Справа № 420/4520/22
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4520/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4; АДРЕСА_4), Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5; АДРЕСА_2), Військової частини НОМЕР_6 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7; АДРЕСА_3) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

09 березня 2022 до Одеського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_3, Військової частини НОМЕР_2, Військової частини НОМЕР_6, у якому представник позивача просить суд:

визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 Військовою частиною НОМЕР_3 за період з 1 січня 2016 року по 02 червня 2017 року, Військовою частиною НОМЕР_2 - з 06 червня 2017 року по 19 грудня 2019 року, Військовою частиною НОМЕР_6 - з 19 грудня 2019 року по 29 червня 2021 року;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 02 червня 2017 року включно, застосувавши при нарахуванні та виплаті індексації місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) - січень 2008 року;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_6 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 06 червня 2017 року по 28 лютого 2018 року включно, застосувавши при нарахуванні та виплаті індексації місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) - січень 2008 року;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_6 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між сумою індексації належної до виплати в лютому 2018 року і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (фіксовану суму індексації) за період з 01 березня 2018 року по 29 червня 2021 року;

стягнути солідарно з Військової частини НОМЕР_3 та Військової частини НОМЕР_6 на користь позивача судові витрати у розмірі 7020грн., пов`язані з правничою допомогою адвоката.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2022 року справа №420/4520/22 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15.03.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи згідно ст.262 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача у позовній заяві зазначив, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частиніНОМЕР_3 (польова пошта НОМЕР_8 до 02 червня 2017 року. Наказом комаидира військової частини НОМЕР_8 від 02.06.2017 року начальника служби пожежної безпеки військової частини польова пошта НОМЕР_8 ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 08 травня 2017 року №55 оперативним черговим відділу оперативного управління командного центру штабу управління військової частини НОМЕР_2, виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_8. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 06.06.2017 року №117, позивача зараховано до списків особового складу військової частини і на всі види забезпечення. Наказом командувача військ оперативного командування «Південь» (військова частина НОМЕР_2) від 29.06.2021 року №165 позивача звільнено з військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту). При цьому, ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року не нараховано та не виплачено індексацію грошового забезпечення. Крім того, позивачу не нараховано та не виплачено різницю між сумою індексації належної до виплати в лютому 2018 року і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (фіксована сума індексації) за період з 01.03.2018 року по 29.06.2021 року. Дані обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Згідно довідки начальника відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Одеського окружного адміністративного суду від 23.02.2022р. «Про припинення відправки поштової кореспонденції», з 23.02.2022р. в Одеському окружному адміністративному суді припинено відправку поштової кореспонденції у зв`язку із відсутністю коштів на оплату послуг поштового зв`язку.

Копія ухвали суду від 15.03.2022 року надіслана на електронні адреси відповідачів 17.032022р., що підтверджується матеріалами справи (а.с.48-53); у встановлений судом строк відзиви на позовну заяву не надані.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 (польова пошта НОМЕР_8) до 02 червня 2017 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_8 №111 від 02.06.2017 року начальника служби пожежної безпеки військової частини польова пошта НОМЕР_8 ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 08 травня 2017 року №55 оперативним черговим відділу оперативного управління командного центру штабу управління військової частини НОМЕР_2, виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_8 (а.с.35).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 06.06.2017 року №117 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини і на всі види забезпечення (а.с.36).

Наказом командувача військ оперативного командування «Південь» (військова частина НОМЕР_2) від 29 червня 2021 року №165 позивача звільнено з військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту). Згідно наказу вислуга років ОСОБА_1 у СЗ (станом на 26.11.2020): календарна -25 років, 3 місяці (а.с.37).

Рішенням Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19 грудня 2019 року військову частину НОМЕР_2 виключено з мережі розпорядників бюджетних коштів та зараховано на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_6.

25.12.2021 року представник позивача надіслав до Військової частини НОМЕР_3, Військової частини НОМЕР_2 та Військової частини НОМЕР_6 адвокатські запити щодо надання довідок про грошове забезпечення позивача та відомості, чи проводилась індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 у відповідних періодах проходження позивачем військової служби у частинах (а.с.25-30).

Як зазначає представник позивача у позовній заяві, відповіді на вищезазначені адвокатські запити він не отримав, докази зворотнього суду не надані.

Не погоджуючись із діями відповідачів щодо невиплати індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право особи на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ст. 1-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно із ч.2 ст.9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі - Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 3 ст.9 Закону №2011-XII визначено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Преамбулою Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року №1282-XII (надалі - Закон №1282-XII) встановлено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Статтею 1 Закону №1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Частиною 2 ст.5 Закону №1282-XII визначено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Частина 6 ст.5 Закону №1282-XII передбачає, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року №1078 (далі Порядок №1078), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 року №491-IV Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення.

Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Згідно з пунктом 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Відповідно до зазначених норм права суд робить висновок, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Крім того на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

Враховуючи норми ч.3 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ, абз.1-2 п.242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента від 10 грудня 2008 року №1153/2008, відсутність механізму нарахування індексації грошового забезпечення та не закладення до бюджету коштів для виплати індексації не позбавляють відповідача обов`язку провести індексацію грошового забезпечення позивача у встановленому законом порядку.

Між тим, відсутність бюджетного фінансування вказаної витрати не позбавляє позивача права на її отримання і не звільняє від обов`язку її виплачувати.

Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №825/874/17.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 01.01.2018 року по 19.06.2017 року, індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалася та не виплачувалася.

Протилежне відповідачами не доведено, отже ними допущена протиправна бездіяльність.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання:

Військової частини НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 02 червня 2017 року;

Військової частини НОМЕР_6 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 06 червня 2017 року по 29 червня 2021 року.

Позовні вимоги в іншій частині задоволенню не підлягають, оскільки розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією (дискреційною функцією) відповідачів Військової частини НОМЕР_3 та Військової частини НОМЕР_6 як органів, в яких позивач проходив службу і отримував грошове забезпечення, наразі немає підстав для зобов`язання В/ч 1785 виплатити різницю між сумою індексації і розміром підвищення грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачами законність оскаржуваної бездіяльності не обґрунтована та недоведена.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 частково.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

У позовній заяві ОСОБА_1 просив суд стягнути солідарно з Військової частини НОМЕР_3 та Військової частини НОМЕР_6 на свою користь судові витрати у розмірі 7020грн., пов`язані з правничою допомогою адвоката.

Згідно п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.2-4 ст.134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом встановлено, що 30.09.2021 року між позивачем (Клієнт) та адвокатом Лазуткіним Олександром Володимировичем (Адвокат) укладено договір про надання правової допомоги (а.с.17-22).

Відповідно до п.3.7 Договору від 30.09.2021 року Адвокат зобов`язується представляти і захищати права Клієнта.

Пунктом 7.2 вказаного Договору визначено, що гонорар Адвоката складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені Стронами та зазначені в Додатку 1 до цього Договору.

Відповідно до Додатку 1 до Договору від 30.09.2021 року розрахунок вартості однієї години надання послуг - 30 % від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, на дату підписання акту приймання-передачі наданих послуг (а.с.23).

Згідно Акту приймання-передачі наданих послуг за Договором від 30.09.2021р. про надання правової допомоги адвокатом виконано наступні роботи (а.с.24):

- характер правової допомоги (послуги) - складання адміністративного позову; кількість витраченого часу (год): 3; розрахунок вартості: 1800,00*3; вартість (грн): 5400,00,

- загальна вартість: кількість витраченого часу (год) - 3,9; розрахунок вартості: 1800,00*3,9; вартість -(грн.) - 7020,00.

Відповідно до ч.ч.1,7, 9 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. В адміністративних справах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років", якщо судове рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, що підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, здійснюються за рахунок коштів державного бюджету. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно ч.5-7 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачі заперечень щодо співмірності витрат на правничу допомогу не надали.

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача було надіслано відповідачм адвокатські запити а також складено та подано позовну заяву.

Згідно висновку Верховного Суду, висвітленого у Постанові від 15.05.2018 року у справі №821/1594/17, "розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги".

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Суд вважає понесені витрати доведеними, пов`язаними із даною справою, проте вважає їх непропорційними до предмету спору з урахуванням категорії справи, тому визначає для цілей їх розподілу між сторонами суму 2000грн. витрат на правничу допомогу (ч.ч.7,9 ст.139 КАС України).

Ці витрати суд покладає на в рівних частинах на Військову частину НОМЕР_3 та Військову частину НОМЕР_6 (по 1000грн. з кожної).

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4; АДРЕСА_4), Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5; АДРЕСА_2), Військової частини НОМЕР_6 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7; АДРЕСА_3) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність у вигляді ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 Військовою частиною НОМЕР_3 за період з 1 січня 2016 року по 02 червня 2017 року, Військовою частиною НОМЕР_2 - з 06 червня 2017 року по 19 грудня 2019 року, Військовою частиною НОМЕР_6 - з 19 грудня 2019 року по 29 червня 2021 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 02 червня 2017 року;

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_6 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 06 червня 2017 року по 29 червня 2021 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4; АДРЕСА_4) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1000(одна тисяча)грн. 00коп.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_6 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7; АДРЕСА_3) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1000(одна тисяча)грн. 00коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян