Справа № 260/7393/21
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 липня 2022 року м. Ужгород№ 260/7393/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинець Д.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) в особі представника Мацоли Аліни Володимирівни звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач), яким просить:

1) визнати неправомірними дії Головного управління ПФУ в Закарпатській області, щодо прийняття Рішення про відмову в призначенні пенсії за віком та не зарахуванні в стаж роботи період роботи в:

- колгоспі «Дружба» за період з 17.05.1983 р по 30.06.1983 роки та з 23.10.1987 р. по 31.10.1990 роки;

- період роботи у колгоспі імені Ілліча з 12.03.1991 рік по 30.10.1993 рік;

- період догляду за інвалідом І групи з 22.12.2003 року по 31.12.2004 р.;

2) скасувати Рішення Головного управління ПФУ в Закарпатській області від 19.05.2021 року за № 27 та зобов`язати Головне управління ГІФУ в Закарпатській області зарахувати до стажу роботи період роботи в колгоспі «Дружба» з 17.05.1983 р по 30.06.1983 поки та з 23.10.1987 р. по 31.10.1990 роки ; період роботи у колгоспі імені Ілліча з 12.03.1991 рік по 30.10.1993 рік згідно записів в трудовій книжці, та період догляду за інвалідом 1 групи з 22.12.2003 року по 31.12.2004 р. (а.с.1-5).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 травня 2021 року позивач, звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком. До заяви додав всі необхідні документи. Однак, Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 19 травня 2021 року за № 27, відмовлено позивачеві в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутності необхідного стажу роботи.

Вважаючи, вищезазначене рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню останній звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.23, 24).

У подальшому представником Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області було подано до суду відзив на позовну заяву (а.с.29-31). Підтвердив, що позивач дійсно звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком. За результатом розгляду заяви відповідачем прийнято оскаржуване рішення, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки страховий стаж роботи становить лише 19 років 4 місяці 18 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. Відповідно до частин 1, 2 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в діючій редакції), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 65 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років.

До страхового стажу позивачу не зарахований період роботи в колгоспі «Дружба» з 17.05.1983 р. по 30.06.1983 р. таз 23.10.1987 р. по 31.10.1990 р., оскільки у довідці №11 від 16.04.2021 року відсутні відпрацьовані трудодні, період роботи з 12.03.1991 р. по 30.10.1993 р. в колгоспі ім. Ілліча, оскільки відсутня довідка про відпрацьовані трудодні та період догляду за інвалідом І групи з 22.12.2003 р. по 31.12.2004 р., оскільки відсутній медичний висновок про інвалідність або про необхідність стороннього догляду. При цьому зазначив, що у трудовій книжці позивача не зазначено кількості відпрацьованих трудоднів (або людиноднів) за вказаний період та не вбачається, що позивач виконував, або не виконував річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві, а отже самими записами в трудовій книжці колгоспника не можливо підтвердити періоди роботи позивача. Внесення до трудової книжки відомостей про безпосередню зайнятість у виробництві сільгосппродукції жодним нормативним актом не передбачено, а тому в даному випадку, самі лише записи в трудовій книжці не можуть слугувати належним доказом по справі. З урахуванням викладеного, при обчисленні страхового стажу позивача, період роботи з 17.05.1983 р. по 30.06.1983 р. та з 23.10.1987 р. по 31.10.1990 р. в колгоспі «Дружба» та період роботи з 12.03.1991 р. по 30.10.1993 р. в колгоспі ім.. Ілліча не було зараховано до страхового стажу, оскільки, дані про встановлені та фактично відпрацьовані мінімуми в трудовій книжці відсутні, то визначити тривалість роботи в даних колгоспах, неможливо.

Щодо вимоги позивача зарахувати до стажу роботи період догляду за інвалідом І групи з 22.12.2003 року по 31.12.2004 року повідомив наступне.

Відповідно до п. «є» ч. 3 ст. 56 «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується час догляду за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду. Порядок встановлення часу догляду за інвалідом І групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду встановлений п. 10 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, а саме: зазначений час догляду встановлюється на підставі акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду; документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для інвалідів 51 групи і дітей-інвалідів) і вік (для престарілих і дітей-інвалідів).

Згідно з п. 14 ст. 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю І групи або за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства. Стаж обчислюється на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу, які надаються відділом персоніфікованого обліку Пенсійного фонду.

До 01 січня 2005 року час догляду за названою категорією осіб зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених чинним раніше законодавством. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуга» від 29 квітня 2004 року № 558 непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, котрих обслуговують соціальні служби), призначається щомісячна компенсаційна виплата. При зарахуванні до страхового стажу періоду догляду за інвалідом І групи та престарілим до управління Пенсійного фонду України надається довідка управління праці та соціального захисту населення, яка підтверджує отримання щомісячної компенсаційної виплати за яку сплачені страхові внески.

У разі, якщо до січня 2004 року непрацююча працездатна особа доглядала за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду, час догляду зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, незалежно від отримання допомоги або компенсації. Періоди догляду за пенсіонерами зараховуються до страхового стажу на вказаних вище умовах при призначенні пенсій на загальних підставах.

Час догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду в період до 2004 року (включно) зараховується, зокрема, на підставі акта фактичних обставин здійснення догляду за такою особою, а починаючи з 01 січня 2005 року - у разі отримання компенсації по догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду, в управлінні праці та соціального захисту населення.

Відповідач у відзиві стверджує, що ОСОБА_1 не надав до матеріалів справи медичного висновку про інвалідність або про необхідність постійного стороннього догляду.

У довідці, яку позивач надав для призначення пенсії вказано, що останній здійснював догляд за інвалідом І групи, однак без зазначення медичного висновку та без зазначення щодо потреби постійного стороннього догляду, оскільки відповідно до п. «є» ч. З ст. 56 «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується час догляду за інвалідом 1 групи або дитиною- інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Отже, так як позивач не надав до заяви для призначення пенсії висновку з медичного закладу про інвалідність або про те, що особа, за якою здійснювався догляд, потребувала стороннього догляду, у відповідача немає підстав зарахувати до стажу роботи період з 22.12.2003 р. по 31.12.2004 р.

Враховуючи вищевказане просив відмовити позивачеві в задоволенні позову повністю.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши всі докази, які мають юридичне значення для вирішення справи і розгляду спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17 травня 2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (Хустського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУПФУ в Закарпатській області), із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 19 травня 2021 року за № 27, було відмовлено позивачеві в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутності необхідного стажу роботи.

Позивач вважаючи таку відмову протиправною звернувся із вказаним позовом до суду, за захистом порушеного, на його думку, права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон 1058-IV).

Згідно з пунктом першим частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-ІV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, шо діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Так, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягай встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини та п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії слідує, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

- з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

У разі відсутності, починаючи з січня 2018 року, страхового стажу передбаченого ч.1 ст. 26 вищевказаного закону, право на призначення пенсії за віком після досягнення 63 років мають особи за наявності страхового стажу:

- з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

У разі відсутності, починаючи з 01.01.2019 року, страхового стажу, передбаченого ч. 1 ст. 26 Закону, правом на призначення пенсії за віком після досягнення віку 65 років мають особи за наявності страхового стажу:

- з 01.01.2025 року по 31.12.25 р. - від 15-до 22 років

Судом встановлено, що згідно поданих позивачем до органу Пенсійного фонду документів, останнім зараховано страхового стажу позивача 19 років 4 місяці та 18 днів.

Згідно оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, до страхового стажу позивача не був врахований стаж : в тому числі період роботи в колгоспі «Дружба» с. Стеблівка, відомості про який внесені до трудової книжки та за який мною надано підтверджуючі довідки за період з 17 травня 1983 року по 30 червня 1983 року та з 23 жовтня 1987 року по 31 жовтня 1990 року, оскільки у довідці № 11 від 16 квітня 2021 року відсутні відпрацьовані трудодні.

