Справа № 640/21247/20
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на прийняте за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справі (у письмовому провадженні) рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕРРАМІС», про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Відповідач, Департамент) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Відповідача від 17.08.2020 №53629152 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, а саме майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 ;

- зобов`язання Відповідача винести рішення, яким зареєструвати за ОСОБА_1 майнові права на об`єкт незавершеного будівництва, а саме на: квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.10.2020 залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕРРАМІС» (далі - Третя особа, ТОВ «КЕРРАМІС»).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.12.2021 у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки матеріали справи не містять доказів усунення Позивачем обставин, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, а доказів оскарження такого рішення ОСОБА_1 не надано, то Відповідач правомірно відмовив у вчиненні реєстраційної дії.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Свою позицію обґрунтовує тим, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва визнано за ОСОБА_1 майнові права на об`єкт незавершеного будівництва та Відповідачу були надані всі необхідні документи для здійснення реєстрації прав. Крім того, зазначив про не врахування судом першої інстанції преюдиційних фактів, встановлених у рішенні Дарницького районного суду міста Києва від 30.04.2020, а також наявності в особи цивільних прав власності на майнові права.

Після усунення визначених в ухвалі від 28.01.2022 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.04.2020 у справі №753/20392/19 визнано за Позивачем майнові права на об`єкт інвестування - квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 84-89).

22.06.2020 представник Позивача, адвокат Шаповалов А.М., звернувся до Відповідача із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, щодо права власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 76). До вказаної заяви були додані копії наступних документів: посвідчення адвоката, договору про надання правової допомоги та ордеру на надання правової допомоги, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30.04.2020 у справі №753/20392/19, попереднього договору від 25.08.2018, договору про забезпечення виконання зобов`язань від 25.08.2018 №1903/5/14/144, акту звіряння розрахунків (а.с. 76-95).

Матеріалами справи підтверджується, що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, поданої для проведення державної реєстрації права власності на майнові права на об`єкт інвестування, державний реєстратор прав на нерухоме майно встановив відсутність у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, визначений Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, та прийняв рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.06.2020 №52854740. У вказаному рішенні, державний реєстратор, зокрема, запропонував надати: документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (а.с. 16).

24.07.2020 представник Позивача, адвокат Шаповалов А.М., направив Відповідачу заяву, в якій з посиланням на ст. ст. 182, 190, 328 Цивільного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», просив зареєструвати за Позивачем майнові права на об`єкт незавершеного будівництва АДРЕСА_1 (а.с. 17).

За результатами розгляду цієї заяви 17.08.2020 державний реєстратор прийняв рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №53629152, яке обґрунтоване не усуненням обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав (а.с. 19).

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз приписів ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 18, 23, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон), прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки матеріали справи підтверджують, що Позивачем не були усунені обставини, визначені в рішенні про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, а тому відсутні підстави для скасування рішення Відповідача від 17.08.2020 №53629152 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, адже рішення Відповідача про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.06.2020 №52854740 не є предметом оскарження.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 8 ст. 18 Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі по тексту - Порядок №1127).

Пунктом 18 Порядку №1127 передбачено, що за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Згідно п. 14 Порядку №1127 у разі коли під час розгляду заяви встановлено наявність підстав, передбачених законом для зупинення розгляду заяви, державний реєстратор невідкладно приймає рішення щодо зупинення розгляду заяви.

Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення щодо зупинення розгляду заяви виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, а також у разі коли державним реєстратором протягом 30 робочих днів з моменту прийняття відповідного рішення на запит отримано документи та/або інформацію, необхідні для державної реєстрації прав, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора щодо відновлення розгляду заяви.

У разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог або неотримання на запит документів та/або інформації, необхідних для державної реєстрації прав, у строк, встановлений в абзаці другому цього пункту, державний реєстратор приймає рішення щодо відмови в державній реєстрації прав.

Указані приписи Положення кореспондують пункту 8 частини першої статті 24 Закону, яким передбачено, що підставою для відмови в державній реєстрації прав є те, що після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав.

Пунктом 41 Порядку №1127, у редакції чинній на дату винесення оскаржуваного рішення Відповідача, для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються:

1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси;

4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, також не вимагається у разі, коли адреса отримана під час реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна та зазначена в документі, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. У такому разі державний реєстратор відповідно до зазначених заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що згідно з вимогами законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє відсутність суперечностей між заявленою адресою та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Водночас, колегія суддів наголошує на тому, що відповідно до ч. 1 ст. 27-1 Закону для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва подаються такі документи:

1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом (у разі відсутності у Державному реєстрі прав зареєстрованого відповідного речового права на земельну ділянку);

2) документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт (крім випадків, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва);

3) документ, що містить опис об`єкта незавершеного будівництва за результатами технічної інвентаризації такого об`єкта (крім випадків, коли такий документ внесено до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва).

Згідно п. 68 Порядку №1127 для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва подаються:

1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом (крім випадку, коли речове право на земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав);

2) документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт;

3) технічний паспорт на об`єкт незавершеного будівництва.

Документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в зазначеному Реєстрі.

Відповідно до п. 23 Порядку №1127 за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що підставою для прийняття рішення про відмову в державній реєстрації прав є те, що після завершення строку, встановленого ч. 3 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не усунуті обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, а саме Позивачем не було надано Відповідачу документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Викладене у свою чергу свідчить про безпідставність посилання Апелянта на те, що оскаржуване рішення Відповідача від 17.08.2020 №53629152 прийнято без наявних на те правових підстав, адже відмова з підстав не усунення обставин прийняття рішення про зупинення розгляду заяви прямо передбачена п. 8 ч. 1 ст. 24 Закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було встановлено правову природу майнових прав, а також преюдиційний характер рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30.04.2020, яким визнано за ОСОБА_1 майнові права на об`єкт незавершеного будівництва, судовою колегією оцінюється критично.

Так, відповідно до абз. 5 п. 67 Порядку №1127 для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, право власності на яке визнається на підставі рішення суду, подаються необхідні для відповідної реєстрації документи, передбачені статтею 27-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, визнання права власності на майнові права на нерухоме майно у судовому порядку не звільняє особу від обов`язку для їх державної реєстрації подати документи, передбачені ст. 27-1 Закону. Відтак посилання Апелянта на те, що Відповідач повинен був вчинити реєстраційну дію виключно на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, є помилковим у розрізі спірних правовідносин.

Принагідно судова колегія вважає за необхідне зауважити, що ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції не ставляться під сумнів обставини, встановлені у рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30.04.2020 у справі №753/20392/19, а також визнання цим рішенням за ОСОБА_1 майнових прав на об`єкт інвестування. Відтак посилання Апелянта на те, що судом першої інстанції не було враховано преюдиційних обставин, встановлених у згаданому рішенні місцевого суду, є безпідставним, адже ці обставини не стосуються питання державної реєстрації набутих за рішенням суду майнових прав.

З урахуванням наведеного, а також з огляду на те, що доказів оскарження Позивачем чи його представником рішення Відповідача про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.06.2020 №52854740 з підстав його невідповідності вимогам Закону та Порядку №1127 матеріали справи не містять, а подана на його виконання заява від 24.07.2020 (а.с. 17-18) зазначені недоліки не усуває, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 13 липня 2022 року.