Справа № 300/4818/21
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/4818/21 пров. № А/857/22520/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Пліша М.А.,

за участі секретаря судового засідання Рибачука А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року (суддя Матуляк Я.П., м. Івано-Франківськ, повне судове рішення складено 08 листопада 2021 року) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕнергоТрейдІнвест" до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго Трейд Інвест" (далі ТОВ "Енерго Трейд Інвест") у вересні 2021 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі ГУ ДПС в Івано-Франківській області), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29.04.2021 за № 002581/0706, №002582/0706. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржувані рішення ґрунтуються на невірних висновках перевірки щодо того, що позивачем в період з 01.07.2019 по 05.07.2019 здійснювалась роздрібна торгівля пальним, хоча ні під час перевірки ні при прийнятті рішення відповідачем, не проведено аналізу дотримання касової дисципліни підприємством. На думку позивача, факт роздрібної торгівлі пальним не підтверджується жодним доказом. Що ж стосується несвоєчасної реєстрації в Єдиному державному реєстрі 3 витратомірів-лічильників та 3 рівнемірів-лічильників, то позивач з посиланням на Порядок здійснення Державною податковою службою автоматичного зіставлення показників обсягів обігу та залишків пального, показників обсягів обігу спирту етилового, вказує на те, що до 30.09.2019 у нього відсутній обов`язок щодо такої реєстрації. З цих підстав вважає що слід визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29.04.2021 за № 002581/0706, №002582/0706.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 29.04.2021 за № 002581/0706. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, фактично в частині задоволених позовних вимог його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає,щов період з 01.07.2019 по 05.07.2019 (до отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі) здійснювався продаж пального без наявності ліцензії, що підтверджується Z-звітом РРО фіскальний номер . Зазначає, що позивачем не надано доказів що ним було завчасно подано документи на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. Вказує, що оскільки закон, яким запроваджено ліцензування діяльності із роздрібної торгівлі пальним був опублікований у офіційних виданнях до 01.01.2019, відтак відповідні суб`єкти господарювання мали змогу завчасно ознайомитись з запровадженими змінами та звернутися до податкових органів з питання отримання відповідних ліцензій з 01.07.2019.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що на підставі наказу від 06.04.2021 за №601-п та направлень на перевірку №748, №749 від 06.04.2021, посадовими особами відповідача проведено фактичну перевірку на АЗС в с. Черніїв по вул. Об`їзна, 1, яка належить ТОВ "Енерго Трейд Інвест".

За результатами перевірки складено акт (довідку) про результати фактичної перевірки від 09.04.2021 за №1994/09/15/РРО/40223053 (а.с.6,7).

Перевіркою встановлено наступні порушення:

- роздрібна торгівля пальним без наявності ліцензії, а саме: в період з 01.07.2019 по 05.07.2019 здійснювався продаж пального згідно Z-звіту PPO з №48 по №52 за адресою вул. Об`їзна, 1, с. Черніїв на загальну суму 290436,19 грн., чим порушено вимоги ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального"; - несвоєчасна реєстрація в Єдиному держаному реєстрі 3 витратомірів-лічильників та 3 рівнемірів-лічильників на місці відпуску пального на акцизному складі №1007706 за адресою вул. Об`їзна, 1, с. Черніїв, чим порушено п.230.1.2 ст. 230 Податкового кодексу України; - незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання щоденних електронних документів, а саме 02.10.2020, 18.12.2020, 19.01.2021, 19.02.2021 даних про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби, та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального у розрізі кодів товарних під категорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, чим порушено п.230.1.3 ст. 230 Податкового кодексу України. За наслідками проведеної перевірки відповідачем винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 29.04.2021 за № 002581/0706, № 002582/0706 (а.с.8,9).

Позивачем подано до Державної податкової служби України скаргу на вказані податкові повідомлення-рішення, яка згідно рішення про результати розгляду скарги від 04.08.2021 за №17871/6/99-00-06-03-01-06, залишена без задоволення (а.с.10-12).

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 29.04.2021 за №002581/0706, №002582/0706, позивач оскаржив їх до суду.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що затримка в отриманні ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним була зумовлена виключно відсутністю законодавчо визначеного порядку отримання таких ліцензій станом на 01.07.2019. Зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 29.04.2021 за №002581/0706 прийняте відповідачем без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, і не відповідає критеріям, визначеним у частині другій статті 2 КАС України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначаються Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі Закон №481/95-ВР).

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №481/95-ВР ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» (далі - Закон № 2628-VІІІ) внесені зміни до Закону № 481/95-ВР, зокрема частину двадцяту статті 15 викладено у такій редакції: «Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю».

Одночасно Законом № 2628-VІІІ доповнено частину другу статті 17 Закону №481/95-ВР, за якою до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії - 250000 гривень.

Суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності регулюєЗакон України "Про ліцензування видів господарської діяльності" (далі - Закон №222-VIII), який визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 7 Закону №222-VIII (у редакції з 1 липня 2019 року) ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як, зокрема, виробництво і торгівля пальним, які ліцензуються відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Частиною першою статті 8 Закону № 222-VIII у разі запровадження ліцензування нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, ліцензійні умови провадження нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, набирають чинності у строк, необхідний для приведення суб`єктом господарювання своєї діяльності у відповідність із вимогами ліцензійних умов, але не менш як через два місяці з дня їх прийняття.

Згідно з абзацом четвертим пункту 4 частини першої статті 3 Закону № 222-VIII у разі внесення змін до нормативно-правових актів у сфері ліцензування, передбачається достатній для реалізації цих змін строк, але не менш як два місяці.

Частиною другою статті 20 Закону № 222-VIII встановлено, що у разі відсутності ліцензійних умов провадження відповідного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, відповідальність за провадження такої господарської діяльності без ліцензії не застосовується.

Закон № 2628-VІІІ, яким внесені зміни до Законів № 481/95-ВР, №222-VIII, прийнятий Верховною Радою України 23.11.2018 та опублікований 12.12.2018. При цьому згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 2628-VІІІ останній набирає чинності з 01.01.2019, крім, зокрема, підпункту 6 (щодо змін до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»), підпункту 17 (щодо змін до Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності») пункту 2 розділу II цього Закону, що набирають чинності з 01.07.2019.

За змістом частини 29 статті 15 Закону № 481/95-ВР ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на п`ять років.

Згідно з підпунктом 27 пункту 4 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227 Державна податкова служба України відповідно до покладених на неї завдань здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 545 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним і внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» викладено у новій редакції пункт 6 Переліку № 609, доповнивши його новим видом ліцензійної діяльності (зокрема роздрібна та оптова торгівля пальним, зберігання пального), визначивши орган ліцензування - ДФС, територіальні органи ДФС. Вказана постанова набрала чинності 01.07.2019.

Листом Державної фіскальної служби від 30 травня 2019 року №17014/7/99-99-12-01-01-17 на виконання Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» доведено територіальним органам - головним управлінням ДФС в областях та м. Києві, що суб`єкти господарювання можуть подати документи на розгляд до органу ліцензування для отримання відповідних ліцензій на адресу Головних управлінь ДФС в областях та м. Києві за місцем роздрібної торгівлі пальним, починаючи з 12 червня 2019 року. При цьому Головні управління ДФС у областях та м. Києві мають видавати зазначені ліцензії суб`єктам господарювання, починаючи з 1 липня 2019 року.

Апеляційний суд зазначає, що спірне у цій справі питання щодо притягнення до відповідальності суб`єктів господарювання за здійснення роздрібної торгівлі пальним без ліцензії після набрання чинності Законом №2628-VІІІ у контексті застосування наведених вище норм права вже неодноразово було предметом розгляду Верховного Суду.

Так, у постановах від 01 грудня 2020 року (справа №580/1550/20), від 16 грудня 2020 року (справа №520/13020/19), від 22 грудня 2020 року (справа №400/4113/19), від 28 січня 2021 року (справа №120/4046/19-а), Верховний Суд дійшов висновку, що законодавець при запровадженні ліцензування торгівлі пальним дотримався принципів, встановлених Законом №222-VIII, щодо надання достатнього строку для реалізації прийнятих змін, який склав вісім місяців з дня прийняття Закону № 2628-VІІІ.

Разом з тим, вищий орган виконавчої влади України з метою реалізації положень Закону №481/95-ВР у частині внесених змін Законом №2628-VІІІ, лише 19.06.2019 постановою №545, яка набрала чинності 01.07.2019, визначив органом ліцензування ДФС України та її територіальні органи.

Зволікання з боку держави в особі її органів виконавчої влади (КМУ, ДФС) щодо визначення органу ліцензування та відповідно зменшення суб`єкту господарювання строку для реалізації права на отримання ліцензії до набрання чинності норм Закону № 2628-VІІІ щодо ліцензування, призвело б до необхідності зупинення діяльності суб`єкта господарювання.

Враховуючи викладене, Верховний Суд у справах №580/1550/20, №520/13020/19, №400/4113/19, 120/4046/19-а дійшов висновку, що зазначені дії органів виконавчої влади є прикладом порушення ними принципу «належного урядування», які призвели до перешкод в господарюванні для добросовісних платників податків. Затримка в отриманні ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним була зумовлена виключно відсутністю законодавчо визначеного порядку отримання таких ліцензій станом на день набрання чинності Законом №2628-VIII.

Аналізуючи наявність легітимної мети і пропорційність втручання держави у майнові права позивача за обставин, що склалися у цій справі, необхідно взяти до уваги те, що держава не створила правового регулювання і фактичних умов, за яких господарська діяльність позивача у спірний період могла б бути законною. Необхідний перехідний період був уведений в дію, проте ретроспективної дії таким положенням законодавець не надав. Отже, притягнення до відповідальності за таких умов не може бути визнане таким, що переслідує законну мету і є пропорційним.

Скаржник в апеляційній скарзі покликається на правовий висновок Третього апеляційного адміністративного суду у постанові від 20 січня 2021 року у справі №160/1395/20, та вказує, що суб`єкт господарювання мав змогу завчасно ознайомитися з запровадженими змінами та звернутися до податкових органів з питання отримання відповідних ліцензій з 01.07.2019.

Апеляційний суд вказує, що вищезазначена постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2021 року була скасована постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року у справі №160/1395/20.

Верховний Суд зазначив, що висновок апеляційного суду, що з моменту опублікування Закону №2628-VІІІ 12 грудня 2018 року позивач мав достатньо часу для ознайомлення із запровадженими змінами та звернутись до податкового органу з питання отримання ліцензії до 1 липня 2019 року, колегія суддів розцінює критично, оскільки ні Законом №2628-VІІІ, ні іншим нормативно-правовим актом не було закріплено обов`язку для суб`єкта господарювання діяти таким чином. Водночас, саме на органи державної влади покладено обов`язок діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, що відповідає принципу «належного урядування».

У цій справі Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до позивача відповідальності за здійснення роздрібної торгівлі пальним без ліцензії у період з 1 по 10 липня 2019 року.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для застосування до позивача відповідальності за здійснення роздрібної торгівлі пальним без ліцензії у період з 01.07.2019 по 05.07.2019.

Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі та обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді, оскільки, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

В частині відмовлених позовних вимог рішення суду першої інстанції ГУ ДПС в Івано-Франківській області фактично не оскаржується, відтак апеляційний суд позбавлений права робити правові висновки в цій частині.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року в справі № 300/4818/21- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 13 липня 2022 року