Справа № 420/23266/21
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2022-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретар судового засідання Іщенко С.О.,

за участю:

представника позивача Шморгун В.О. (згідно ордеру), Гудкової Н.Ф. (згідно ордеру),

розглядаючи за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 23 листопада 2021 року надійшла позовна заява приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.10.2021 № та №.

29 листопада 2021 року ухвалою позов приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» залишено без руху та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою від 06 грудня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» та відкрито провадження у адміністративній справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12 жовтня 2021 року Одеською митницею прийнято акт №16/7.10-19-19/37439444 про результати документальної планової виїзної перевірки Приватного підприємства «ГЕЛІОС - ВАН» дотримання вимог законодавства України з питань митної справи за період з 01.08.2018 по 31.07.2021, в якому встановлені наступні порушення: п.2 ч.2 ст.52, ч.4, п.3,5 ч.10 п.1 ч.11 ст.58 Митного кодексу України (далі - МК України) в результаті чого занижене податкове зобов`язання зі сплати ввізного мита в періоді, що перевірявся на загальну суму 129 533, 78 грн; п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України (далі - ПК України) в результаті чого занижене податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на суму 285265,52 грн. Вказує, що 29.10.2021 року Одеською митницею прийняті податкові повідомлення-рішення № та № . ПП «ГЕЛІОС -ВАН» не погоджується з прийнятими податковими рішеннями у частині нарахування податкових зобов`язань на загальну суму 409796,93 грн (у тому числі ввізного мита - 128061,54 грн, податку на додану вартість - 281735,39 грн) та штрафних санкцій у розмірі - 102449,23316 грн за митною декларацією №UA500070/2020/206172. Зазначає, що ПП «ГЕЛІОС-ВАН» та KUTAHYA PORSELEN SAN. A.S. було укладено контракт та погоджена партія товару, що поставлялась та її вартість. ПП «ГЕЛІОС - ВАН» були отримані оригінали товаро-супровідних документів від KUTAHYA PORSELEN SAN. A.S. Вказує, що 19 лютого 2020 року ПП «ГЕЛІОС - ВАН» подано до Одеської митниці Держмитслужби митну декларацію №UA500070/2020/206172 та документи, що підтверджують митну вартість товарів в розмірі 49601,92 євро і обраний метод її визначення за ціною договору. Будь-які інші документи, що стосуються поставки товару, вказаного у інвойсі №РО0488 від 06.02.2020 року 49601,92 євро, на адресу ПП «ГЕЛІОС-ВАН» компанією KUTAHYA PORSELEN SAN A.S. не направлялись.

До суду від відповідача 20.12.2021 за вх №ЕС/3231/21 та 23.12.2021 за вх №73631/21 надійшов відзив, в якому відповідач посилаючись на зміст акту перевірки №16/7.10-19-19/37439444 зазначає, що адміністративний позов ПП «ГЕЛІОС-ВАН» не підлягає задоволенню.

06.01.2022 до суду від позивача за вх №1150/22 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає: митна вартість визначена позивачем, виходячи з фактично сплаченої ціні за товари та дії позивача є правомірними; рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 01.06.2021 року встановлено, що продавець компанії KUTAHYAPORSELENSAN.A.S. в особі заступника генерального директора Celai Kinali надав покупцю для переміщення через митний кордон товарів «посуд столовий та кухонний з фарфору» інвойс від 06.02.2020 року № РО0488, що містить неправдиві відомості стосовно вартості товару. Таким чином, протиправність дій іншої особи встановлена рішенням суду, що набрало законної сили. Відсутність вини позивача у скоєнні податкового правопорушення, виключає нарахування відповідачем ПП «ГЕЛІОС -ВАН» податкових зобов`язань та штрафних санкцій; матеріали перевірки не містять жодного доказу, що підтверджує протиправність дій позивача, порушення позивачем норм митного, податкового законодавства, а також, що подані позивачем документи є недостовірними. Позивачем під час процедури митного оформлення задекларовано митну вартість товару і сплачено суми обов`язкових платежів, виходячи з документів, що були отримані від продавця товару. Відтак, позивачем виконані митні і податкові зобов`язання під час здійснення митних процедур; позивач не несе відповідальність за дії третіх осіб, формування ними товаросупровідних документів, митної декларації країни відправлення, дотримання митного законодавства. В діях ПП «ГЕЛІОС - ВАН» відсутній склад податкового (митного) правопорушення.

