Справа № 600/201/22-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2022-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/201/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання винити дії,-

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Чернівецької міської ради (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Чернівецької міської ради стосовно не надання дозволу на розроблення проекту землеустрою орієнтовною площею 0,10 га у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Чернівецьку міську раду надати дозвіл на розробку проекту землеустрою орієнтовною площею 0,10 га ОСОБА_1 за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

1.2. Ухвалою суду від 14.01.2022 року відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (письмове провадження).

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

2.1. В обґрунтування позовних вимог представник позивача в позові зазначає. Що 31.08.2021 року ОСОБА_1 , являючись учасником бойових дій, звертався до Чернівецької міської ради стосовно надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,10 га у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням 13 сесії 8 скликання Чернівецькою міською радою від 01 грудня 2021 року відмовлено у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 у зв`язку з неподанням графічних матеріалів та невказанням орієнтовної площі земельної ділянки.

2.2. Водночас, зазначає, що ОСОБА_1 при зверненні до відповідача разом із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 було додано графічні матеріали та зазначено орієнтовну площу земельної ділянки (копія заяви додається).

2.3. Відповідачем в порушення вимог чинного законодавства у місячний строк не було прийнято рішення про задоволення або про надання вмотивованої відмови щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою та не взято до уваги, що ОСОБА_1 з 16 липня 2015 року по 16 серпня 2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької областей згідно з довідкою №7602 від 14 серпня 2015 року Маріупольського МУ ГУ МВС України в Донецькій області. Позивач, який є учасником бойових дій, має першочергове право на відведення йому земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва.

2.4. Зазначає, що відповідач, зловживаючи своїми повноваженнями та небажанням вирішити питання щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою не надає позивачу відповідного дозволу або вмотивованої відмови у його наданні.

2.5. Також вказує, що відповідно до ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

2.6. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документацій, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

2.7. З аналізу вказаних норм слідує, що Чернівецька міська рада, як уповноважений орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність, зобов`язувалась після надходження заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою розглянути її в межах місячного строку, визначеного ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу з України.

2.8. Позиція Чернівецької міської ради, яка полягає у неможливості прийняти рішення по суті заявленої позивачем заяви, у зв`язку з неподанням графічних матеріалів та невказанням орієнтовної площі земельної ділянки є неправомірною та суперечить дискреційним повноваженням Чернівецької міської ради, які в силу вимог закону щодо допустимої поведінки зобов`язують орган місцевого самоврядування прийняти одне із законних рішень за наслідком розгляду його заяви.

2.9. Слід звернути увагу, що відсутність належним чином оформленого рішення Чернівецької міської ради про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду заяви позивача, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

2.10. А отже, зазначені факти свідчать про протиправну бездіяльність Чернівецької міської ради щодо неприйняття рішення за його заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Позиція відповідача

2.11. Відповідно до наявного у справі відзиву на позов, відповідач позов не визнає, свою позиції обґрунтовує наступним.

2.12. Так представник відповідача стверджує, що заяву позивача щодо розгляду питання про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 було розглянуто на вирішено по суті шляхом прийняття рішення №632 від 01.12.2021 р. (пункт 10), яким Позивачу ( ОСОБА_1 ) вирішено відмовити у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 у власність у зв`язку з неподанням графічних матеріалів, щодо бажаного місця розташування за адресою АДРЕСА_2 та невказанням орієнтовної площі земельної ділянки, а отже бездіяльність в даному випадку відсутня.

2.13. Також вказує, що посилання Позивача у правовідносинах щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення громадянам у власність земельних ділянок на статтю 123 Земельного кодексу України, яка регулює порядок надання громадянам земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, завідомо є помилковою. Очевидно, правовідносини, що склались між позивачем та відповідачем регулюють статті 118, 186 Земельного кодексу України.

2.14. Щодо рішення Чернівецької міської ради №632 від 01.12.2021р. (пункт 10), яким Позивачу ( ОСОБА_1 ) вирішено відмовити у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , зазначає, що беручи до уваги, що при поданні заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, гр. ОСОБА_1 не було дотримано вимог статті 118 Земельного кодексу України, а отже рішення Чернівецької міської ради №632 від 01.12.2021р. є законним.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. 31.08.2021 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Чернівецької міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно переліку додатків, що додані до заяви, позивачем також подано викопіюванням з детального плану території садибної житлової забудови на АДРЕСА_3 , з бажаним місцем розташування земельної ділянки по АДРЕСА_2 .

