Справа № 240/9339/22
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2022-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/9339/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Окис Тетяна Олександрівна

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

12 липня 2022 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 24 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у якому просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо невиплати донарахованої пенсії за період з 01 грудня 2019 року по 31 січня 2022 року та стягнути заборгованість по її виплаті.

Позовні вимоги мотивував незгодою з бездіяльністю Головного управляння Пенсійного фонду України в Житомирській області, яка полягає у неналежному виконанні рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року у справі №240/15752/21.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 24 травня 2022 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо невиплати донарахованої пенсії за період з 01 грудня 2019 року по 31 січня 2022 року та стягнути заборгованість по її виплаті.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, позивачем до суду подано апеляційну скаргу в якій, з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права просив скасувати зазначену ухвалу, прийняти нове судове рішення, яким, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши матеріали справ, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються, а мають розглядатись в порядку ст.383 КАС України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями пункту 6 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи немає підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Так, з матеріалів справи встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року у справі №240/15752/21 позов ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі довідки №33/26/117-589 від 15 червня 2021 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 1 грудня 2019 року, наданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області здійснити ОСОБА_1 , починаючи з 1 грудня 2019 року, перерахунок пенсії на підставі довідки від 15 червня 2021 №33/26/117-589 про розмір грошового забезпечення, наданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області та її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення набрало законної сили 11 січня 2022 року.

На виконання зазначеного рішення суду, відповідач здійснив перерахунок пенсії з 01 грудня 2019 року по 31 січня 2022 року та нарахував до виплати 105358,72 грн.

Оскільки, виплату нарахованих коштів ГУ ПФУ в Житомирській області не здійснило, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що спірні правовідносини фактично виникли у зв`язку із неналежним виконанням рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 року у справі №240/15752/21, яке набрало законної сили.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно з положеннями статті 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини 1 статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Виконання судового рішення може відбуватися у добровільному та примусовому порядку, а судовий контроль за виконанням рішення суду здійснює суд, що його ухвалив.

Так, позивач в обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що на виконання зазначеного рішення суду, відповідач здійснив перерахунок пенсії з 01 грудня 2019 року по 31 січня 2022 року та нарахував до виплати 105358,72 грн., однак вказану суму позивачу не виплачено.

В той же час колегія суддів зауважує, що вказаним судом рішенням відповідача зобов`язано здійснити перерахунок пенсії позивача, а також виплатити перераховану пенсії з урахуванням раніше виплачених сум. Тобто питання виплати позивачу недоплаченої пенсії в сумі 105358,72 грн. охоплюється рішенням суду у справі № 240/15752/21 та належить до предмета його виконання.

Апеляційний суд зауважує, що відповідно до положень ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно з нормами частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Системний аналіз вищезазначених положень дозволяє дійти висновку, що процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. Зазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі. Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17, а також в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15, від 11.12.2020 у справі № 826/13146/18.

Вважаючи бездіяльності ГУ ПФУ у Житомирській області протиправною позивач обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача, вчинених (допущеної) при виконанні рішення суду. Однак, спірні правовідносини в даній справі між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення, тому у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та КАС України. Однак, невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження, а вимоги про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яка допущена на виконання судового рішення, в іншому (новому) судовому провадженні не можуть розглядатися.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17 та від 21.11.2019 у справі № 802/1933/18-а.

Верховний Суд у постанові від 11.12.2020 року у справі № 826/13146/18, вирішуючи подібний спір пов`язаний із виконанням судового рішення зазначив, що у цій справі поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" слід тлумачити як поняття, що стосується спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Таким чином, ініційований позивачем спір не може бути вирішеним як адміністративним судом, так і в інших судових юрисдикціях, оскільки стосується вимог про зобов`язання відповідача виконати у бажаний для позивача спосіб чинне рішення суду від 08.12.2021 року у справі №240/15752/21.

Якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача при виконанні судового рішення у справі №240/15752/21 порушено його права, свободи чи інтереси, то він повинен звертатися до суду в порядку статей 382, 383 КАС України (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), чи ініціювати питання про встановлення способу і порядку виконання судового рішення згідно статті 378 КАС України, а не пред`являти новий адміністративний позов.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно застосував до спірних правовідносин положення, встановлені пунктом 2 частини 1 статті 170 КАС України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 24 травня 2022 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 24 травня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.