21 січня 2022 року ухвалою суду визначено розгляд справи №420/23266/21 проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 30.05.2022 клопотання позивача та відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «EasyCon» задоволено та ухвалено судові засідання по справі № 420/23266/21 здійснювати в режимі відеоконференції поза межами суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon» (https://vkz.court.gov.ua - «EasyCon»).

09.06.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу №420/23266/21 до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, відзивом на позов, дослідивши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що приватне підприємство «ГЕЛІОС-ВАН» (далі також ПП «ГЕЛІОС-ВАН»), , зареєстроване в якості юридичної особи 25.01.2011 та взято на податковий облік в органах державної податкової служби.

Згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПП «ГЕЛІОС-ВАН» здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 46.44 оптова торгівля фарфором, скляним посудом і засобами для чищення; 43.21 електромонтажні роботи; 43.22 монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; 46.41 оптова торгівля текстильними товарами; 46.69 оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням; 46.74 оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткованням і приладдям до нього; 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; 49.41 вантажний автомобільний транспорт; 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються зокрема Митним кодексом України та Податковим кодексом України (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.24 ч.1 ст.4 Митного кодексу України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно з п.7 ч.1 ст.336 Митного кодексу України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом, зокрема, проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи (ч.1 ст.345 Митного кодексу України).

Митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо: 1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; 2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування; 3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення; 4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі; 5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території (ч.2 ст.345 Митного кодексу України).

Відповідно до ч.1, 2 ст.346 Митного кодексу України документальні виїзні перевірки проводяться за наказом відповідного митного органу з урахуванням обставин і підстав, установлених цим Кодексом. Документальною плановою виїзною перевіркою вважається перевірка, яка передбачена в плані-графіку митного органу та проводиться за місцезнаходженням підприємства, що перевіряється. У разі відсутності на підприємстві належних умов для роботи посадових осіб митного органу перевірка такого підприємства, за згодою його керівника, може проводитися у приміщенні митного органу.

Судом встановлено, що відповідно до Плану-графіку документальних планових виїзних перевірок Держмитслужби на ІІІ квартал 2021 року, затвердженого наказом Державної митної служби України від 15.06.2021 №441 (зі змінами внесеними наказом Держмитслужби від 29.07.2021 №565) Чумак Оленою Анатоліївною, начальником відділу проведення митного аудиту Одеської митниці, радником митної служби ІІ рангу, Поліводою Іриною Вікторівною, заступником начальника відділу проведення митного аудиту Одеської митниці, радником митної служби її рангу, Іванчиковою Альоною Юріївною, головним державним інспектором відділу проведення митного аудиту Одеської митниці, інспектором митної служби І рангу, Калабіною Людмилою Володимирівною, головним державним інспектором відділу проведення митного аудиту Одеської митниці, інспектором митної служби І рангу, Терновським Максимом Станіславовичем, головним державним інспектором відділу проведення митного аудиту Одеської митниці, інспектором митної служби І рангу проведена документальна планова виїзна перевірка дотримання ПП «ГЕЛІОС-ВАН» () вимог законодавства України з питань митної справи за період з 01.08.2018 по 31.07.2021 відповідно до програми з переліком питань перевірки, затвердженої наказом про призначення перевірки, яка є невід`ємною частиною акта перевірки, та наведена у додатку №1 до акта.

За результатом вказаної перевірки Одеською митницею складено акт №16/7.10-19-19/37439444 від 12.10.2021 (т.1 а.с.29-47, т.2 а.с.99-108), яким встановлено порушення позивачем:

1. пункту 2 частини другої статті 52, частини четвертої, пунктів 3,5 частини десятої, пункту 2 частини одинадцятої статті 58 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VІ (зі змінами та доповненнями) в результаті чого занижене податкове зобов`язання зі сплати ввізного мита в періоді, що перевірявся на загальну суму 129533,78 грн;

2. пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (зі змінами та доповненнями) в результаті чого занижене податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на суму 285265,52 грн.

Не погоджуючись з вказаними вище висновками акту перевірки позивач подав на нього заперечення (т.1 а.с.48), за результатами розгляду яких відповідачем направлено відповідь на заперечення від 26.10.2021 №7.10-4/19/13/9905 (т.1 а.с.49-52), згідно якої висновки акту перевірки залишено без змін, а заперечення без задоволення.

На підставі висновків вищевказаного акту перевірки, відповідачем 29.10.2021 прийнято:

- податкове повідомлення-рішення №9 (т.1 а.с.54-55), яким за порушення пункту 2 частини другої статті 52, частини четвертої, пунктів 3,5 частини десятої, пункту 2 частини одинадцятої статті 58 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VІ, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 356581,80 грн., з яких 385265,52 грн. за податковими зобов`язаннями, 71316,38 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення-рішення №9 (т.1 а.с.57-58), яким за порушення пункту 2 частини другої статті 52, частини четвертої, пунктів 3,5 частини десятої, пункту 2 частини одинадцятої статті 58 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VІ збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання на суму 161917,23 грн, з яких 129533,78 грн за податковими зобов`язаннями, 32383,45 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи питання щодо правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд виходить з наступного.

Так, оскаржувані податкові повідомлення-рішення №1 ґрунтуються на наступних висновках митного органу про порушення позивача, про які зазначено у розділі «Висновок» акту перевірки №16/7.10-19-19/37439444 від 12.10.2021 (далі також акт перевірки), які обґрунтовані наступним.

В акті перевірки зазначено, що з питань правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів було перевірено МД від 09.02.2020 №UA500070/2020/206172.

ПП «ГЕЛІОС-ВАН» за МД від 09.02.2020 №UA500070/2020/206172 в режимі «імпорт» ввезено товар за кодом згідно з УКТ ЗЕД «посуд столовий та кухонний з фарфору - 41197 шт., Торгівельна марка «KUTAHYAPORSELEN SAN.A.S.», виробник «KUTAHYAPORSELBN SAN. A.S., країна виробництва - TR.».

Загальна вага брутто 21928,55 кг, вага нетто 21453,75 кг. Заявлена фактурна вартість 49601,92 євро, митна вартість 1336588,85.

Разом з митною декларацією, як підставу для переміщення товару через митний кордон України, митному органу серед інших надано наступні товаросупровідні документи:

- зовнішньоекономічний контракт від 20.09.2019 №КР1989;

- інвойс від 06.02.2020 № Р00488, CMR від 19.02.2020 №1680,

- пакувальний лист від 06.02.2020 №РО0488,

- договір транспортно-експедиторського обслуговування від 18.02.2016 №3/003.

Відповідно до вищезазначених товаросупровідних документів, товар переміщено від відправника - (продавця) компанії KUTAHYAPORSELEN SAN. A.S (Туреччина) на адресу одержувача - ПП «ГЕЛЮС-ВАН» ().

З метою перевірки легітимності зазначеної поставки товарів та наданих до митного оформлення документів Державною митною службою України направлено запит від 26.03.2020 № 15/15-02-03/12/724 до митних органів Туреччини.

19.02.2021 Одеською митницею Держмитслужби отримано відповідь від митних органів Туреччини (лист Державної митної служби України від 19.02.2021 № 15/27-04/7.10/159) на запит стосовно перевірки законності ввезення на митну територію України товару «посуд столовий та кухонний з фарфору - 41197 шт., торгівельна марка «KUTAHYAPORSELEN SAN.A.S.», отримувачем яких виступало ПП «ГЕЛЮС-ВАН» ().

До вказаної відповіді митними органами Туреччини (лист від 19.11.2020 року № 4.01.03/UA-58783025) надано копію експортної митної декларації від 07.02.2020 №20410300ЕХ012919 та інвойсу від 06.02.2020 №РО0488, які надавалася до митних органів Туреччини з метою проведення митного оформлення вказаних товарів.

За експортною декларацією від 07.02.2020 № 20410300ЕХ012919 та експортним інвойсом від 06,02.2020 № P00488 відправником товару є компанія «KUTAHYA PORSELEN SAN. A.S.» (ESKISEHIR YOLU 8.KM., 43020, KUTAHYA, TURKEY). Країна призначення вантажу - UА, отримувачем товарів є ПП «ГЕЛІОС-ВАН».

Однак, згідно з документами, що надійшли від митних органів Туреччини (митній декларації №20410300ЕХ012919 від 07.02.2020 та інвойсі №РО0488 від 06.02.2020) до України в режимі «експорт» переміщувався товар «посуд столовий та кухонний з фарфору - 41197 шт., Торговельна марка «KUTAHYAPORSELEN SAN.A.S.», виробник «KUTAHYAPORSELEN SAN. А.S.», країна виробництва - TR., загальною вагою брутто 21928,55 кг, вартістю 99027,37 Євро», що на день подання митної декларації складає 2617204,26 грн.

Таким чином, співставлення даних про товар, які містяться в документах, наданих уповноваженим органом Республіки Туреччина та документах, які подавались при ввезені товарів в Україну за МД від 09.02.2020 № UA500070/2020/206172 дозволяє однозначно стверджувати, що документи стосуються однієї поставки товару, експортованого з Туреччини до України.

Відомості стосовно співставлення даних, які подавалися під час митного оформлення товару за МД від 09.02.2020 № UА500070/2020/206172, з даними, які надані митними органами Республіки Туреччина наведено у додатку №9 «Інформація щодо порівняння даних, заявлених ПП «ГЕЛЮС-ВАН» () під час митного оформлення з даними, отриманими від уповноважених органів Республіки Туреччина», що є невід`ємною частиною цього Акту.

Отже, даними, які містяться у графах експортної декларації від 07.02.2020 №20410300ЕХ012919 та експортному інвойсі від 06.02.2020 № РО04888 підтверджено достовірність даних про товар, наданих при митному оформленні митної декларації від 09.02.2020 № UA500070/2020/206172, а саме щодо відправника, країни відправлення, країни призначення, опису та ваги товару.

Однак, під час співставленням даних, які містяться в експортної МД від 07.02.2020 №20410300ЕХ012919 та експортному інвойсі від 06.02.2020 № РО04888, встановлено, що фактурна вартість товару, заявлена при імпорті товару Є меншою, ніж фактурна вартість задекларована у експортній декларації, яка надана уповноваженим органом Республіки Туреччина.

Фактурна вартість товару, яка задекларована за митною декларацією від 09.02.2020 №UА500070/2020/206172 дорівнює 49 601,920 EUR (1336588,85 грн.), що не відповідає даним графи 22 експортної декларації від 07.02.2020 № 20410300ЕХ012919 - 99027,37 EUR (2617204,26 грн., EUR на день митного оформлення - 26,42910 грн.).

Таким чином, перевіркою встановлено порушення пункту 2 статті 52 Митного кодексу України, в частині повноти декларування ПП «ГЕЛІОС-ВАН» () фактурної вартості товарів, що призвело до заниження митної вартості імпортованого товару.

За результатами перевірки правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, з урахуванням отриманої інформації від митних органів Республіки Туреччина, відомостей, що зазначені в МД від 09.02.2020 № UА500070/2020/206172, Одеською митницею через порушення пункту 2 частини другої статті 52 на підставі статті 55 Митного кодексу України, відповідно до частини чотирнадцятої статті 354 Митного кодексу України визначено митну вартість товару за кодом згідно з УКТ ЗБД 6911 10 00 00 «посуд столовий та кухонний», у розмірі 2617204,26 грн.

Встановлені порушення призвели до заниження ПП «ГЕЛІОС-ВАН» податкових зобов`язань по сплаті митних платежів на загальну суму 409796,93 грн., у тому числі ввізне мито - 128061,54 грн., ПДВ - 281735,39 грн.

Розрахунок заниження податкового зобов`язань ПП «ГЕЛІОС-ВАН» у розрізі МД, кожного товару, видів митних платежів наведено у додатку №10 «Розрахунок податкових зобов`язань ПП «ГЕЛІОС-ВАН» () за МД від 09.02.2020 №UА500070/2020/206172», що с невід`ємною частиною цього Акту.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Згідно ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 54 Митного кодексу України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 543 Митного кодексу України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається митні органи.

Відповідно до статті 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частиною 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 статті 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.1 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Судом встановлено, що ПП «ГЕЛІОС-ВАН» та KUTAHYA PORSELEN SAN. A.S. Туреччина 20.09.2019 укладено контракт №КР1989 (т.1 а.с.64-67) та 30.01.2020 додаткову угоду №1 (т.1 а.с.68-69), за умовами яких продавець продає, а покупець приймає та оплачує на умовах даного контракту наступний товар: вироби з фарфору, скла, пластмаси та/або металу виробництва компанії KUTAHYA PORSELEN SAN. A.S., бренда KUTAHYA PORSELEN, номенклатура, кількість та вартість якого визначається в інвойсах / проформі інвойсах на кожну поставку (п.1.1). Загальна вартість поставленого по контракту товару вираховується в тій же валюті, що і ціна за одиницю товару (Євро) та складається із загальної суми інвойсів (п.3.3). Покупцеві надаються наступні товаросупровідні документи: товаротранспортна накладна, коносамент, інвойс, пакувальний лист, сертифікат походження. Оригінали даних документів продавець направляє покупцеві по кожній поставці кур`єрською службою на додатково погоджену адресу протягом 3 днів з дати відвантаження товару (п.5.3).

З метою митного оформлення товару позивачем для підтвердження його митної вартості до митного органу 09.02.2020 була подана електронна митна декларація № UA500070/2020/206172, у якій було визначено митну вартість товарів, що імпортуються, за основним методом - за ціною контракту № КР1989 від 20.09.2019.

Для підтвердження митної вартості товару за митною декларацією № UA500070/2020/206172 декларант надав митниці наступні документи:

- пакувальний лист (Packing list) № РО0488 від 06.02.2020 (т.1 а.с.84-87);

- рахунок-проформу (Proforma invoice) № 50006544 від 22.01.2020 (т.1 а.с.70-72), відповідно до якого визначено вартість товару 53768,28 євро;

- рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) № РО0488 від 06.02.2020 (т.1 а.с.79), відповідно до якого визначено загальну вартість товару 49601,92 євро;

- домашній коносамент (House bill of lading) №1680 від 09.02.2020;

- навантажувальний документ (Bordereau) №1680 від 07.02.2020 (т.1 а.с.92);

- сертифікат про походження товару форми A (Certificate of origin form A (GSP)) №0047529 від 07.02.2020 (т.1 а.с.88-89);

- банківські платіжні документи, що стосується товару №17 від 29.01.2020 (т.1 а.с.77) та №21 від 07.02.2020 (т.1 а.с.76)

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару №1680-85 від 12.12.2020;

- зовнішньоекономічний контракт № КР1989 від 20.09.2019 та додаткову угоду №1 від 30.01.2020 до нього;

- договір (контракт) про перевезення №3/003 від 18.02.2016;

- заяву на проведення фізичного огляду товару від 19.02.2020.

На підставі викладеного, позивачем у митній декларації № UA500070/2020/206172 від 19.02.2020 було визначено вартість товару 49601,92 євро.

Пунктом 5 частини 1 статті 352 Митного кодексу України визначено, що посадовими особами митних органів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Згідно з ч.5 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст.351 Митного кодексу України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Судом встановлено, що 17.04.2020 Державною митною службою України направлено до митної адміністрації Республіки Туреччина запит (т.2 а.с.158) щодо перевірки автентичності документів, на підставі яких було здійснене митне оформлення товарів за митною декларацією № UA500070/2020/206172 від 19.02.2020, відповідь на яку №4.01.03/UA-58783025 від 19.11.2020 (т.2 а.с.157) з додатками листом від 19.02.2021 №15/27-04/7.10/159 (т.2 а.с.156) направлено до Одеської митниці Держмитслужби.

Зокрема, до такої відповіді митної адміністрації Республіки Туреччина були додані копії митної декларації №20410300ЕХ012919 від 07.02.2020 (т.2 а.с.159-160) та інвойсу №РО0488 від 06.02.2020 (т.2 а.с.161-165), відповідно до яких KUTAHYA PORSELEN SAN. A.S. до України в режимі «експорт» переміщувався товар «посуд столовий та кухонний з фарфору - 41197 шт., торговельна марка «KUTAHYA PORSELEN SAN. A.S.», виробник «KUTAHYA PORSELEN SAN. А.S.», країна виробництва - TR., загальною вагою брутто 21928,55 кг, вартістю 99027,37 Євро».

Окрім цього, постановою Малиновського районного суду м.Одеса від 01.06.2021 по справі №521/5829/21, яка набрала законної сили 14.06.2021 (т.2 а.с.184-188) визнано ОСОБА_1, винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару, а саме 2617204 (два мільйони шістсот сімнадцять тисяч двісті чотири) гривні 26 копійок на користь держави з безпосереднього предмету правопорушення.

Вказаною постановою зокрема встановлено, що: «…відповідно до декларації UA500070/2020/206172 через митний кордон України в режимі «імпорт» переміщувався товар «Посуд столовий та кухонний з фарфору 41197 шт., Торгівельна марка «KUTAHYA PORSELEN SAN. A.S.», країна виробництва TR,загальною вагою брутто 21928,55 кг, вартістю 49601,92 євро». Однак, згідно документів, що надійшли від митних органів Туреччини в Україну в режимі «експорт» переміщувався товар «Посуд столовий та кухонний з фарфору 41197 шт., торгівельна марка «KUTAHYA PORSELEN SAN. A.S.» виробник «KUTAHYA PORSELEN SAN. A.S.» країна виробництва - TR, загальною вагою брутто 21928,55 кг, вартістю 99027,37 Евро, що на день подання митної декларації складає 2617204,26 грн.

3.3. Тобто товар, заявлений за митною декларацією №UA500070/2020/206172 переміщений через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товару документів (інвойс від 06.02.2020 №РО0488), що містять неправдиві відомості щодо вартості цих товарів».

Отже, суд вважає обґрунтованими доводи митного органу щодо того, що позивачем здійснено митне оформлення товару згідно митної декларації №UA500070/2020/206172 за вартістю, що є меншою вартості, яку зазначив експортер товару KUTAHYA PORSELEN SAN. A.S. у експортній митній декларації №20410300ЕХ012919 від 07.02.2020 та інвойсі №РО0488 від 06.02.2020, а відтак оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 29.10.2021 № в частині збільшення суми податкового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 285265,52 грн та № в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання на суму 129533,78 грн є обґрунтованими.

Щодо застосування відповідачем до позивача штрафних санкцій, нарахованих на підставі п.123.2 ст.123 Податкового кодексу України, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.54.3.2, 54.3.6 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Згідно з п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до п.123.2 ст.123 Податкового кодексу України діяння, передбачені пунктом 123.1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Отже, умовою застосування Одеською митницею п.123.2 ст.123 Податкового кодексу України є свідоме, активне та навмисне вчинення декларантом діянь, що стали підставою визначення відповідачем суми податкового та митного зобов`язання.

При цьому, відповідно до п.2.4 Контракту №КР1989 від 20.09.2019, найменування, кількість та дата відвантаження товару, а також найменування перевізника, якому буде передано товар, який входить у партію, узгоджується сторонами шляхом передачі покупцем продавцю засобами електронної пошти заяву на дану партію товару не менше ніж за 14 днів до гіпотетичної дати поставки. Не пізніше 2-х днів після отримання заявки продавець відправляє покупцю засобами електронного чи факсимільного зв`язку попередню проформу інвойс для остаточного узгодження. Після затвердження заявки партія товару вважається узгодженою. Безпосередньо перед відвантаженням товару продавець направляє покупцю в електронному вигляді оригінали документів, вказаних в п.5.3 даного контракту.

Так, позивач стверджує, що документи, зокрема інвойс №РО0488 від 06.02.2020 із зазначеною вартістю товару 49601,92 євро йому було направлено засобами кур`єрської доставки, інших документів позивач не отримував та сплатив KUTAHYA PORSELEN SAN. A.S. 49601,92 євро, та що він не несе відповідальність за дії третіх осіб, формування ним товаросупровідних документів, митної декларації країни відправлення, дотримання митного законодавства та що у діях позивача відсутній склад митного правопорушення.

Водночас суд зазначає, що у матеріалах справи наявні два інвойси з одним і тим же номером РО0488 однієї дати 06.02.2020, які стосуються одного і того самого товару:

- наданий позивачем при митному оформленні товару із зазначеною вартістю товару 49601,92 євро;

- наданий продавцем експортером товару KUTAHYA PORSELEN SAN. A.S. до митного органу Туреччини при експортуванні товару, із зазначеною вартістю товару 99027,37 євро.

При цьому, враховуючи постанову Малиновського районного суду м.Одеса від 01.06.2021 по справі №521/5829/21, в даному випадку фактично відсутні підстави вважати, що KUTAHYA PORSELEN SAN. A.S. було допущено арифметичну помилку у вартості товару у інвойсі № РО0488, оскільки така ж помилка була б у примірниках такого документу як у нього, так і у позивача.

Суд зазначає, що єдиною особою, зацікавленою в митному оформленні товарів при ввезенні їх в України за меншою їх вартістю, та як наслідок зі сплатою у меншому розмірі мита та податку на додану вартість, є декларант - ПП «ГЕЛІОС-ВАН».

З огляду на викладене, суд вважає, що саме позивач здійснив протиправні дії (зловживання), що призвели до сплати податку на додану вартість та мита у меншому розмірі, внаслідок заниження фактурної вартості товару.

Отже, дії Одеської митниці при обчисленні суми штрафних санкцій у податкових повідомленнях-рішеннях від 29.10.2021 № та № є правомірними.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до , що у задоволенні позовної заяви приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» слід відмовити.

Керуючись ст.ст.7, 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.10.2021 № та № відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - приватне підприємство «ГЕЛІОС-ВАН» (вул.Шевченка, 7-А, оф.44, м.Чорноморськ, Одеська обл, 68001, ).

Відповідач Одеська митниця (вул.Лип Івана та Юрія, бу.21А, м.Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631).

Повний текст рішення складено та підписано 12.07.2022.

Суддя О.А. Вовченко