Справа № 480/2856/22
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2022 року Справа № 480/2856/22

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 (пп НОМЕР_2) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_2 (пп НОМЕР_2), в якій просить:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 (пп НОМЕР_2) щодо не проведення виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби встановленої ч.2 статті 15 закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у повному обсязі;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (пп НОМЕР_2) перерахувати та доплатити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби встановленої ч.2 статті 15 закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2 календарних років.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у зв`язку зі звільненням у зв`язку із закінченням строку контракту. Відповідно до наказу від 29.10.2021 №275 позивачу нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 4 повних календарних років. Натомість вислуга позивача в Збройних силах України становить : календарна 06 років 07 міс. 00 дн., пільгова - 03 роки 08 міс. 08 днів, загальна вислуга років становить 10 років 03 місяці 08 днів. Таким чином, як зазначає позивач, відповідачем не в повному обсязі нарахована та виплачена одноразова грошова допомога в кількості календарних років вислуги, оскільки нараховано за 4 календарні роки, а не за повних шість календарних років вислуги. Вважає, що невиплата зазначеної допомоги у повному обсязі порушує його конституційні права та гарантії на належний соціальний захист, у зв`язку із сим звернувся до суду із даним позовом.

Відповідач повідомлявся про розгляд даної справи належним чином, проте заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 КАС України, до суду не надав.

Згідно із ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Наказом військової частини НОМЕР_2 від 29.10.2021 №275 (а.с. 11) позивача звільнено у запас (у зв`язку з закінченням строку контракту) та зазначено, що вислуга років позивача станом на 29.10.2021 становить: календарна 06 років 07 місяць 00 днів, пільгова 03 років 08 місяців 08 дні, загальні 10 років 03 місяці 08 діб.

Також в наказі військової частини НОМЕР_2 від 29.10.2021 №275 зазначено про виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 4 повних календарних років військової служби.

Враховуючи те, що відповідач не у повному обсязі нарахував та виплатив позивачу суми одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 6 повних календарних років військової служби, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просить донарахувати суму такої допомоги за 2 календарних років слудби.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-ХІІ від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-XII) визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі - Закон №2011-ХІІ) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно з положеннями пункту 2 розділу ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 (далі - Порядок №260), у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.

У частині другій статті 15 Закону №2011-ХІІ міститься пряма вказівка на те, одноразова грошова допомога виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік. Аналогічна норма міститься у пункті 2 розділу ХХХІІ Порядку №260.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що загальна вислуга років на час звільнення позивача становила 10 років 03 місяців 08 днів, водночас у календарному обчисленні така вислуга становила 06 років 7 місяців 00 днів (а.с. 11).

У постанові від 24.11.2020 у справі №822/3008/17 Верховний Суд вказав, що поняття "календарна вислуга років" застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: "в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби". При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" є наявність "вислуги 10 років і більше".

Отже, зазначені висновки стосуються питань, пов`язаних з набуттям права на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовця з урахуванням вислуги років у пільговому обчисленні. Разом з тим, при визначенні розміру такої допомоги враховується лише календарна вислуга років.

Дані обґрунтування суду підтверджуються аналогічною позицією висвітленою у постанові Верховного Суду у справі №806/2104/17 від 11.04.2018р. Наведена правова позиція викладена Верховним Судом також у постанові 24.11.2020 у справі №822/3008/17, які відповідно до ч. 5ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, право на отримання позивачем одноразової грошової допомоги визначається з загальної кількості вислуги років у тому числі пільгових років, а для визначення розміру грошової допомоги з календарних років, що становить в даному випадку 6 повних календарних років.

Натомість згідно змісту наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 29.10.2021 №275 (а.с. 11), позивачу здійснено виплату одноразової грошової допомоги при звільнені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.1992 №393 за 4 календарних років, а не за 6 повних календарних років служби.

За вказаних обставин суд зазначає, що відповідно до правил частини другої статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" позивач як такий, що звільнився зі служби у зв`язку з закінченням строку контракту, набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби 6 років, у зв`язку із чим виплата позивачу такої допомоги за 4 календарних років є неправомірною та необґрунтованою.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (6 календарних років) у день виключення зі списків особового складу військової частини у зв`язку із закінченням строку контракту та зобов`язати відповідача перерахувати та доплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за два повних календарних років служби відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до норм Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, тому питання щодо розподілу судових витрат у даній справі щодо судового збору не вирішується.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 (пп НОМЕР_2) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (6 календарних років) у день виключення зі списків особового складу військової частини у зв`язку із закінченням строку контракту.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_3) перерахувати та доплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 2 повних календарних років служби відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета