Справа № 1.380.2019.003686
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2022-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 липня 2022 року

Київ

справа №1.380.2019.003686

адміністративне провадження №К/990/17841/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Усенко Є.А., Яковенка М.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2022 (повний текст складено 09.06.2022) у справі № 1.380.2019.003686 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу, та рішення,

ВСТАНОВИВ:

12.07.2022 до суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 (далі - позивач, скаржник), направлена поштою 08.07.2022.

Під час перевірки зазначених матеріалів встановлено, що подана касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а тому підлягає залишенню без руху, з огляду на наступне.

1. Відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України, до касаційної скарги додаються документ про сплату судового збору, а також копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

Скаржник до касаційної скарги додав документ про сплату судового збору в сумі 4014,00 грн, що не відповідає розміру, встановленому законом.

Так, відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, розмір судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 01.01.2022 - не більше 49620 грн).

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI (у редакції чинній на день подання позову до суду) за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768,40 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (9605 грн).

Позов у цій справі заявлено фізичною особою у 2019 році, який містить вимоги майнового характеру на загальну суму 621864,35 грн, відповідно, сплаті при поданні позовної заяви підлягав судовий збір в сумі 6218,64 грн.

Постановою суду апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Позивач у касаційній скарзі просить скасувати постанову апеляційного суду і направити справу на новий розгляд. З огляду на наведене, за подання касаційної скарги у цій справі скаржник має сплатити судовий збір у сумі 12437,28 грн (6218,64 грн * 200%).

З урахуванням суми сплаченого позивачем судового збору, скаржнику слід доплатити судовий збір в сумі 8423,28 грн (12437,28 грн - 4014,00 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду сплачується шляхом внесення або перерахування коштів за реквізитами:

Отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783

Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007

Код класифікації доходів бюджету - 22030102

Найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055)

Призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.

2. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі міститься посилання на пункти 1 і 3 частини четвертої статті 328 КАС України, обґрунтування яких є недостатнім для відкриття касаційного провадження.

Так, обґрунтовуючи підставу для касаційного оскарження судового рішення відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України позивач зазначає про відсутність висновку Верховного Суду з питання застосування підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України (далі - ПК України) у подібних правовідносинах, за змістом якого платник податків має право обирати самостійно, якщо інше не встановлено цим Кодексом, метод ведення обліку доходів і витрат.

Водночас при поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судом, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

Скаржник не обґрунтовує, чому він вважає, що саме підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 ПК України врегульовує спір, що виник між сторонами у цій справі, враховуючи, що предметом судового розгляду було не порушення позивачем методу ведення обліку доходів і витрат, а порушення порядку визначення об`єкту оподаткування - чистого оподатковуваного доходу від провадження господарської діяльності, встановленого статтею 177 ПК України.

Обґрунтовуючи підставу для касаційного оскарження судового рішення відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України позивач зазначає, що суд апеляційної інстанції ухвалив постанову без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 11.11.2021 у справі № 420/1878/19 (провадження № К/9901/17314/20) за змістом яких факти виявлених порушень податкового законодавства викладаються в акті документальної перевірки з посиланнями на первинні документи, детальне відображення в акті змісту виявлених порушень слугує гарантією дотримання прав платника.

Обґрунтування, в чому позивач вважає подібність правовідносин у справі № 420/1878/19 з правовідносинами у справі, у якій подано касаційну скаргу, не наведені.

Проаналізувавши зміст постанови апеляційного суду, вона не містить протилежного висновку щодо застосування Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків-фізичними особами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14 березня 2013 року N 395 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 квітня 2013 року за N 607/23139, а підставою для відмови у задоволенні позовних вимог став висновок суду про те, що висновки контролюючого органу про допущення позивачем порушення вимог податкового законодавства, які викладені в Акті перевірки, є правомірними.

Також у касаційній скарзі міститься посилання на пункт 4 частини другої статті 353 КАС України, якому як підстава для касаційного оскарження судового рішення кореспондує пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України. Позивач зазначає, що суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови встановив факт ненадання для перевірки первинних документів на обґрунтування господарської операції фінансового лізингу основних засобів на підставі недопустимих доказів - пояснень відповідача.

Однак, доводи про порушення судом норм процесуального права, передбачених частиною другою статті 353 КАС України, мають бути наведені з одночасним викладенням обґрунтування неправильного застосування судом норм матеріального права відповідно до підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України. Такі доводи мають бути наведені у взаємозв`язку із встановленими обставинами і висновками судів щодо кожного з питань, які скаржник вважає неправильно вирішеним. Доведення наявності підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, в частині одного з висновків суду не може бути підставою для відкриття касаційного провадження в частині іншого висновку з підстав порушення норм процесуального права, передбачених частиною другою статті 353 КАС України, якщо ця підстава не наведена з обґрунтуванням помилки при застосуванні норм матеріального права.

При цьому, суд апеляційної інстанції при вирішенні спору застосував пункт 44.6 статті 44 ПК України з урахуванням висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 06.08.2019 у справі №160/8441/18, і касаційна скарга не містить обґрунтування, чому, на переконання скаржника, ця норма матеріального права не підлягала застосуванню у спірних правовідносинах та/або помилковості врахування судом висновку Верховного Суду..

У зв`язку з наведеним скаржнику необхідно подати уточнену касаційну скаргу, у якій викласти підстави для касаційного оскарження судового рішення з урахуванням таких мотивів.

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1 - 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга) (для пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України)

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; 2) постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; 3) вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу; 4) висновок, який на думку скаржника відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України);

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України).

Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

Також обов`язковою умовою при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1 і 2 частини четвертої статті 328 КАС України є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінку судами їх сукупності не можна вважати подібністю правовідносин.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або які зібрані у справі докази судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Такі доводи мають бути викладені з одночасним викладенням обґрунтування неправильного застосування судом норм матеріального права відповідно до підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, встановивши строк, протягом якого скаржник має усунути виявлені недоліки.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 169, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2022 у справі № 1.380.2019.003686 - залишити без руху.

Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, а саме:

- надати платіжний документ про доплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі встановленому Законом № 3674-VI;

- надати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон Є.А. Усенко М.М. Яковенко