Справа № 320/7273/21
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2022-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/7273/21 Суддя (судді) першої інстанції: Дудін С.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Горяйнова А.М.

Собківа Я.М.

При секретарі: Шепель О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління державної податкової служби у Київській області (далі - ГУ ДПС у Київській області, відповідач), у якому просив суд про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16 лютого 2021 року №1997/10-36-07-12/ НОМЕР_1 , №1998/10-36-07-12/, від 02 червня 2021 року №10845/10-36-07-12/ НОМЕР_1 , №10847/10-36-07-12/109700850, №10848/10-36-07-12/, №10849/10-36-07-12/, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16 лютого 2021 року №Ф-1993/10/36-07-12/ НОМЕР_1 , рішення від 16 лютого 2021 року №1994/10-36-07-12/ НОМЕР_1 .

В обґрунтування позову зазначено про безпідставність висновку контролюючого органу щодо порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 положень податкового законодавства, та, як наслідок, неправомірність прийняття спірних рішень.

За твердженням позивача, отриманий ним у 2017 році дохід не перевищив максимальний розмір доходу, встановлений для платників єдиного податку 2 групи, оскільки контролюючим органом безпідставно не були взяті до уваги факти повернення позивачем грошових коштів покупцям, які відмовилися від поставленого позивачем товару.

Так, ФОП ОСОБА_1 в якості передоплати за поставлений в майбутньому товар надійшли грошові кошти: 05 липня 2017 року - від ОСОБА_2 в розмірі 72900,00 грн., 08 листопада 2017 року - від ОСОБА_3 на суму 32000,00 грн. Оскільки вказані особи у подальшому на підставі відповідних заяв відмовились від товару та просили повернути кошти, позивачем були повернуті їм відповідні суми грошових коштів на підставі видаткових касових ордерів від 24 жовтня 2017 року та від 09 листопада 2017 року у готівковій формі.

У зв`язку з цим повернуті позивачем вказаним вище особам грошові кошти на загальну суму 104900,00 грн. не належить до обсягу його доходу за 2017 рік, що свідчить про недопущення перевищення граничного розміру доходу, встановленого для платників єдиного податку 2 групи, за 2017 рік.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року даний адміністративний позов - задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що при прийнятті оскаржуваних рішень контролюючий орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, адже за результатами проведеної перевірки встановлено ряд порушень податкового законодавства ФОП ОСОБА_1 .

Зокрема, в ході перевірки було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 отримав на розрахунковий рахунок за 2017 рік дохід від продажу медичного обладнання на загальну суму 1 577 100,00 грн. (без ПДВ), внаслідок чого було перевищено граничний розмір доходу, встановленого для платників єдиного податку 2 групи, за 2017 рік.

Згідно з банківською випискою ФОП ОСОБА_1 за особовим рахунком НОМЕР_2 / НОМЕР_3 на власний картковий рахунок позивача за № НОМЕР_4 перераховані грошові кошти в сумі 72900,00 грн. (для повернення передплати коштів за медичні вироби згідно рахунку-фактури №С7ПР-25970 від 05 липня 2017 року) та в сумі 32000,00 грн. (для повернення передплати коштів за медичні вироби згідно рахунку-фактури №С7ПР-23483 від 16 березня 2017 року).

Проте, 24 жовтня 2017 року та 09 листопада 2017 року операції щодо зняття готівкових коштів відповідно до заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про повернення коштів та видаткових касових ордерів від 24 жовтня 2017 року та від 09 листопада 2017 року про отримання готівкових коштів не здійснювались. Тобто, вказані обставини свідчать про те, що операції з видачі готівки особам, які відмовилися від поставленого товару, документально не підтверджені.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 16 червня 2014 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, про що свідчить інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У період з 04 січня 2021 року по 12 січня 2021 року Головним управлінням ДПС у Київській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою-платником податків ОСОБА_1 за період з 01 січня 2017 року по 25 червня 2020 року та з питань нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, при отриманні доходу від здійснення підприємницької діяльності за період діяльності з 16 червня 2014 року по 25 червня 2020 року, за результатами якої складено акт від 18 січня 2021 року №329/10-36-07-12/ НОМЕР_1 (т.1, а.с.19-45).

У вказаному акті зазначено, що в ході перевірки було встановлено, що за період з 01 січня 2017 року по 25 червня 2020 року позивач здійснював підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності та був платником єдиного податку 2 групи.

Відповідно до наданих на перевірку первинних документів (книги обліку доходів і витрат, банківських виписок) ФОП ОСОБА_1 отримав на розрахунковий рахунок за 2017 рік дохід від продажу медичного обладнання на загальну суму 1577100,00 грн. (без ПДВ).

Згідно колонки 3 книги обліку доходів та витрат ФОП ОСОБА_1 повернуто кошти за товар 24 жовтня 2017 року у розмірі 72900,00 грн. та 09 грудня 2017 року у розмірі 32000,00 грн. та відповідно зменшено на вищезазначені суми дохід від провадження діяльності за 2017 рік.

Крім того, під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 надано письмові пояснення щодо повернення коштів за товар, який був реалізований 05 липня 2017 року на загальну суму 72900,00 грн. та 08 листопад 2017 року на загальну суму 32000,00 грн., але вищезазначені кошти неможливо підтвердити повернення покупцю.

Для проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 надані заява, копія паспорта та коду ОСОБА_2 щодо повернення передоплати від 20 жовтня 2017 року, але відсутній платіжний документ, яким підтверджено сплату (фіскальний чек) згідно рахунку-фактури №С7ПР-25970 від 05 липня 2017 року.

Згідно банківської виписки за особовим рахунком НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , відкритим в АТ "УкрСиббанк", 24 жовтня 2017 року кошти в сумі 72900,00 грн. перераховані на власний картковий рахунок НОМЕР_4 ОСОБА_1 для повернення передоплати коштів за медичні вироби згідно рахунку-фактури №С7ПР-25970 від 05 липня 2017 року, в свою чергу, згідно банківської виписки за картковим рахунком НОМЕР_4 кошти в сумі 72900,00 грн. 24 жовтня 2017 року зараховані з призначенням платежу «поповнення власного карткового рахунку для повернення коштів за медичні вироби згідно рахунку-фактури №С7ПР-25970 від 05 липня 2017 року».

24 жовтня 2017 року операції щодо зняття готівкових коштів відповідно до заяви від 20 жовтня 2017 року ОСОБА_2 та видаткового касового ордеру від 24 жовтня 2017 року про отримання готівкових коштів не здійснювалось.

Для проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 надані заява ОСОБА_3 щодо повернення передплати від 07 листопада 2017 року, але відсутні копія паспорту та коду платника, платіжний документ, яким підтверджено сплату (фіскальний чек) згідно рахунку-фактури №С7ПР-23483 від 16 березня 2017 року.

Згідно банківської виписки за особовим рахунком НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , відкритим в АТ "УкрСиббанк", 09 листопада 2017 року кошти в сумі 32000,00 грн. перераховані на власний картковий рахунок НОМЕР_4 ОСОБА_1 для повернення передплати коштів за медичні вироби згідно рахунку-фактури №С7ПР-23483 від 16 березня 2017 року, в свою чергу, згідно банківської виписки за картковим рахунком НОМЕР_4 кошти в сумі 32000,00 грн. 09 листопада 2017 року зараховані з призначенням платежу «поповнення власного карткового рахунку для повернення коштів за медичні вироби згідно рахунку-фактури №С7ПР-23483 від 16 березня 2017 року».

09 листопада 2017 року операції щодо зняття готівкових коштів відповідно до заяви від 07 листопада 2017 року ОСОБА_3 та видаткового касового ордеру від 07 листопада 2017 року про отримання готівкових коштів не здійснювалось.

Посадові особи контролюючого органу в акті перевірки вказали, що ФОП ОСОБА_1 , який за 2017 рік перевищив граничний обсяг доходу, встановленого для платників єдиного податку 2 групи на рівні 1500000,00 грн., повинен був сплатити єдиний податок за ставкою 15% до суми перевищення вказаного обсягу та з 01 січня 2018 року перейти на загальну систему оподаткування, тобто на сплату інших податків і зборів в порядку, встановленому Податковим кодексом України та подати не пізніше 20 числа місяця, наступного за календарним кварталом, у якому допущено перевищення обсягу доходу, відповідну заяву.

ФОП ОСОБА_1 заяву про перехід на загальну систему оподаткування до органів ДПС не подав.

На суму перевищення обсягу доходу, визначеного пп.2 п.291.4 ст.291 Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_1 відповідно до пп.3 п.293.8 ст.293 Податкового кодексу України зобов`язаний застосовувати ставку єдиного податку у розмірі 15% за 2017 рік: 77100,00 грн. х 15% =11565,00 грн.

В акті перевірки відповідач зазначив, що при перевірці правильності визначення валових доходів за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року, відображених у податкових деклараціях платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2017 рік з даними про суми доходів, встановлено заниження ФОП ОСОБА_1 доходу на зальну суму 104900,00 грн., чим порушено вимоги п.292.1 с;т.292, п.293.3 ст.293 Податкового кодексу України, що призвело до заниження єдиного податку на загальну суму 11565,00 грн.

Враховуючи викладене, реєстрація платником єдиного податку 2 групи ФОП ОСОБА_1 анулюється з 01 січня 2018 року та із зазначеної дати позивач є платником інших податків та зборів, встановлених Податковим кодексом України для фізичних осіб-підприємців.

Також в акті перевірки вказано, що за 2018-2020 роки валовий дохід ФОП ОСОБА_1 становить: 2018 рік - 1372088,05 грн. (без ПДВ), 2019 р. - 1471369,95 грн. (без ПДВ) та за 2022 рік - 965600,00 грн. (без ПДВ).

Контролюючий орган зазначив, що враховуючи, що ФОП ОСОБА_1 не було подано декларації про майновий стан та доходи за 2018-2020 роки, перевіркою правильності декларування валових доходів за період перевірки з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року встановлено заниження загального валового доходу від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування за 2018-2020 роки на такі суми: 2018 рік - 1372088,05 грн. (без ПДВ), 2019 р. - 1471369,95 грн. (без ПДВ) та за 2020 рік - 965600,00 грн. (без ПДВ), чим порушено вимоги п.177.1 ст.177 Податкового кодексу України.

Крім того, відповідач вказав на те, що в ході перевірки було встановлено заниження позивачем суми чистого доходу за 2018 рік на загальну суму 1154361,05 грн. без ПДВ, суми чистого доходу за 2019 рік на загальну суму 736947,95 грн. без ПДВ та за 2020 рік на загальну суму 447112,70 грн. без ПДВ, чим порушено вимоги п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України.

Також в акті перевірки зазначено, що перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2018-2020 роки, що підлягає сплаті до бюджету ФОП ОСОБА_1 , встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 420915,91 грн., у т.ч. за 2018 рік на суму 207784,99 грн., за 2019 рік на суму 132650,63 грн. та за 2020 рік на суму 80480,29 грн., чим порушено вимоги п.167.1 ст.167, п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України.

Контролюючий орган зазначив, що з огляду на заниження ФОП ОСОБА_1 доходу від здійснення підприємницької діяльності за період з 01 січня 2018 року по 25 червня 2020 року на суму 2338421,70 грн. без ПДВ, встановлено заниження позивачем військового збору від здійснення підприємницької діяльності на суму 35076,33 грн., чим порушено п.16.1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Крім того, перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу від здійснення підприємницької діяльності, на який нараховується єдиний внесок, встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за період з 01 січня 2018 року по 25 червня 2020 року занижено ЄСВ на загальну суму 346901,27 грн. за рахунок заниження чистого доходу, з якого відраховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 2338421,70 грн. без ПДВ.

Контролюючий орган зауважив, що оскільки з 01 січня 2018 року була анульована реєстрація позивача як платника єдиного податку 2 групи, він повинен був не пізніше 10 січня 2018 року подати до контролюючого органу заяву та задекларувати загальну суму від здійснення операцій з постачання товарів та послуг, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість за період з 11 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року в розмірі 1372088,05 грн., за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року а розмірі 1471369,95 грн. та з період з 01 січня 2020 року по 25 червня 2020 в розмірі 965600,00 грн.

Оскільки позивачем не подано в установлені строки податкові декларації з ПДВ за період з 01 січня 2018 року по 25 червня 2020, податкові зобов`язання були визначені відповідачем відповідно до п.п.54.3.1 п.54.3 ст.54 ПК України та встановлено заниження позивачем податкових зобов`язань з ПДВ на суму 761811,60 грн.

В акті перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення ФОП ОСОБА_1 наступних вимог чинного законодавства:

- пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України: позивачем за період, що перевірявся, не повідомлено про об`єкти, пов`язані з оподаткуванням (рухоме та нерухоме майно) та дії щодо їх придбання (відчуження, перереєстрації);

- пункту 291.4 статі 291 Податкового кодексу України та вимоги глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України щодо перебування на спрощеній системі оподаткування в частині перевищення позивачем обсягу доходу в сумі 1500000,00 грн. за 2017 рік;

- пункту 292.1 статті 292 Податкового кодексу України в частині заниження єдиного податку на загальну суму 11565,00 грн.

- підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49, підпункту 177.11 статті 177 Податкового кодексу України, в частині неподання податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2018 та 2019 роки;

- пункту 167.1 статті 167, пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, в частині заниження суми чистого доходу за період з 01.01.2018 по26.06.2020 на загальну суму 2338421,70 грн., у т.ч. за 2018 рік в сумі 1154361,05 грн. без ПДВ, за 2019 р. в сумі 736947,95 грн. без ПДВ та за 2020 рік в сумі 447112,70 грн. без ПДВ, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 420915,91 грн., у т.ч. за 2018 рік а сумі 207784,99 грн., за 2019 рік в сумі 132650,63 грн. та за 2020 рік в сумі 804840,29 грн.;

- пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, в частині заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності на суму 35076,33 грн.;

- пункту 2 частини першої статі 7, статті 8, частини другої статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", в результаті чого позивачем за період з 01.01.2018 по 25.06.2020 занижено ЄСВ на загальну суму 346901,27 грн., а саме за 2018 рік на суму 137602,08 грн., за 2019 рік на суму 151111,83 грн. та за 2020 рік на суму 58187,36 грн.;

- підпункту 54.3.1 пункту 54.3 статті 54, пункту 181.1, пункт 183.4 статті 183, підпункту 187.1 статті 187, підпункту "а" пункті 185.1 статті 185, підпункту "а" статті 193 Податкового кодексу України в частині заниження позивачем податкового зобов`язання з ПДВ на загальну суму 761811,60 грн.

На підставі висновків акта перевірки Головним управлінням ДПС у Київській області були прийняті наступні документи від 16 лютого 2021 року:

- податкове повідомлення-рішення №1991/10-36-07-12/ НОМЕР_1 , яким позивачу нараховане грошове зобов`язання з військового збору на загальну суму 43845,41 грн., з яких 35076,33 грн. - податкове зобов`язання та 8769,08 грн. - штрафні (фінансові) санкції (т.1, а.с.46);

- податкове повідомлення-рішення №1992/10-36-07-12/ НОМЕР_5 , яким позивачу нараховане грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 526144,89 грн., з яких 420915,91 грн. - податкове зобов`язання та 105228,98 грн. - штрафні (фінансові) санкції (т.1, а.с.47);

- податкове повідомлення-рішення №1995/10-36-07-12/ НОМЕР_1 , яким позивачу нараховане грошове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 952264,50 грн., з яких 761811,60 грн. - податкове зобов`язання та 190452,90 грн. - штрафні (фінансові) санкції (т.1, а.с.49);

- податкове повідомлення-рішення №1996/10-36-07-12/ НОМЕР_1 , яким позивачу нараховане грошове зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб на загальну суму 14456,25 грн., з яких 11565,00 грн. - податкове зобов`язання та 2891,25 грн. - штрафні (фінансові) санкції (т.1, а.с.50);

- податкове повідомлення-рішення №1997/10-36-07-12/ НОМЕР_1 , яким позивачу нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 680,00 грн. (т.1, а.с.51);

- податкове повідомлення-рішення №1998/10-36-07-12/ НОМЕР_1 , яким позивачу нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 340,00 грн. (т.1, а.с.52);

- вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1933/10-36-07-12/ НОМЕР_1 , якою позивачу нарахована заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску на суму 346901,27 грн. (т.1, а.с.53);

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зорів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №1994/10-36-07-12/ НОМЕР_1 , яким позивачу нараховані штрафні санкції на суму 77321,73 грн. (т.1, а.с.48).

Позивач подав до Державної податкової служби України скаргу на вказані податкові повідомлення-рішення, вимогу та рішення (т.1, а.с.56-61).

Рішенням Державної податкової служби України від 24 березня 2021 року №6608/6/99-00-06-02-01-06 скаргу ФОП ОСОБА_1 в частині оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16 лютого 2021 року №Ф-1993/10-36-07-12/ НОМЕР_1 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 16 лютого 2021 року №1994/10-36-07-12/ НОМЕР_1 залишено без розгляду (т.1, а.с.62-64).

Рішенням Державної податкової служби України від 28 травня 2021 року №12045/6/99-00-06-01-04-06 скаргу позивача задоволено частково, залишено без мін податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 16 лютого 2021 року №1998/10-36-07-12/, №1997/10-36-07-12/, скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 16 лютого 2021 року №1992/10-36-07-12/ НОМЕР_5 в частині штрафних санкцій по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 63137,39 грн., від 16 лютого 2021 року №1995/10-36-07-12/ в частині штрафних санкцій по податку на додану вартість у розмірі 114271,74 грн., від 16 лютого 2021 року №1996/10-36-07-12/ в частині штрафних санкцій з військового збору у розмірі 5261,45 грн., в інших частинах вказані податкові повідомлення-рішення залишено без змін (т.1, а.с.65-74).

На підставі вказаного рішення відповідачем були прийнятті наступні податкові повідомлення-рішення від 02 червня 2021 року:

- податкове повідомлення-рішення №10845/10-36-07-12/ НОМЕР_1 , яким позивачу нараховане грошове зобов`язання з військового збору на загальну суму 38583,96 грн., з яких 35076,33 грн. - податкове зобов`язання та 3507,63 грн. - штрафні (фінансові) санкції (т.1, а.с.77-78);

- податкове повідомлення-рішення №10847/10-36-07-12/ НОМЕР_1 , яким позивачу нараховане грошове зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб на загальну суму 12721,50 грн., з яких 11565,00 грн. - податкове зобов`язання та 1156,50 грн. - штрафні (фінансові) санкції (т.1, а.с.79-80);

- податкове повідомлення-рішення №10848/10-36-07-12/, яким позивачу нараховане грошове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 837992,10 грн., з яких 761811,00 грн. - податкове зобов`язання та 76181,10 грн. - штрафні (фінансові) санкції (т.1, а.с.81-82);

- податкове повідомлення-рішення №10849/10-36-07-12/, яким позивачу нараховане грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 463007,50 грн., з яких 420915,91 грн. - податкове зобов`язання та 42091,59 грн. - штрафні (фінансові) санкції (т.1, а.с.83-84).

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, вимогою та рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На виконання вимог вказаної статті колегія суддів переглядає оскаржуване рішення з тих підстав та щодо тих обставин, на які посилається апелянт в своїй скарзі.

Відповідно до пункту 291.2 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з пунктом 291.3 статті 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Пунктом 291.4 статті 291 Податкового кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

- не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

- обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Відповідно до пункту 292.1 статті 292 Податкового кодексу України доходом платника єдиного податку є, зокрема, для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Відповідно до пункту 292.11 статті 292 Податкового кодексу України до складу доходу, визначеного цією статтею, не включаються, зокрема, суми коштів (аванс, передоплата), що повертаються покупцю товару (робіт, послуг) - платнику єдиного податку та/або повертаються платником єдиного податку покупцю товару (робіт, послуг), якщо таке повернення відбувається внаслідок повернення товару, розірвання договору або за листом-заявою про повернення коштів (п.5).

Згідно з пунктами 292.13-292.14 статті 292 Податкового кодексу України дохід визначається на підставі даних обліку, який ведеться відповідно до статті 296 цього Кодексу.

Визначення доходу здійснюється для цілей оподаткування єдиним податком та для надання права суб`єкту господарювання зареєструватися платником єдиного податку та/або перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Відповідно до пункту 292.16 статті 292 Податкового кодексу України право на застосування спрощеної системи оподаткування в наступному календарному році мають платники єдиного податку за умови неперевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого для відповідної групи платників єдиного податку.

При цьому якщо протягом календарного року платники першої і другої груп використали право на застосування іншої ставки єдиного податку у зв`язку з перевищенням обсягу доходу, встановленого для відповідної групи, право на застосування спрощеної системи оподаткування в наступному календарному році такі платники мають за умови неперевищення ними протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 296.1 статті 296 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої - третьої груп ведуть облік у порядку, визначеному підпунктами 296.1.1 - 296.1.3 цього пункту.

Платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів.

Форма книги обліку доходів, порядок її ведення затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Для реєстрації Книги обліку доходів такі платники єдиного податку подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги, у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

Спірні податкові повідомлення-рішення були прийняті Головним управлінням ДПС у Київській області на підставі висновків щодо перевищення ФОП ОСОБА_1 граничного обсягу доходу, встановленого для платників єдиного податку другої групи на рівні 1500000,00 грн.

У Між тим, за поясненнями позивача, у 2017 році ним було повернуто своїм контрагентам, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , грошові кошти на суму 104900,00 грн., тому висновки контролюючого органу щодо вчинення ним відповідних порушень є безпідставними.

Як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 за КВЕД 2010 є код 47.74 «Роздрібна торгівля медичними й ортопедичними товарами в спеціалізованих магазинах».

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було виставлено ОСОБА_2 рахунок-фактуру №С7ПР-25970 від 05 липня 2017 року за поставку медичного обладнання (стен-система коронарна Resolute Integrity та Anti-Seal пристрій для закриття судин VIP 6Fr) на загальну суму на суму 72900,00 грн. (без ПДВ) (т.1, а.с.88).

Відповідно до виписки за банківським рахунком позивача (№ НОМЕР_6 ) кошти від ОСОБА_2 у сумі 72900,00 грн. за відповідне медичне обладнання були зараховані (надійшли) на розрахунковий рахунок позивача 06 липня 2017 року (т.1, а.с.107-114).

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було передано у власність ОСОБА_2 медичні матеріали та обладнання (стен-система коронарна Resolute Integrity та Anti-Seal пристрій для закриття судин VIP 6Fr) на загальну суму 72900,00 грн. (без ПДВ), про що між вказаними особами було складено та підписано видаткову накладну №С7ПР-25970 від 06 липня 2017 року (т.1, а.с.89).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було вчинено запис до Книги обліку доходів (для платників єдиного податку першої і другої груп та платників єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість) про включення грошових коштів у сумі 72900,00 грн. до складу доходу (графа 2) (т.1, а.с.98-106).

У подальшому ОСОБА_2 звернулася до позивача із заявою від 20 жовтня 2017 року, у якій просила повернути їй сплачені відповідно до квитанції №5800934SB від 06 липня 2017 року грошові кошти на суму 72900,00 грн. у зв`язку з невикористанням медичного обладнання під час оперативного вручання (скасування операції).

У вказаній заяві зазначено про необхідність повернення грошових коштів у готівковій формі з огляду на відсутність у ОСОБА_2 рахунків у банку (т.1, а.с.90).

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за видатковим касовим ордером від 24 жовтня 2017 року повернув ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 72900,00 грн. (т.1, а.с.91).

При цьому, відповідно до банківської виписки по рахунку позивача ( НОМЕР_2 ), одночасно 24 жовтня 2017 року позивачем було перераховано з рахунку № НОМЕР_2 на свій картковий рахунок № НОМЕР_4 грошові кошти на суму 72900,00 грн. (призначення платежу: поповнення власного карткового рахунку для повернення коштів за мед.вироби зг.РФ №С7ПР-25970 від 05 липня 2017 року без ПДВ).

Позивачем було внесено до графи 3 Книги обліку доходів (для платників єдиного податку першої і другої груп та платників єдиного податку третьої групи (скоригована сума доходу) запис від 24 жовтня 2017 року про зменшення суми доходу на 72900,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було виставлено ОСОБА_3 рахунок-фактуру №С7ПР-23483 від 16 березня 2017 року за поставку медичного обладнання (стен-система коронарна Resolute Integrity) на загальну суму на суму 32000,00 грн. (без ПДВ) (т.1, а.с.93).

Відповідно до виписки з банківського рахунку позивача кошти від ОСОБА_3 у сумі 3200,00 грн. за відповідне медичне обладнання були зараховані (надійшли) на розрахунковий рахунок позивача 08 листопада 2017 року.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було передано у власність ОСОБА_3 медичне обладнання (стен-система коронарна Resolute Integrity) на загальну суму 32000,00 грн. (без ПДВ), про що між вказаними особами було складено та підписано видаткову накладну №С7ПР-23483 від 16 березня 2017 року (т.1, а.с.94).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було вчинено запис до Книги обліку доходів (для платників єдиного податку першої і другої груп та платників єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість) про включення грошових коштів у сумі 32000,00 грн. до складу доходу (графа 2) (т.1, а.с.98-106).

У подальшому ОСОБА_3 звернувся до позивача із заявою від 09 листопада 2017 року, у якій просив повернути йому сплачені відповідно до квитанції №МАВ2111180 від 08 листопада 2017 року грошові кошти на суму 32000,00 грн. у зв`язку з не встановленням за медичними показниками стент-системи (т.1, а.с.95).

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 по видатковому касовому ордеру від 09 листопада 2017 року повернув ОСОБА_3 грошові кошти на суму 32000,00 грн. (т.1, а.с.96).

Одночасно, згідно з банківською випискою, 09 листопада 2017 року ФОП ОСОБА_1 було перераховано з рахунку № НОМЕР_2 на свій картковий рахунок № НОМЕР_4 грошові кошти на суму 32000,00 грн. (призначення платежу: поповнення власного карткового рахунку для повернення коштів, опл. за Стент_система коронарна Resolute Integrity РФ C7ПР_23483 від 16/03/2017 ОСОБА_3 ).

Позивачем було внесено до графи 3 Книги обліку доходів (для платників єдиного податку першої і другої груп та платників єдиного податку третьої групи (скоригована сума доходу) запис від 09 листопада 2017 року про зменшення суми доходу на 32000,00 грн.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що ФОП ОСОБА_1 по видатковим касовим ордерам було повернуто ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 72900,00 грн. та 32000,00 грн. на підставі заяв контрагентів про повернення грошових коштів у зв`язку з невикористанням поставленого позивачем товару.

За позицією відповідача, операції щодо зняття готівкових коштів відповідно до заяви ОСОБА_2 від 20 жовтня 2017 року та видаткового касового ордеру від 24 жовтня 2017 року про отримання готівкових коштів та заяви ОСОБА_3 та видаткового касового ордеру від 07 листопада 2017 року про отримання готівкових коштів не здійснювались.

За позицією позивача, повернення 24 жовтня 2017 року попередньо сплачених коштів згідно платіжного доручення №5800934SB на суму 72900,00 грн. та 09 листопада 2017 року попередньо сплачених коштів згідно платіжного доручення №МАВ211180 від 08 листопада 2017 року на суму 32000,00 грн. проводились у безготівковій формі, оскільки покупці сплачували кошти через касу банку і не мали змоги отримати повернуті кошти у безготівковій формі.

Відповідно до пункту 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15грудня 2004 року №637, у цьому Положенні нижчезазначені терміни вживаються в такому значенні:

- касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси. Форми касових ордерів, що використовуються спеціалізованими підприємствами та установами Національного банку України, які не мають оборотної каси, установлюються відповідним нормативно-правовим актом Національного банку України.

З огляду на вищенаведені норми, суд першої інстанції вірно зазначив, що належними документами, які підтверджують факт видачі позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошових коштів на загальну суму 104900,00 грн. є видаткові касові ордери від 24 жовтня 2017 року та від 09 листопада 2017 року із підписами вказаних осіб про одержання коштів у сумі 72900,00 грн. та 32000,00 грн. відповідно.

Посилання відповідача на відсутність операцій по зняттю готівки з карткового рахунку позивача для повернення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі їх заяв критично оцінюється судом, оскільки наведені обставини не виключають можливості наявності у позивача готівкових коштів для повернення покупцям, а операції по переказу позивачем цих сум зі свого банківського рахунку на власний банківський рахунок як фізичної особи (без статусу підприємця) у даному випадку не є визначальними та не має юридичного впливу на спірні правовідносини.

Натомість, визначальним у даному випадку є наявність видаткових касових ордерів, які є належними та допустимими доказами повернення покупцям коштів за товар, який був повернутий.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, матеріалами справи підтверджується факт повернення позивачем грошових коштів своїм контрагентам на загальну суму 104900,00 грн. на підставі їх заяв у зв`язку з невикористанням поставленого позивачем товару, що, у свою чергу, у розумінні пункту 292.11 статті 292 Податкового кодексу України є підставою для виключення вказаної суми зі складу доходу ФОП ОСОБА_1 за 2017 рік.

Таким чином, висновки контролюючого органу щодо віднесення до складу доходу позивача за 2017 рік грошових коштів у сумі 104900,00 грн. є безпідставними та необґрунтованими.

Відтак, враховуючи відсутність факту перевищення ФОП ОСОБА_1 як платником єдиного податку 2 групи у 2017 році максимально допустимої суми доходу, передбаченої для даної групи (1500000 грн.), підстави для анулювання його реєстрації як суб`єкта спрощеної системи оподаткування у контролюючого органу були відсутні.

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02 червня 2021 року №10849/10-36-07-12/ НОМЕР_1 .

Враховуючи, що правові підстави для анулювання реєстрації позивача як платника єдиного податку 2 групи за результатом господарської діяльності за 2017 рік були відсутні, то позивач у 2018-2019 роках правомірно здійснював діяльність за спрощеною системою оподаткування, внаслідок чого підстави для донарахування ФОП ОСОБА_1 податку на доходи фізичних осіб, податку на додану вартість, єдиного соціального внеску та військового збору відсутні.

Таким чином, необхідно визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 02 червня 2021 року №10849/10-36-07-12/, №10848/10-36-07-12/, №10845/10-36-07-12/, від 16 лютого 2021 року №1998/10-36-07/12/, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16 лютого 2021 року №Ф-1993/10-36-07-12/ НОМЕР_1 та рішення про застосування штрафних санкцій від 16 лютого 2021 року №1994/10-36-07-12/ НОМЕР_1 .

Відповідно, враховуючи відсутність у позивача обов`язку подавати податкову звітність з податку на доходи фізичних осіб-підприємців (через відсутність у нього статусу платника цього податку), нарахування на підставі податкового повідомлення-рішення від 16 лютого 2021 року №17/10-36-07-12/ штрафних (фінансових) санкцій на суму 680,00 грн. за порушення підпункту 49.18.4 пункту 49.18, пункту 49.2 статті 49, пункту 177.11 статті 177 ПК України також є необґрунтованим.

З огляду на надані позивачем документи, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Отже усі наведені аргументи апелянта колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 12 липня 2022 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: А.М. Горяйнов

Я.М. Собків