Справа № 160/7437/22
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2022 року Справа № 160/7437/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Віхрової В.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Саксаганської районної у місті ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
24.05.2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Саксаганської районної у місті ради (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Саксаганської районної у місті ради щодо відмови ОСОБА_1 в наданні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам;
- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Саксаганської районної у місті ради надати з березня 2022 року допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам, визначену Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 20 березня 2022 року № 332..
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, йому призначена щомісячна адресна грошова допомога відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою КМУ від 01.10.2014 № 505 « Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (далі - Порядок №505), виплата якої припинилась з 26.02.2021 у зв`язку з настанням умов передбачених п. 3 зазначеної постанови, а саме досягнення позивачем 23-річного віку. 22.03.2022 набрала чинності Постанова КМУ від 20.03.2022 № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» на підставі якої Постанова № 505 втратила чинність та встановлено новий порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, а саме було розширено коло осіб, отримувачів допомоги її розмір та механізм її надання. Відповідно до абзацу 1 п.3 Порядку № 332 допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 р. включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень. Відповідно до абзацу 7 п. 3 Порядку № 332 допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24.02.2022 у регіонах, що не включені до Перелік № 204, зазначеному в абзаці 1 п. 2 цього порядку. Позивач вважає, що виникли підстави, які згідно з Порядком № 332 надають позивачу право на отримання допомоги, а саме: позивач перемістився з Луганської області, з території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії, та яка визначена в Переліку № 204 (відповідно до п.2 Порядку №332); відомості про позивача, як внутрішньо переміщеної особи, включені до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (відповідно до абзацу 1 п. З Порядку №332); до 24.02.2022 позивача обліковано як внутрішньо переміщену особу у Дніпропетровській області, яка визначена в Переліку № 204 (відповідно до абзацу 6 п. 3 Порядку № 332). Вважаючи дії відповідача щодо відмови у наданні допомоги на проживання протиправними, позивач просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.
Частиною 2 ст. 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
У відповідності до ч.1 ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2022 відкрито провадження у адміністративній справі; справу №160/7437/22 призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
07.07.2022 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначено, що відповідачем, на підставі поданої заяви та пакету документів, з використанням програмно-технічного комплексу (ПТК) Призначення допомоги на проживання, ОСОБА_2 07.15.001- 150W від 16.06.2022, роздруковане рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 04.05.2022, де, позивач має статус: категорія працездатності - працездатний, не здійснює догляду, не працює (18.01.2021); знятий з оплати 03.05.2021. 03.05.2022 спеціалістами відповідача підготовлена відповідь на письмове звернення позивача та надані письмові роз`яснення причин відмови в призначенні позивачу допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у відповідно до пункту 3 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332. Відповідач зазначає, що відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 15 червня 2022 року № 1700/0/191-55 визначено, що нормами Порядку передбачено, що допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24.02.2022, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу. Із урахуванням викладеного, якщо внутрішньо переміщена особа не отримувала щомісячну допомогу та не була повторно переміщена після 24.02.2022, вона не має права на отримання допомоги відповідно до Порядку.
08.07.2022 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій вказано, що описані відповідачем обставини щодо батьків позивача та надання їм допомоги не є предметом позову та не можуть бути визнані відповідними доказами та аргументами, як підстава для відмови у наданні позивачу допомоги. Відповідно до Переліку 204 Луганська область, з якої позивач перемістився, включена до переліку та відноситься до території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії. Зазначає, що норма абзацу 1 п. 2 Порядку 332 не встановлює обмежень у часі щодо переміщення або реєстрації внутрішньо переміщених осіб. Відповідно до абзацу 5 п. 3 Порядку 332, допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24.02.2022 у регіонах, що не включені до Переліку 204, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Вказує, що до 24.02.2022 позивача було обліковано як внутрішньо переміщену особу у Дніпропетровській області, яка включена до Переліку 204 та відноситься до території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії. Відповідно до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 11.06.2022, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75, Луганська міська територіальна громада, з якої позивач перемістився, включена до переліку. Відповідач звертає увагу на те, що його дії у відмові надати допомогу, ґрунтуються на рекомендаціях викладених Міністерством соціальної політики України у листі від 15.06.2022 № 1700/0/191-55. Позивач з таким твердженням не погоджується, вказуючи, що є неправомірним посилання на вищезгаданий лист Міністерства соціальної політики України, яке позбавлене юридичної сили і не може викликати юридичних наслідків.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .
29.04.2022 року позивачем подано до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
03.05.2022 року Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради позивачу надано лист за вих. №Ш-147/062, яким повідомлено, що Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок) і визначено механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога).
Відповідно до п. 3 Порядку допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року у регіонах, що не включені до відповідного переліку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.
В листі вказано, що ОСОБА_1 перебуває на обліку як внутрішньо перемішена особа з 28.06.2016, факт переміщення за період з 24.02.2022 до теперішнього часу відповідно до Порядку не підтверджено, у зв`язку з чим підстав для призначення допомоги, як внутрішньо переміщеній особі не мас.
Не погодившись з діями відповідача щодо відмови в наданні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 2 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" передбачено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.
До 20.03.2022 року механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначався Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505 "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг".
Позивач відповідно до вимог Постанови КМУ від 01.10.2014 №505 зареєстрований відповідним органом праці і соціального захисту населення як внутрішньо переміщена особа.
Пунктом 2 Порядку №505 визначено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.
Згідно із пунктом 5 Порядку №505 для призначення грошової допомоги уповноважений представник сім`ї за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документа, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, подає складену в довільній формі письмову заяву про надання грошової допомоги та документи, визначені цим пунктом. Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї. Таку заяву на наступний шестимісячний строк може бути подано з дати його початку або не раніше ніж за 15 днів до закінчення поточного шестимісячного строку.
Пунктом 7 Порядку №505 передбачено, що якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.
ОСОБА_1 отримував допомогу переміщеним особам на проживання згідно з рішенням Управління праці та соціального захисту населення Саксаганської районної у місті ради від 18.06.2015 року, як дитина до 18 років.
Відповідно до рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 04.05.2021 року Управління праці та соціального захисту населення Саксаганської районної у місті ради, ОСОБА_1 припинено виплату допомоги та знято з оплати з 03.05.2021 року.
Вказане рішення про припинення ОСОБА_1 виплати є чинним, доказів оскарження суду не надано.
Отже, станом на 24.02.2022 року позивач не отримував допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам.
20.03.2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», якою затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
Відповідно до п.1 Порядку №332 Цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога).
Пунктом 2 Порядку №332 передбачено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204.
Згідно з п.3 Порядку №332 допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 р. включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах:
для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;
для інших осіб - 2000 гривень.
Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.
Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30 квітня 2022 р. включно, надається починаючи з березня 2022 року.
Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 1 березня 2022 р. отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (Офіційний вісник України, 2014 р., № 80, ст. 2271). Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.
Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 р. у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.
В редакції Розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року №204-р «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка», на яке міститься посилання в п.2 Порядку №332,станом на початок війни, а отже і до 24.02.2022 року Дніпропетровська область не входила до відповідного переліку.
Дніпропетровська область до вказаного переліку була включена розпорядженням Кабінету Міністрів України від 11.03.2022 №213-р «Про внесення зміни у додаток до розпорядження Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204», що свідчить про те, що позивач станом на 24.02.2022 обліковувався на території, що не включена до відповідного переліку територій, на яких ведуться бойові дії.
Як було встановлено вище, позивач станом на 24.02.2022 не отримував щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у зв`язку з наявністю чинного рішення від 04.05.2021 про припинення виплати допомоги та зняття з оплати з 03.05.2021 року.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що для отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у відповідності до Порядку №332 позивачем мало бути дотримано дві умови:
- отримувати щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг станом на 24.02.2022 року;
- або бути облікованим на території, включеній у Розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року №204-р «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка», на яке міститься посилання в п.2 Порядку №332 або переміщеним з такої території.
Позивач не підпадає під вказані умови, оскільки не отримував допомогу з 03.05.2021 року, та не був переміщений з території у відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року №204-р в первісній редакції до змін розпорядженням від 11.03.2022 №213-р, та не був облікований на такій території до 24.02.2022 року.
Таким чином, судом встановлено правомірність відмови Управління праці та соціального захисту населення Саксаганської районної у місті ради у призначенні позивачу допомоги як внутрішньо переміщеній особі.
Відповідна правова позиція визначена в листі Міністерства соціальної політики України від 15.06.2022 №1700/0/191-22, в якому вказано, що нормами Порядку визначено, що допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24.02.2022, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу. З урахуванням викладеного, якщо внутрішньо переміщена особа не отримувала щомісячну адресну допомогу та не була повторно переміщена після 24.02.2022, вона не має права на отримання допомоги відповідно до Порядку.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надав, натомість, відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність свого рішення, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Судові витрати розподілу не підлягають, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 139, 246, 297 КАС України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова