :
Скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 23 червня 2022 року серії БАВ №299404, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 122 та частиною першою статті 126 КУпАП.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 122 та частиною першою статті 126 КУпАП, закрити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11 липня 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції (43006, Волинська область, м. Луцьк, вул. Залізнична, буд. 15).

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо спору: поліцейський взводу №1 роти №5 Головного Управління патрульної поліції у Луганській області ДПП рядового поліції Петряєва Сергія Юрійовича (43006, Волинська область, м. Луцьк, вул. Залізнична, буд. 15);

Департамент патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ).

Суддя Ківерцівського районного суду М.М. Польова