Справа № 420/8854/21
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2022-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/8854/21
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року (суддя Свида Л.І., м. Одеса, повний текст рішення складений 20.12.2021) по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне підприємство "АКВАВІНТЕКС" до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

27 травня 2021 року ТОВ "СП "АКВАВІНТЕКС" звернулося до адміністративного суду з позовом до ГУ ДПС у Одеській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22.03.2021 року:

- №6460/15-32-07-09, яким позивачу збільшено податкові зобов`язання із податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 2066 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 517 грн.;

- №6457/15-32-07-09, яким позивачу збільшено податкові зобов`язання із податку на прибуток підприємств, який сплачують інші платники на 352602 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 88151 грн.;

- №6474/15-32-07-09, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені у розмірі 33197 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 20302 грн.;

- №6476/15-32-07-09, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 3060 грн. за платежем податок на прибуток іноземних юридичних осіб;

- №6456/15-32-07-09, яким встановлено порушення щодо зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток згідно декларації № від 07.11.2019 року на 1331916 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року адміністративний позов Товариства задоволено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням ГУ ДПС у Одеській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування усіх обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "СП" АКВАВІНТЕКС" у повному обсязі.

В обґрунтування скарги апелянт наводить висновки частини акту перевірки, на підставі яких податковим органом прийнято оспорювані у даній справі податкові повідомлення-рішення.

Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі, в тому числі, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ "СП" АКВАВІНТЕКС" є платником податку на додану вартість та перебуває на обліку в ГУ ДПС в Одеській області (Овідіопольський район).

З 18 лютого 2020 року по 19 лютого 2021 року ГУ ДПС в Одеській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "СП" АКВАВІНТЕКС", за результатами якої складений акт від 26.02.2021 року №2943/15-32-07-08/25040503 (т. І а.с. 17-85).

За висновками зазначеного акту встановлено порушення ТОВ "СП" АКВАВІНТЕКС" вимог:

- пункту 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135, пункту 137.1 статті 137 ПК України, пункту 5 П(С)БО 11 Зобов`язання, пункту 15 П(С)БО 15 Дохід, пунктів 7, 11, 15 П(С)БО 16 Витрати, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що призвело до заниження податку на прибуток у періоді, що перевірявся на загальну суму 352602 грн. (на суму 141516 грн. у 2018 році; 211086 грн. за 9 місяців 2019 року);

- підпункту 192.1.1 пункту192.1, пункту 192.3 статті 192, пунктів 198.1, 198.6 статті 198 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 2066 грн. в серпні, грудні 2017 року (767 грн. у серпні 2017 року; 1299 грн. у грудні 2017 року);

- підпунктів 141.4.2, 141.4.4 пункту 141.4 статті 141 ПК України, в частині не утримання та не перерахування до бюджету податку від суми сплаченого доходу, що призвело до заниження податку з доходів нерезидента на суму 33197 грн. за 1-2 квартали 2017 року; 1, 3, 4 квартали 2018 року;

- підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16, пункту 103.9 статті 103 ПК України в частині не надання звітів про виплачені доходи нерезидентам та утримані з них податки.

На підставі згаданого акту перевірки ГУ ДПС в Одеській області 22 березня 2021 року відносно ТОВ "СП" АКВАВІНТЕКС" винесено оспорювані у даній справі податкові повідомлення-рішення:

- №6460/15-32-07-09, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковим зобов`язанням - 2066 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 517 грн.;

- №6457/15-32-07-09, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток за податковим зобов`язанням - 352602 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 88151 грн.;

- №6456/15-32-07-09, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 1331916 грн.;

- №6474/15-32-07-09, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи нерезидента за податковим зобов`язанням - 33197 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 20302 грн.;

- №6476/15-32-07-09, яким застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 3060 грн.

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи спірні податкові повідомлення-рішення суд першої інстанції виходив з того, що висновки податкового органу, які покладені в основу акта перевірки, що стали підставою для винесення спірних ППР, не знайшли свого підтвердження.

Надаючи правову оцінку законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При розгляді спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди повинні перевіряти їх на відповідність того, чи прийняті (вчинені) вони з дотриманням усіх вимог, визначених частиною другою статті 2 КАС України.

Згідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частин першої та другої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Як визначено частиною другою статті 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування

У справі "Федорченко та Лозенко проти України" (заява №387/03, 20 вересня 2012 року, п. 53) Європейський суд з прав людини висловив позицію, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом", тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Колегія суддів зазначає, що, хоча ця справа стосується податкового спору, у ній закладено один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden №36985/97) Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 22.03.2021 року №6457/15-32-07-09 слугували висновки перевірки про порушення ТОВ "СП "АКВАВІНТЕКС" положень пункту 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135, пункту 137.1 статті 137 ПК України, пункту 5 П(С)БО 11 Зобов`язання, пункту 15 П(С)БО 15 Дохід, затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України від 31.12.1999 №318 зареєстрованого у Мінюсті України від 19.01.2000 за №27/4248 (із змінами та доповненнями), Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а саме до складу задекларованих доходів, що враховуються при визначенні об`єкту оподаткування, не включено суму безнадійної кредиторської заборгованості на суму 40946 грн., в тому числі в наступних податкових періодах: 2017 рік на суму 40946 грн. (Декларація за 2017р.).

Так, з акту перевірки від 26.02.2021 року №2943/15-32-07-08/25040503 вбачається, що податковим органом було встановлено, що ТОВ "СП "АКВАВІНТЕКС" у періоді 2012 року отримало комплектуючі від постачальника ТОВ "УКРВТОРРЕСУРСИ" згідно умовами Договору від 01.08.2012 року №55/2012.

Відповідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 "Розрахунки з постачальниками" у підприємства рахувалась станом на 01.01.2017 року по рахунку 631 кредиторська заборгованість та залишилась не погашеною після закінчення строку позовної даності.

Податковий орган вважає, що заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк давності, є безнадійною, а тому підлягала відображенню у складі доходу.

Надаючи оцінку виявленому порушенню колегія суддів враховує, що відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Як вірно відмітив суд першої інстанції, поставка товарів за вищезгаданим Договором від 01.08.2012 року №55/2012 відбулася ще в 2012 році, проте ні в акті перевірки, ні в запереченні на адміністративний позов ТОВ "СП "АКВАВІНТЕКС" податковий орган не зазначив, з якого періоду кредиторська заборгованість вважається безнадійною та якою датою закінчився строк позовної давності.

Як наслідок, контролюючий орган не вказав на те, що встановлене порушення мало вплив на фінансовий результат до оподаткування саме за перевіряємий період (2017-2019).

Ураховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено, що нарахування грошового зобов`язання у зв`язку із не відображенню у складі доходу безнадійної заборгованості відбулося у межами строку, встановленого пунктом 102.1 статті 102 ПК України.

При цьому колегія суддів критично ставиться до посилання податкового органу у апеляційній скарзі на не надання товариством документів та пояснення щодо не задекларованих показників з питання безнадійної кредиторської заборгованості через сплив строку. Згідно до приписів пункту 44.3 статті 44 ПК України первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансової звітності та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, повинні зберігатися на підприємстві не менше 1095 днів із дня подання податкової звітності, а якщо звітність не подавалася, тоді з останнього дня строку для її подання, передбаченого ПК. Для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на ДПС, - не менше 1095 днів із дня здійснення відповідної господарської операції.

Щодо висновків акту перевірки про порушення ТОВ "СП "АКВАВІНТЕКС" пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України, а саме неправомірне включення до складу податкового кредиту ПДВ 717334 грн. грн. по операціям з ТОВ "ПРОГРЕС-НК", через не підтвердження господарських операцій між ними.

Так, судом першої інстанції на підставі матеріалів даної справи встановлено, що 23 січня 2017 року ТОВ "СП "АКВАВІНТЕКС" (Покупець) та ТОВ "ПРОГРЕС-НК" (Продавець) укладено договір №2301/17 про постачання матеріалів будівельного призначення.

Відповідно до пункту 1.1 цього Договору Продавець, на підставі заявки Покупця, зобов`язується передати у власність Покупця матеріали будівельного призначення, а саме: матеріали асортимент, кількість, ціна яких визначається в Рахунках-фактурах до Договору, що надані Продавцем та являють собою невід`ємну частину даного договору (надалі матеріали, що зазначені в Рахунках-фактурах - Товар), а Покупець зобов`язується Прийти Товар та оплатити його на умовах Даного договору.

Пунктом 3.3 Договору обумовлено, що Покупець оплачує суму, зазначену в Рахунку-фактурі, у формі попередньої оплати протягом 3 днів із дня одержання Рахунка-фактури, шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Покупця.

Згідно пункту 4.1 Договору Товар постачається на склад покупця за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Центральна, 126. Покупець зобов`язаний забезпечити розвантаження товару.

Відповідно до пункту 4.4 Договору будівельного призначення постачання Товару і його прийняття оформляються в накладній на відвантаження Товару, що підписується уповноваженими представниками Сторін.

На підтвердження реальності умов вказаного договору позивачем до суду надано копії:

- рахунків на оплату по замовленню №41 від 01.02.2017 року, №40 від 01.02.2017 року, №35 від 26.01.2017 року, №39 від 30.01.2017 року, №38 від 30.01.2017 року, №36 від 26.01.2017 року та №37 від 30.01.2017 року, згідно яких ТОВ "СП "АКВАВІНТЕКС" за договором №2301/17 від 23.01.2017 року придбало будівельні матеріали (фанера, пісок, бетон, проволока, цемент, опалубку, панелі, дроти, арматуру, бруски, щебінь, цвяхи, тощо);

- платіжних доручень №4652 від 30.01.2017р., №4653 від 30.01.2017р., №2 від 26.01.2017р., №3 від 30.01.2017р., №1 від 26.01.2017р., №5 від 01.02.2017 року та №4 від 01.02.2017р.;

- видаткових накладних №33 від 09.02.2017 року, №67 від 06.02.2017 року, №49 від 30.01.2017 року, №31 від 30.01.2017 року, №53 від 31.01.2017 року, №61 від 15.02.2017 року, №72 від 13.02.2017 року, №60 від 13.02.2017 року, №50 від 31.01.2017 року, №42 від 09.02.2017 року, №63 від 02.02.2017 року, №64 від 02.02.2017 року та №66 від 06.02.2017 року;

- зареєстрованих податкові накладні №25 від 26.01.2017 року, №33 від 26.01.2017 року, №35 від 26.01.2017 року, №34 від 26.01.2017 року, №44 від 30.01,2017 року, №42 від 30.01.2017 року, №43 від 30.01.2017 року, №52 від 30,01,2017 року, №53 від 30.01.2017 року, №54 від 30,01.2017 року, №4 від 01.02.2017 року, №2 від 01.02.2017 року, №3 від 01.02.2017 року.

Використання ТОВ "СП "АКВАВІНТЕКС" придбаних у ТОВ "ПРОГРЕС-НК" будівельних матеріалів згідно Договору підтверджується актами списання товарів №9 від 28.02.2017 року та №6 від 31.01.2017 року.

Всі вищеозначені документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Податковим органом не оспорюється, що на момент здійснення господарських операцій з ТОВ "ПРОГРЕС-НК" останнє є діючим підприємством, платником ПДВ, основним видом діяльності якого є будівництво житлових та нежитлових будівель, має ліцензію на проведення будівельних робіт.

Доводи податкового органу про відсутність доказів транспортування товарно-матеріальних цінностей за спірними господарськими операціями, зокрема, товарно-транспортних накладних, колегія суддів вважає такими, що не можуть свідчити про безтоварність спірних операцій, оскільки товарно-транспортна накладна призначена виключно для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом. З урахуванням наведеного слід зазначити, що, оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, тому за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, не може свідчити про відсутність реальних господарських операцій та бути єдиною підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість.

Посилання відповідача в обґрунтування висновків щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства на податкову інформацію щодо "ймовірного" ланцюга постачання товарів, робіт, послуг, колегія суддів вважає неаргументованими, оскільки позивач як платник податку не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності та податкового законодавства, а тому не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Отже, платник податків, який придбав товар та або/послуги в особи, що порушує вимоги податкового законодавства, не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію та не знав про певні порушення правил ведення господарської діяльності та оподаткування своїм контрагентом або постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання.

Щодо баз автоматичного співставлення, то колегія суддів зазначає, що будь-яке автоматичне співставлення чи дані, отримані з автоматизованих систем контролюючого органу, не є належними доказами в розумінні процесуального закону, оскільки автоматизоване співставлення, зокрема, задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань.

Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16 квітня 2021 року у справі №805/5017/15-а.

З урахуванням наведеного, висновки акту перевірки від 26.02.2021 року №2943/15-32-07-08/25040503 про неможливість встановити факт придбання матеріалів, що не дає можливості підтвердження походження товару, списання на витратні рахунки бухгалтерського обліку та відповідно включення ТОВ "СП" АКВАВІНТЕКС" до витрат в податковій декларації з податку на прибуток звітності за 2017 рік є лише припущенням податкового органу, яке спростовується належними та допустимими доказами, копії яких містяться в матеріалах справи.

Щодо висновків податкового органу про не сплату позивачем до бюджету податків при виплаті доходів з джерелом походження з України нерезидентам.

Так, відповідно до положень підпунктів 141.4.2, 144.4.4 пункту 141.4 статті 141 ПК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3-141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Сума фрахту, що сплачується резидентом нерезиденту за договорами фрахту, оподатковується за ставкою 6 відсотків з джерела виплати таких доходів за рахунок цих доходів. При цьому: базою для оподаткування є базова ставка такого фрахту; особами, уповноваженими справляти податок та вносити його до бюджету, є резидент, який виплачує такі доходи, незалежно від того, чи є він платником податку, а також суб`єктом спрощеного оподаткування.

При цьому, статтею 3 ПК України унормовано, що якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до пункту 1 статті 8 Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Молдова про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження податкових ухилень, підписаної 29 серпня 1995 року, ратифікованої 23 квітня 1996 року, прибутки, одержані резидентом Договірної Держави від експлуатації морських, річкових і повітряних суден, дорожніх транспортних засобів у міжнародних перевезеннях будуть оподатковуватись лише в цій Державі.

Згідно з приписами пунктів. 103.2-103.4, 103.9 статті 103 ПК України особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.

Бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із джерел в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів.

При цьому бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу.

Підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

Особа, яка виплачує доходи нерезидентові, зобов`язана у разі здійснення у звітному періоді (кварталі) виплат нерезидентам доходів із джерелом їх походження з України подавати контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) звіт про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів у строки та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не оспорюється апелянтом, ТОВ "СП" АКВАВІНТЕКС" укладено договір №21/02-18 від 21.02.2018 року на перевезення вантажів автомобільним транспортом з нерезидентом DoruTrans SRL, Республіка Молдова, на користь якого товариством виплачено дохід; договір №27/11-У від 27.11.2018 року на перевезення вантажів автомобільним транспортом з нерезидентом BasarabiaImpex SRL, Республіка Молдова, на користь якого виплачено дохід; контракт №1/Akvavinteks/GTE від 04.04.2014 року на надання консультаційних послуг GlobalTradingEnterprises SRL, Республіка Молдова, на користь якого позивачем виплачено дохід.

Ураховуючи приписи статті 3 ПК України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки вищезазначені підприємства є резидентами Республіки Молдова, на їх користь виплачений дохід, прибуток одержаний ними оподатковується лише в цій Державі.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції про наявність підстав для скасування податкових повідомлень-рішень від 22.03.2021 року №6457/15-32-07-09, №6474/15-32-07-09, №6476/15-32-07-09, №6456/15-32-07-09. Адже в даному випадку податковим органом не було доведено їх правомірності.

Щодо висновків податкового органу про порушення позивачем приписів підпункту 192.1.1 пункту192.1, пункту 192.3 статті 192, пунктів 198.1, 198.6 статті 198 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 2066 грн.

Як вбачається з акту перевірки, перевіряючими було встановлено, що згідно інформаційної бази даних Податковий блок "Система автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів", між сумами податкових зобов`язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у перевіряємому періоді у ТОВ "СП" АКВАВІНТЕКС" по взаємовідносинам з постачальниками встановлені розбіжності (завищення податкового кредиту) на суму ПДВ 2066 грн.

Згідно баз даних АРМів АІС РПП, розбіжності по взаємовідносинам ТОВ "СП" АКВАВІНТЕКС" з постачальником ТОВ "УКРАЇНСЬКО-МОЛДАВСЬКЕ СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ТРАНСІМЕКС" на суму ПДВ 767 грн. в серпні 2017 року виникли у зв`язку з тим, що (постачальником) не подано податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2017 року та відповідно не задекларовано податкові зобов`язання.

Покупцем ТОВ "СП" АКВАВІНТЕКС" не зменшено податковий кредит в серпні 2017 року, відхилення склало 767 грн., чим завищено податковий кредит за серпень 2017 року на суму 767 грн.

Розбіжності по взаємовідносинам ТОВ "СП" АКВАВІНТЕКС" з постачальником ПП "ОККО-БІЗНЕС КОНТРАКТ" на суму ПДВ 1139 грн. виникли у зв`язку з тим, що (покупцем) ТОВ "СП" АКВАВІНТЕКС" не зменшено податковий кредит за листопад 2017 року на суму 1139 грн. розрахунком коригування, виписаним постачальником та задекларованим в Додатку 5 до Податкових декларацій з податку на додану вартість, а саме постачальником зменшено податкові зобов`язання в березні 2018 за листопад 2017 року: на суму (-) 1139 грн., Додаток 1 Розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) № від 24.04.2018.

Покупцем ТОВ "СП" АКВАВІНТЕКС" не зменшено податковий кредит за листопад 2017р., відхилення склало 1139 грн., чим завищено податковий кредит за листопад 2017 року на суму 1139 грн.

Розбіжності по взаємовідносинам ТОВ "СП" АКВАВІНТЕКС" з постачальником ТОВ "САН-ЕЛЕКТРА" на суму ПДВ 160 грн., в тому числі грудень 2017 року виникли у зв`язку з тим, що (покупцем) ТОВ "СП" АКВАВІНТЕКС", вдруге було включено до податкового кредиту суму ПДВ 160 грн., в додатку 5 Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)' № від 22.01.2018 ряд.20 до декларації з податку на додану вартість за грудень 2017 року. Вперше суму ПДВ було включено в додаток 5 Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) № від 22.01.2018 ряд.31. до декларації з податку на додану вартість за грудень 2017 року.

Ураховуючи вимоги пункту 198.6 статті 198 ПК України, згідно яких не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними, а також те, що позивачем не було надано суду доказів усунення вищезазначених розбіжностей, які призвели до завищення ТОВ "СП" АКВАВІНТЕКС" податкового кредиту на загальну суму ПДВ 2066 грн., колегія суддів не вбачає підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 22.03.2021 року №6460/15-32-07-09.

Таким чином доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування судом першої інстанції усіх обставин справи знайшли часткове підтвердження під час апеляційного перегляду даної справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року скасувати в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне підприємство "АКВАВІНТЕКС" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.03.2021 року №6460/15-32-07-09.

У вказані частині прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.03.2021 року №6460/15-32-07-09.

В інший частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов