Справа № 360/1063/22
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

13 липня 2022 року Справа № 360/1063/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом адвоката Кузнєцової Ганни Петрівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Кузнєцової Ганни Петрівни (представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до пільгового підземного стажу роботи за Списком №1 періодів роботи з 01.10.1987 по 16.11.1987, з 18.12.1989 по 20.08.1990, з 28.08.1990 по 31.12.1998 та періоду проходження строкової військової служби у Радянській Армії з 22.11.1987 по 29.11.1989;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового підземного стажу роботи за Списком №1 періоди роботи з 01.10.1987 по 16.11.1987, з 18.12.1989 по 20.08.1990, з 28.08.1990 по 31.12.1998 та період проходження строкової військової служби у Радянській Армії з 22.11.1987 по 29.11.1989;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести перерахунок та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 пенсію у розмірі 80% заробітної плати (доходу) на підставі статті 8 Закону України №345-?І Про підвищення престижності шахтарської праці, починаючи з 23.12.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області врахувати для розрахунку середньомісячного заробітку ОСОБА_1 довідки №458 від 24.03.2017 та №461 від 24.03.2017 про заробітну плату для обчислення пенсії за періоди з січня 1991 року по грудень 1995 року та з січня 1996 року по червень 2000 року відповідно, починаючи з 23.12.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач знаходиться на обліку у відповідача, де одержує пенсію за віком на пільгових умовах з 20.10.2018.

За розрахунком відповідача загальний стаж роботи позивача складає 22 років 07 місяців 28 днів. Стаж роботи за списком №1 - 11 років 05 місяців 08 днів.

До пільгового підземного стажу роботи за Списком №1 не було зараховано:

І. Період роботи з 01.10.1987 по 16.11.1987 прохідником з повним робочим днем під землею (1 місяць 17 днів).

II. Період проходження строкової військової служби з 22.11.1987 по 29.11.1989 у Радянській Армії (2 роки 0 місяців 8 днів).

III. Період роботи з 18.12.1989 по 20.08.1990 прохідником з повним робочим днем під землею (8 місяців 4 днів).

IV. Період роботи з 28.08.1990 по 31.12.1998 електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею, гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею, прохідником з повним робочим днем під землею (8 років 4 місяців 4 днів).

Загальна тривалість неврахованого пільгового підземного стажу роботи за Списком №1 складає 11 років 02 місяців 3 днів.

Неправильне обчислення пільгового підземного стажу призвело до того, що відносно позивача не застосовано положення статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, якою передбачено, що пенсія у розмірі 80% заробітної плати (доходу) призначається за наявності не менше 15 років пільгового підземного стажу роботи за Списком №1.

23.12.2021 відповідач одержав заяву позивача про перерахунок пенсії з пакетом документів, за результатом розгляду якого надано письмову відмову від 12.01.2022 №112-5920/К-02/8-1200/22.

Позивач з діями відповідача не згоден і вважає їх протиправними.

До Луганського окружного адміністративного суду через підсистему Електронний суд надійшов відзив на позов Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому заперечує проти позову та зазначає, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058.

Пільговий стаж роботи за Cписком №1 позивачу зараховано за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за періоди: з 01.01.1999 по 19.05.2002, з 05.06.2002 по 30.10.2003, з 10.09.2009 по 30.09.2014, з 01.05.2015 по 30.11.2016.

23.12.2021 за №5922/К-1200-21 зареєстровано звернення ОСОБА_1 щодо перерахунку пенсії відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Листом від 12.01.2022 за вих № 112-5920/К-02/8-1200/22 головне управління надало відповідь ОСОБА_1 щодо неможливості проведення зазначеного перерахунку пенсії з урахуванням доданих документів. Згідно даних електронної пенсійної справи страховий стаж ОСОБА_1 складає 22 роки 8 місяців, в тому числі пільговий стаж на підземних роботах за Списком № 1 11 років 5 місяців 8 днів (страховий стаж враховано по 31.12.2016, пільговий по 30.11.2016).

До пільгового стажу на підземних роботах за Списком № 1 зараховано періоди роботи заявника без виключення періодів перебування у відпустках без збереження заробітної плати та відволікань від основної роботи у ДХК Ровенькиантрацит Шахта імені М.В. Фрунзе, ВП Шахта ім. В.В. Вахрушева ТОВ ДТЕК Ровенькиантрацит, ВП Шахтоуправління Ясенівське ТОВ ДТЕК Ровенькиантрацит з 01.01.1999 по 30.10.2003, з 10.09.2009 по 31.03.2013, з 01.04.2013 по 30.09.2014 та з 01.05.2015 по 30.11.2016.

Період роботи з 01.10.1987 по 16.11.1987 на шахті «Центральна» виробничого об`єднання по видобутку антрациту «Антрацит» не зараховано до загального стажу в зв`язку з порушенням вимог Інструкції 58, а саме: наказ про звільнення видано пізніше дня звільнення.

Періоди роботи: з 18.12.1989 по 20.08.1990 на шахті «Партизанська» виробничого об`єднання по видобутку антрациту «Антрацит» та з 28.08.1990 по 31.12.1998 в шахтоуправлінні імені М.В. Фрунзе виробничого об`єднання «Ровеькиантрацит» зараховано, як страховий стаж на загальних підставах у зв`язку з неможливістю визначити за трудовою книжкою постійної зайнятості протягом повного робочого дня на підземних роботах, а саме: відсутня інформація про підземні спуски у шахту, про атестацію робочих місць за умовами праці, про відволікання від роботи (знаходження у відпустках без збереження заробітної плати, в учбових відпустках, участь у страйках, переведення на роботи з неповним робочим днем чи на інші роботи, про перебування підприємства в простої, тощо).

Відповідно до записів трудової книжки встановити право на пенсію за віком на пільгових умовах не надається можливим у зв`язку з відсутністю довідок Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та інформації про атестацію робочих місць за умовами праці згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу.

Загальний стаж роботи складає 22 роки 7 місяців 28 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком № 1 - 11 років 5 місяців 8 днів, отже здійснити перерахунок пенсії відповідно до ст.8 Закону України «Про престижність шахтарської праці» немає законних підстав, оскільки відсутній необхідний підземний стаж 15 років. Стосовно зобов`язання Головне управління врахувати для розрахунку середньомісячного заробітку довідки № 458 від 24.03.2017 та № 461 від 24.03.2017 про заробітну плату для обчислення пенсії за періоди з січня 1991 року по грудень 1995 року та з січня 1996 року по червень 2000 року відповідно, починаючи з 23.12.2021

Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-IV встановлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до п. 2.10. Порядку 22-1 встановлено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Відтак, обов`язковою умовою для перерахунку пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату за період по 30 червня 2000 року є наявність первинних документів, які підтверджують нараховані суми заробітної плати, які не були додані позивачем до заяви від 23.12.2021.

Відсутність первинних документів, на підставі яких видається довідка про заробітну плату, не дає право для врахування довідки при проведенні перерахунку пенсії.

Тому підстави для проведення перерахунку пенсії на підставі довідок №№ 458, 461 від 24.03.2017 відсутні.

Позиція управління відповідає постанові Верховного суду України, по справі № 21-11а15 від 17.03.2015, якою встановлено, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Також довідка про заробітна плату, в порушення вимог ст. 9 Закону № 1207 та п. 2.9 Порядку 22-1 є недійсною і не створює правових наслідків.

Окрім того, звертаючись до головного управління із заявою від 23.12.2021, позивач взагалі не ставить питання щодо перерахунку пенсії на підставі довідки про заробітну плату. У заяві від 23.12.2021 позивач ставить питання перерахунку пенсії за нормами ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці.

Звернення ОСОБА_1 від 23.12.2021 не є заявою про перерахунок пенсії у розумінні Закону № 1058 та Порядку № 22-1. Відтак, головне управління вважає позовні вимоги позивача до відповідача необґрунтованими, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою суду від 15.02.2022 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку строщеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідив матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов такого.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) отримує пенсію за віком з 20.10.2018, що підтверджується матеріалами справи.

23 грудня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою довільної форми в якій просить здійснення перерахунку пенсії із зарахування спірного періоду, зробити перерахунок розміру пенсії на підставі статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці в розмірі 80% шахтарської праці та перерахувати середній заробіток на підставі довідок №№ 458, 461.

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області листом від 12.01.2022 № 112-5920/К-02/8-1200/22 повідомив позивачу, що період навчання в Антрацитівському гірничому технікумі з 01.09.1983 по 31.05.1990 не зараховано до загального стажу в зв`язку з відсутністю уточнюючої довідки про форму навчання, на час навчання (за дипломом) припадає час строкової служби в лавах Радянської Армії.

Періоди роботи на шахті імені ХХІV з`їзду КПРС Антрацитівського виробничого об`єднання по видобутку антрациту «Антрацит» не зараховано до загального стажу в зв`язку з порушенням вимог Інструкції 58, а саме: з 14.07.1986 по 15.11.1986 - в записі про звільнення не зазначено номер та дату видання наказу підприємства; з 01.07.1987 по 03.09.1987 - в записі про звільнення не чіткий відбиток печатки підприємства.

Період роботи з 01.10.1987 по 16.11.1987 на шахті «Центральна» виробничого об`єднання по видобутку антрациту «Антрацит» не зараховано до загального стажу в зв`язку з порушенням вимог Інструкції 58, а саме: наказ про звільнення видано пізніше дня звільнення.

Періоди роботи: з 18.12.1989 по 20.08.1990 на шахті «Партизанська» виробничого об`єднання по видобутку антрациту «Антрацит» та з 28.08.1990 по 31.12.1998 в шахтоуправлінні імені М.В. Фрунзе виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит» зараховано, як страховий стаж на загальних підставах.

Відповідно до записів трудової книжки встановити право на пенсію за віком на пільгових умовах не надається можливим у зв`язку з відсутністю довідок «Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» та інформації про атестацію робочих місць за умовами праці згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу.

До звернення від 15.12.2021 надані такі документи: довідки № 457, 458, 459, 460, 461 від 24.03.2017, копії наказів № 257 від 05.04.1995, № 389 від 19.05.1997, № 984 від05.06.2002, листи Головного управління праці та соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації № 69/05-497 від 08.07.1997, № 6/2538 від 13.08.2002.

Вся документація та архіви зазначених підприємств залишились в містах Луганськ та Ровеньки Луганської області, які згідно із додатком 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 № 1085-р є тимчасово окупованою територією України, відповідно довідки, які створені будь-якими органами, їх посадовими та службовими особами на тимчасово окупованій території України, не є дійсними.

З огляду на вищевикладене, врахувати для обчислення пенсії довідки, які надані до звернення, відсутні законні підстави.

Загальний стаж роботи складає 22 роки 7 місяців 28 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком № 1 - 11 років 5 місяців 8 днів, отже здійснити перерахунок пенсії відповідно до ст.8 Закону України «Про престижність шахтарської праці» немає законних підстав, оскільки відсутній необхідний підземний стаж 15 років.

Відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_2 від 15.07.1986 у межах спірних правовідносин, судом встановлено, що позивача:

- 01.10.1987 прийнято прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею на шахту «Центральна» в/о «Антрацит»;

- 16.11.1987 звільнено у зв`язку з призивом до Радянської Армії;

- з 22.11.1987 по 29.11.1989 служба в Радянській Армії;

- 18.12.1989 прийнято прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею на шахту «Партизанська» в/о по видобутку антрациту «Антрацит»;

- 20.08.1990 звільнено за власним бажанням;

- 28.08.1990 прийнято електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею в шахтоуправлінні імені М.В. Фрунзе виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит»;

- 01.12.1991 присвоєно 4 розряд електрослюсаря підземного з повним робочим днем;

- 13.01.1994 переведено гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею;

- 04.11.1996 переведено електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем під землею;

- 03.01.1997 переведено прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем під землею;

- 01.07.1997 переведено електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем під землею;

- 19.05.1997 за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1;

- 29.07.2002 переведено прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем під землею;

- 05.06.2002 за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1;

- 31.10.2003 звільнено за власним бажанням.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV.

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058).

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Частиною другою статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах та працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до частини четвертої статті 45 Закону № 1058-IV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 1.1 Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії- додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

За приписами пункту 1.9 Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон).

За приписами пункту 4.3 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з пунктом 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Таким чином, страховий стаж, набутий до 01.01.2004, підтверджується трудовою книжкою та документами, визначеними Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, а страховий стаж, набутий після 01.01.2004, підтверджується довідкою з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Крім того, згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що органи Пенсійного фонду України повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися, чого відповідачем вчинено не було.

Щодо періоду роботи позивача з 01.10.1987 по 16.11.1987 на шахті «Центральна» виробничого об`єднання по видобутку антрациту «Антрацит», суд зазначає наступне.

Згідно зі Списком № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота на яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 за № 1173, і який був чинним до 26.01.1991 розділ 1 «Гірничі роботи» підрозділ 1 «Підземні роботи» передбачає, що право на пенсію на пільгових умовах мають усі робітники, інженерно-технічні працівники та службовці, зайняті повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, азбесту, солі, слюди та інших рудних і нерудних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників та інших підземних споруд, а також всі працівники, зайняті повний робочий день під землею на обслуговуванні зазначених вище робітників і службовців (медперсонал підземних здоровпунктів, працівники підземного телефонного зв`язку і т. д.).

Записами трудової книжки 8-9 підтверджено факт роботи у період з 01.10.1987 по 16.11.1987 на посаді, що дає право на пільги відповідно до Списку №1.

Відповідач, відмовляючи в зарахуванні періоду роботи позивача з 01.10.1987 по 16.11.1987 посилається на те, що наказ про звільнення видано пізніше дня звільнення.

В період, в якому позивачу оформлялася трудова книжка НОМЕР_2 від 15.07.1986, діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року № 162 (надалі Інструкція №162).

Відповідно до абзацу першого пункту 1.1. Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1. Інструкції № 162).

Згідно з абзацами першим, другим, четвертим пункту 2.2. Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції № 162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 року) записується «1984.05.01», в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.: «05.01.1984». Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції № 162).

Відповідно до пункту 2.8. Інструкції № 162 виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на підставі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110.

Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.

Суд зауважує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відтак, суд вважає, що позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки посадовими особами підприємства, на якому позивач працював, не може бути підставою для не зарахування органом Пенсійного фонду України трудового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту позивача.

Враховуючи вище викладене, а також беручи до уваги те, що трудова книжка містить усі необхідні відомості про роботу позивача у спірні періоди, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави їх не враховувати.

Відтак період роботи з 01.10.1987 по 16.11.1987 підлягає зарахуванню до пільгового підземного стажу роботи за Списком №1.

Щодо позовних вимог про зарахування до пільгового стажу позивача періоду його служби в Радянській армії з 22.11.1987 по 29.11.1989, суд зазначає таке.

Також відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з трудової книжки позивача, у період з 01.10.1987 по 16.11.987 він працював прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею на шахті «Центральна» в/о «Антрацит», тобто за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому, 16.11.1987 позивача було звільнено з займаної посади у зв`язку з його призовом до Радянської армії.

Отже, у розумінні частини першої статті 8 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позивач має право на зарахування до його пільгового стажу часу проходження служби в Радянській армії з 22.11.1987 по 29.11.1989.

Щодо періоду роботи позивача з 18.12.1989 по 20.08.1990 на шахті «Партизанська» виробничого об`єднання по видобутку антрациту «Антрацит» та з 28.08.1990 по 31.12.1998 в шахтоуправлінні імені М.В. Фрунзе виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит», суд зазначає наступне.

Згідно зі Списком № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота на яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 за № 1173, і який був чинним до 26.01.1991 розділ 1 «Гірничі роботи» підрозділ 1 «Підземні роботи» передбачає, що право на пенсію на пільгових умовах мають усі робітники, інженерно-технічні працівники та службовці, зайняті повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, азбесту, солі, слюди та інших рудних і нерудних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників та інших підземних споруд, а також всі працівники, зайняті повний робочий день під землею на обслуговуванні зазначених вище робітників і службовців (медперсонал підземних здоровпунктів, працівники підземного телефонного зв`язку і Т.Д.).

Записами трудової книжки №11-12 підтверджено факт роботи у період з 18.12.1989 по 20.08.1990 на посаді, що дає право на пільги відповідно до Списку №1.

Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений Постановою Ради Міністрів СРСР IV № 10 від 26.01.1991, що діяв до 11.03.1994 передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994, що діяв до 16.01.2003 передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Записами трудової книжки №13-21 підтверджено факт роботи у період з 28.08.1990 по 31.12.1998 на посаді, що дає право на пільги відповідно до Списку №1.

Наказами про атестацію робочих місць № 257 від 05.04.1995, № 389 від 19.05.1997 та №984 від 05.06.2002 підтверджено право на пенсію за Списком №1 посадам електрослюсаря підземного, гірничого майстра підземного та прохідника.

При цьому, суд звертає увагу на те, що записи трудової книжки позивача щодо спірних періодів роботи містять повну інформацію про роботу на пільгових умовах, також містять повні відомості про характер виконуваних позивачем робіт, а також зазначеними записами чітко визначено, що у спірні періоди позивач працював повний робочий день під землею. Також, наявні записи щодо проведення атестації робочих місць, яким підтверджено право позивача на пенсію за списком №1.

Крім того, доказів, які б спростовували факт роботи позивача повний робочий день у шкідливих умовах праці та інших доказів, які підтверджували б не виконання позивачем роботи за зазначеною професією у спірний період до суду не надано.

Враховуючи вищенаведене, посилання відповідача на те, що для підтвердження пільгового стажу позивач повинен був надати уточнюючі довідки підприємства є необґрунтованими та безпідставними.

Відтак період роботи з 18.12.1989 по 20.08.1990 та з 28.08.1990 по 31.12.1998 підлягає зарахуванню до пільгового підземного стажу роботи за Списком №1.

Щодо звернення позивача із заявою невстановленого зразка, суд зазначає таке.

Наведені норми свідчить про те, що відповідач після звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії повинен був перевірити документи та, у разі відсутності необхідних документів, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення необхідних документів у тримісячний строк з дня подання заяви. За результатами розгляду заяви відповідач повинен прийняти обґрунтоване рішення.

Разом з цим відповідач в порушення норм Порядку № 22-1, отримавши заяву позивача від 15.12.2021, зареєстровану 23.12.2021 за вхід. № 5920/К-1200-21 розглянув її в порядку Закону України "Про звернення громадян", без прийняття обґрунтованого рішення.

Відповідно до норм Порядку № 22-1, особам, які одержують пенсію, призначену органами Пенсійного фонду за іншими законами, або допомогу, призначену органами соціального захисту населення, пенсія призначається з дати виникнення права на неї.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Аналіз змісту заяви позивача очевидно дає змогу оцінити намір заявника, а саме здійснити перерахунок пенсії позивачу з урахуванням спірних періодів.

Відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 537/3480/17, від 27.11.2019 у справі № 748/696/17, від 26.02.2020 у справі № 541/543/17-а та від 16.12.2021 у справі № 500/1879/20.

Суд наголошує, що позивач є особою похилого віку та відноситься до незахищеної версти населення.

Відповідно до статті 22 Основного Закону держави, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Частина третя статті 22 Конституції України підкреслює, що за прийняття нових законів або при внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами статті 57 Конституції України кожному гарантується право знати свої права і обов`язки.

Суд звертає увагу, що записи трудової книжки позивача містять відомості щодо призначення, переведення та звільнення позивача за спірні періоди, що є підтвердженням трудової діяльності позивача.

За наслідками судового розгляду встановлено, що відповідачем протиправно (у межах позовних вимог) не зараховано до пільгового стажу періоди роботи з 01.10.1987 по 16.11.1987 на шахті «Центральна» виробничого об`єднання по видобутку антрациту «Антрацит», з 18.12.1989 по 20.08.1990 на шахті «Партизанська» виробничого об`єднання по видобутку антрациту «Антрацит» та з 28.08.1990 по 31.12.1998 в шахтоуправлінні імені М.В. Фрунзе виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит» та службу в Радянській Армії з 22.11.1987 по 29.11.1989.

Отже, суд доходить висновку щодо наявності підстав для захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача, з прийняттям за наслідками його розгляду рішення відповідно до вимог законодавства з урахуванням висновків суду.

Стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: […] визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; […].

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Верховний Суд України у постанові від 24.11.2015 у справі № П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим (№ рішення в ЄДРСР 54398764).

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (частина третя статті 245 КАС України).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.96 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У межах спірних правовідносин належним, достатнім та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 15.12.2021, зареєстрованої 23.12.2021 за вхід. № 5920/К-1200-21, з прийняття обґрунтованого рішення, зарахував до пільгового стажу позивача періоди роботи з 01.10.1987 по 16.11.1987 на шахті «Центральна» виробничого об`єднання по видобутку антрациту «Антрацит», з 18.12.1989 по 20.08.1990 на шахті «Партизанська» виробничого об`єднання по видобутку антрациту «Антрацит» та з 28.08.1990 по 31.12.1998 в шахтоуправлінні імені М.В. Фрунзе виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит» та службу в Радянській Армії з 22.11.1987 по 29.11.1989.

При прийнятті рішення суд враховує правову позицію Верховного Суду викладену в постанові від 16.12.2021 у справі № 500/1879/20, відповідно до якої, якщо зі змісту заяви вбачається намір заявника на перерахунок раніше призначеної пенсії, то орган Пенсійного фонду зобов`язаний прийняти відповідне рішення, передбачене частиною п`ятою статтею 45 Закону № 1058.

Позовні вимоги в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести перерахунок та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 пенсію у розмірі 80% заробітної плати (доходу) на підставі статті 8 Закону України №345-VI Про підвищення престижності шахтарської праці, починаючи з 23.12.2021 року є передчасні, адже спірні правовідносини між учасниками справи в цій частині ще не виникли.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області ще не ухвалено рішення щодо перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах на виконання цього рішення суду.

Суд зазначає, що зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу позивача призведе до збільшення пільгового стажу, яке в свою чергу надасть законні підстави для застосування ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці.

З огляду на зазначене відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при перерахунку пенсії будуть порушені.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області врахувати для розрахунку середньомісячного заробітку ОСОБА_1 довідки №458 від 24.03.2017 та №461 від 24.03.2017 про заробітну плату для обчислення пенсії за періоди з січня 1991 року по грудень 1995 року та з січня 1996 року по червень 2000 року відповідно, починаючи з 23.12.2021 року, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною 1 статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Підпунктом 3 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року №22-1, передбачено, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно із пунктом 2.10 вказаного Порядку довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Судом встановлено, що позивачем подано до Управління довідки про заробітну плату № 458 від 24.03.2017 та № 461 від 24.03.2017 для обчислення пенсії за періоди з січня 1991 року по грудень 1995 року та з січня 1996 року по червень 2000 року, однак останнім такі довідки для обчислення розміру пенсії не враховані, з посиланням на не підтвердження відомостей у них первинними документами.

Враховуючи викладене, Суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення як громадянину, який працював на роботах зі шкідливими умовами праці.

Те, що Пенсійний орган позбавлений можливості провести перевірку відповідності записів довідок первинним документам, не покладає надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки довідки містять усі необхідні реквізити та відомості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії позивача з врахуванням довідок № 458 від 24.03.2017 та № 461 від 24.03.2017 про заробітну плату для обчислення пенсії за період з січня 1991 року по грудень 1995 року та з січня 1996 року по червень 2000 року.

Посилання відповідача на те, що позивач взагалі не ставить питання щодо перерахунку пенсії на підставі довідки про заробітну плату, спростовуються змістом заяви, у якій позивач просить перерахувати середній заробіток, додавши вказані довідки.

З огляду на викладене, позовні вимоги належить задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6950-9658-9556-4040 від 02.02.2022.

Як вже вказано судом, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню внаслідок обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права.

З огляду на те, що судом встановлено порушення відповідачем конституційного права позивача на перерахунок та отримання пенсії, як складової частини права на соціальний захист, внаслідок чого позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 256, 262, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Кузнєцової Ганни Петрівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 15.12.2021, зареєстровану 23.12.2021 за вхід. № 5920/К-1200-21 про перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.12.2021, зареєстровану 23.12.2021 за вхід. № 5920/К-1200-21 відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зарахував до пільгового стажу періоди роботи з 01.10.1987 по 16.11.1987 на шахті «Центральна» виробничого об`єднання по видобутку антрациту «Антрацит», з 18.12.1989 по 20.08.1990 на шахті «Партизанська» виробничого об`єднання по видобутку антрациту «Антрацит» та з 28.08.1990 по 31.12.1998 в шахтоуправлінні імені М.В. Фрунзе виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит» та службу в Радянській Армії з 22.11.1987 по 29.11.1989.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахуванням довідок №458 від 24.03.2017 та №461 від 24.03.2017 про заробітну плату для обчислення пенсії за період з січня 1991 року по грудень 1995 року та з січня 1996 року по червень 2000 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (ідентифікаційний код: 21782461, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві грн 40 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Ірметова