3.2. Дослідженням вказаного викопіювання з детального плану території садибної житлової забудови на АДРЕСА_3 , судом встановлено, що спірна земельна ділянка знаходиться одночасно за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

3.3. За результатом розгляду, в тому числі, зави ОСОБА_1 , Чернівецької міською радою прийнято рішення №632 від 01.12.2021 року «Про відмову громадянам у передачі безоплатно у власність земельних ділянок», пунктом 10 якого відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 (відповідно до наданих графічних матеріалів) у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, у зв`язку із неподанням графічних матеріалів, щодо бажаного місця розташування за адресою АДРЕСА_2 та невказанням орієнтовної площі земельної ділянки (підстава: стаття 118 Земельної кодексу України).

ІV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА

4.1. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

4.2. Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

4.3. Статтями 2 та 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року №2768-ІІІ (далі - ЗК України, в редакції, чинній на час подання позивачем заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою) встановлено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

4.4. Відповідно до статті 25 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 року (в редакції, чинній на час подання позивачем заяви про затвердження проекту землеустрою), №858-IV проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок є одним із видів документів із землеустрою.

4.5. Згідно із частиною 1 статті 50 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 року, №858-IV проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом. Проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки також можуть передбачати поділ, об`єднання земельних ділянок, які перебувають у власності однієї особи.

4.6. Статтею 121 ЗК України встановлено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Пунктом г частини 1 статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

4.7. Пунктом а частини 2 статті 83 ЗК України передбачено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

4.8. Відповідно до статті 116 ЗК України Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

4.9. Статтею 118 ЗК України передбачений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

4.10. Зокрема, відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

4.11. Згідно із частиною 7 статті 118 ЗК України Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

V. ПОЗИЦІЯ СУДУ

5.1. Надаючи оцінку цим правовідносинам, суд насамперед має визначити проблему, яка породила наявний правовий конфлікт.

5.2. Позивачем у цій справі оскаржується бездіяльність Чернівецької міської ради щодо прийняття рішення за результатами розгляду його заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

5.3. Законодавцем визначено процедуру набуття громадянами у власність або користування земельних ділянок із земель комунальної власності для індивідуального дачного будівництва.

5.4. Нормами ЗК України також чітко визначені підстави, за наявності яких заявнику може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме: невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Разом із цим, даний перелік є вичерпним.

5.5. Підстави для відмови у наданні дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки у власність або користування, які зазначені в абзаці 1 частини 7 статті 118 ЗК України не підлягають розширеному тлумаченню, визначений нею перелік підстав для відмови є вичерпним, що зокрема слідує із слова лише.

5.6. У разі відсутності наведених підстав для відмови у наданні дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки у власність (про що обов`язково зазначається в рішенні) та перебування земельної ділянки у комунальній власності (юрисдикційна належність землі територіальній громаді), відповідач зобов`язаний був надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

5.7. Дослідженням матеріалів справи судом встановлено, у зв`язку із подачею, в тому числі, ОСОБА_1 зави про надання дозволу на розробку проекту землеустрою Чернівецької міською радою лише 01.12.2021 року прийнято рішення №632 «Про відмову громадянам у передачі безоплатно у власність земельних ділянок», пунктом 10 якого відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 (відповідно до наданих графічних матеріалів) у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, у зв`язку із неподанням графічних матеріалів, щодо бажаного місця розташування за адресою АДРЕСА_2 та невказанням орієнтовної площі земельної ділянки (підстава: стаття 118 Земельної кодексу України).

5.8. Згідно змісту відзиву відповідач наголошує, що міська рада розглянула заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою в порядку та в спосіб, що передбачені чинним законодавством та прийняла рішення про відмову наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

5.9. Однак, суд звертає увагу, що Чернівецька міська рада є суб`єктом владних повноважень, а отже її діяльність має характеризуватись певною послідовністю та передбачуваністю, що зокрема слідує з принципу належного урядування.

5.10. При цьому суд нагадує, що зміст принципу належного урядування передбачає, що державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права; потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків; ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися коштом осіб, яких вони стосуються (Рішення ЄСПЛ у Справі Рисовський проти України (заява № 29979/04), прийняте 20.10.2011 року (набуло статусу остаточного 20.01.2012 року).

5.11. Положеннями частини 7 статті 118 ЗК України на Чернівецьку міську раду, як орган, що передає у власність земельні ділянки, що перебувають у комунальній власності, покладено обов`язок у місячний термін розглянути клопотання і прийняти одне з допустимих рішень, а саме про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову у його наданні.

5.12. Натомість, Чернівецька міська рада прийняла відповідне рішення лише 01.12.2021 року. Таким чином, аналізуючи наведене вище, слід прийти до висновку, що відповідачем в порушення положень частини 7 статті 118 ЗК України, не дотримано обов`язку щодо своєчасного та належного розгляду та прийняття відповідного рішення стосовно поданої позивачем заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

5.13. А тому суд вважає, що Чернівецька міська рада допустила протиправну бездіяльність щодо строку розгляду заяви ОСОБА_1 від 31.08.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, та прийняття відповідного рішення у відповідності до вимог частини 7 статті 118 Земельного кодексу України.

5.14. Попри це, Чернівецькою міською радою все ж прийнято рішення по суті поданої позивачем заяви. Відтак, враховуючи положення пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) щодо способу захисту порушеного права, а також положення частини 2 статті 9 КАС України щодо права суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд вважає за необхідним у цій справі вийти за межі позовних вимог і з метою надання ефективного захисту порушеному права позивача, надати оцінку рішенню Чернівецької міської ради №632 від 01.12.2021 року в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою на предмет його правомірності.

5.15. Як встановлено судом, пунктом 10 рішення Чернівецької міської ради №632 від 01.12.2021 року «Про відмову громадянам у передачі безоплатно у власність земельних ділянок» відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 (відповідно до наданих графічних матеріалів) у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, у зв`язку із неподанням графічних матеріалів, щодо бажаного місця розташування за адресою АДРЕСА_2 та невказанням орієнтовної площі земельної ділянки (підстава: стаття 118 Земельної кодексу України).

5.16. Щодо підстави відмови у частині неподанням графічних матеріалів, то суд зазначає, що така підстава суперечить самому змісту пункту 10 вказаного рішення, оскільки відповідачем самостійно зазначено, що ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 (відповідно до наданих графічних матеріалів).

5.17. Більше того, судом встановлено, що згідно переліку додатків, що додані до заяви, позивачем також подано викопіюванням з детального плану території садибної житлової забудови на АДРЕСА_3 , з бажаним місцем розташування земельної ділянки по АДРЕСА_2 . При цьому, заяву позивача отримано Відділом звернень громадян Чернівецької міської ради, з боку якого жодних зауважень щодо недодання будь-яких додатків не зазначено.

5.18. А тому, рішення Чернівецької міської ради в частині відмови у наданні дозволу на складання проекту землеустрою з підстави неподанням графічних матеріалів є протиправним.

5.19. Стосовно підстави відмови у частині невказання орієнтовної площі земельної ділянки, суд зазначає, що згідно поданої позивачем заяви у ній дійсно відсутнє зазначення орієнтовних розмірів земельної ділянки. Однак, з огляду на визначений перелік підстав, за наявності яких заявнику може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який судом зазначено раніше, невказання орієнтовної площі земельної ділянки не може бути безумною підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою за поданою ним завою.

5.20. Водночас, на поданих графічних матеріалах позивачем схематично визначено розмір земельної ділянки, яку він бажає отримати у власність, у свою чергу, відповідач, як орган, що передає земельні ділянки комунальної власності у власність громадянам, володіє всією повнотою інформації щодо розташування та розмірів таких земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності.

5.21. Разом з цим, суд звертає увагу, що заява ОСОБА_1 містить посилання на положення статті 121 ЗК України, серед яких зазначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах - не більше 0,10 гектара, що є вказівкою на орієнтовану площу земельної ділянки.

5.22. На переконання суду, при вирішення питання про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, відповідач допустив надмірний формалізм. Більше того, у спірних правовідносинах, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, породив суперечку щодо спірної земельної ділянки. При цьому, варто зазначити, що принцип верховенства права підпорядковує державу інтересам людини, а не навпаки. Коли учасником правовідносин виступає держава, остання у суперечці щодо права з будь-якою особою, у тому числі з юридичною особою, має поступитися на користь опонента, оскільки вона сама створила ситуацію правової невизначеності і порушила в такий спосіб принцип верховенства права.

5.23. А тому, рішення Чернівецької міської ради в частині відмови у наданні дозволу на складання проекту землеустрою з підстави неподанням графічних матеріалів є протиправним.

5.24. Враховуючи вищевказане у своїй сукупності, суд вважає, що пункт 10 рішення Чернівецької міської ради №632 від 01.12.2021 року, є протиправним та підлягає скасуванню.

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ

6.1. Аналізуючи матеріали адміністративної справи у своїй сукупності, суд вважає, що не прийнявши у місячний строк відповідного рішення по суті поданої позивачем заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу, орієнтовною площею 0,10 га, відповідач допустив протиправну бездіяльність, порушивши при цьому принцип належного урядування та всупереч положень частини 2 статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

6.2. Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а згідно частини 2 цієї статті Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

6.3. Відповідачем не доведено суду правомірність своєї бездіяльності, натомість з матеріалів справи вбачається порушення прав позивача.

6.4. Окрім цього, суд вважає, що відповідачем протиправно обмежено право позивача на одержання земельної ділянки у власність; підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу, зазначені відповідачем в пункті 10 рішення Чернівецької міської ради №632 від 01.12.2021 року не є належними підставами відповідно до норм ЗК України для такої відмови, а отже відповідач і в цій частині діяв всупереч положень частини 2 статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

6.5. Статтею 245 КАС України визначено повноваження суду при вирішенні справи. Зокрема відповідно до пункту 4 частини 2 цієї статті у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

6.5. Отже, виходячи із зазначених положень статті 245 КАС України, враховуючи те, що позивачем оскаржуюється бездіяльність суб`єкта владних повноважень, суд може відповідача у цій справі зобов`язати вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому відповідно до частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

6.6. Спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

6.7. Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьев проти України" від 05.04.2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

6.8. Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. При прийнятті рішення відповідачем щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відсутній адміністративний розсуд, оскільки розсуд передбачає повноваження обирати у конкретній ситуації з правомірних альтернатив відповідний правомірний варіант поведінки/рішення. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слів може, або.

У випадку, коли повноваження суб`єкта владних повноважень сформульовані через формулу дихотомії задоволити-відмовити, а фактично законодавство не передбачає альтернативи рішення при зверненні особи у разі виконання нею вимог закону, будь-які дискусії про дискреційні повноваження стають безпредметними. Встановити наявність чи відсутність умов дії норми не можна відносити до адміністративного розсуду.

6.9. А тому суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного прав про зобов`язання прийняти відповідне рішення не є втручанням суду дискреційні повноваження відповідача, а є обґрунтованим способом захисту подушеного права позивача (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі №825/602/17, від 22.12.2018 року у справі №804/1469/17, від 26.02.2019 року у справі №802/721/18-а, від 05.03.2019 року у справі №2040/6320/18).

6.10. Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану від 24.03.2022 року № 2145-IX внесено зміни до законодавчих актів України, а саме до розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України доповнено пунктами 27 такого змісту: 27. Під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей. Підпунктом 5 пункту 27 вказаного Закону забороняється безоплатна передача державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі та розроблення такої документації.

VІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

7.1. Статтею 139 КАС України вирішено питання розподілу судових витрат. Зокрема, відповідно до її частини 1 при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

7.2. У цій справі позивач не сплачував судовий збір, оскільки звільнений від нього відповідно до Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року, №3674-VI. Доказів понесення інших судових витрат суду надано не було. Таким чином, суд не присуджує та не стягує у цій справі судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання винити дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Чернівецької міської ради щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 31.08.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 ), та прийняття відповідного рішення у місячний строк у відповідності до вимог частини 7 статті 118 Земельного кодексу України.

3. Визнати протиправним та скасувати пункт 10 рішення Чернівецької міської ради №632 від 01.12.2021 року «Про відмову громадянам у передачі безоплатно у власність земельних ділянок», яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 (відповідно до наданих графічних матеріалів) у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, у зв`язку із неподанням графічних матеріалів, щодо бажаного місця розташування за адресою АДРЕСА_2 та невказанням орієнтовної площі земельної ділянки (підстава: стаття 118 Земельної кодексу України).

4. Зобов`язати Чернівецьку міську раду на черговому засіданні сесії міської ради прийняти рішення, яким надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 ), з урахуванням висновків викладених у мотивувальній частині цього рішення та з урахуванням підпункту 5 пункту 27 Перехідних положень Земельного кодексу України.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач Чернівецька міська рада (м. Чернівці, Центральна площа, буд. 1, ).

Суддя О.В. Анісімов