У відповідності до довідки за № 11 від 16 квітня 2021 року, яка видана на підставі табуляграм про нарахування заробітної оплати праці за 1983 рік № 1341 та за 1987-1990 роки № 3672. Відповідно до яких відомості про кількість трудоднів визначено у карбованцях (а.с.14). Відомості у трудовій книжці та відомості зазначені довідці № 11 від 16.04.2021 р., що підтверджує, час роботи та отримання заробітної плати в колгоспі «Дружба» с. Стеблівка за період з 17.05.1983 року по 30.06.1983 року та з 23.10.1987 р. по 31.10.1990 роки.

Також, до страхового стажу не було враховано період роботи у колгоспі ім. Ілліча з 12 березня 1991 року по 30 жовтня 1993 року, оскільки відсутня довідка про відпрацьовані трудодні. Слід зазначити , що у трудовій книжці, міститься запис № 28 та № 29 про вказаний період роботи у колгоспі ім. Ілліча.

Згідно із статтею 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст.24 Закону № 1058-1V страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-1V).

Згідно п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 23.07.1993 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Положенням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301 передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІ1 (далі - Закон №1788-ХІІ), до стажу роботи зараховується робота на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не викопував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Разом із цим, оскаржуваним рішенням Головного управління ПФУ в Закарпатській області, до страхового стажу не був врахований також період догляду за інвалідом І групи з 22.12.2003 року по 31.12.2004 p., оскільки відсутній медичний висновок про інвалідність або про необхідність стороннього догляду.

Як стверджує позивача, оскільки його батько, за яким він догляд, а саме: ОСОБА_2 , помер у 2009 році, то відповідно його медична картка не збереглися в медичному закладі.

Документами, які підтверджують перебування на інвалідності, можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів праці та соціального захисту населення або Пенсійного фонду та інші документи

Позивач надав до органів Пенсійного фонду довідку Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації від 23 березня 2009 року за № 945 на підтвердження здійснення ним догляду за інвалідом - батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 22 грудня 2003 року по 31 грудня 2008 року.

У вищевказаній довідці зазначено, що позивач - ОСОБА_1 дійсно перебував на обліку в управлінні, як одержувач компенсаційної виплати по догляду за інвалідом її групи (а.с.17).

Згідно ч. З ст. 23 Загальної Декларації прав людини та п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії слідує, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із вимогами п. ж ч. 1 ст. 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788 - XII від 05.11.1991 року, право на трудову пенсію мають особи, які здійснюють догляд за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Згідно зі статтею 11 Закону № 1058 загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають один з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за інвалідом І групи або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу або компенсацію відповідно до законодавства.

Враховуючи наведене вище, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, неправомірно прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу.

Слід зазначити, що відповідно до п.6 пп.2 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 № 28-2 Головне управління фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.

Однак, відповідачем не зроблено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити стаж позивача.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вищезазначені періоди роботи позивача слід зарахувати до її стажу роботи для призначення пенсії, оскільки вони підтверджені належними та достатніми доказами.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак відповідач відзив на позов не подав.

Виходячи із наданих пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку, що достатнім і ефективним способом захисту порушених прав позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення №27 від 19.05.2021 року та зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи період роботи у колгоспі «Дружба» за період з 17.05.1983 р по 30.06.1983 роки та з 23.10.1987 р. по 31.10.1990 роки; у колгоспі імені Ілліча з 12.03.1991 рік по 30.10.1993 рік; та період догляду за інвалідом І групи з 22.12.2003 року по 31.12.2004 р..

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України за № 27 від 19 травня 2021 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у колгоспі «Дружба» за період з 17.05.1983 р по 30.06.1983 роки та з 23.10.1987 р. по 31.10.1990 роки; у колгоспі імені Ілліча з 12.03.1991 рік по 30.10.1993 рік; та період догляду за інвалідом І групи з 22.12.2003 року по 31.12.2004 р..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець