Справа № 340/2893/21
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2022-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/2893/21

Кіровоградський окружний адміністративний суду у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач: Національне агентство з питань запобігання корупції (01103, м. Київ, бульвар Дружби Народів, 28, )

про визнання протиправними дій та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправними дій та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Позов мотивував тим, що у травні 2021 року він отримав повідомлення №47-02/31547/21 від 12.05.2021 року в.о. керівника Управління проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_2 про факт неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, із вимогою подати таку декларацію за 2020 рік. Позивач вважає таке повідомлення незаконним, оскільки він як адвокат не є суб`єктом декларування відповідно до Закону України "Про запобігання корупції", а норми цього Закону на нього не поширюються. Позивач вважає, що дії відповідача суперечать Законам України "Про запобігання корупції", "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а також роз`ясненню НАЗК №620/0/1-20 від 19.02.2020 року. З цих підстав позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Національного агентства з питань запобігання корупції щодо визначення ОСОБА_1 суб`єктом декларування відповідно до Закону України "Про запобігання корупції", що були вчинені шляхом направлення повідомлення від 12.05.2021 року за №47-02/31547/21 із зобов`язанням подати декларацію як особу, уповноважену на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в порядку, визначеному частиною першою статтею 45 Закону України "Про запобігання корупції";

- зобов`язати Національне агентство з питань запобігання корупції не вчиняти дії, передбачені Законом України "Про запобігання корупції", в тому числі статтею 51-2 цього Закону по відношенню до ОСОБА_1 як до особи, зазначеної в частині 1 статті 45 Закону України "Про запобігання корупції".

Ухвалою судді від 01.07.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що позивач входить до складу кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Кіровоградської області, тож відповідно до підпункту "в" пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та згідно з частиною 1 статті 45 цього Закону зобов`язаний подавати відповідну декларацію. Позивач не подав у встановлений строк декларацію за 2020 рік, тому Національне агентство з питань запобігання корупції на підставі частини 2 статті 51-2 Закону України "Про запобігання корупції" направило йому повідомлення №47-02/31547/21 від 12.05.2021 року про необхідність подання такої декларації. Доводячи правомірність своїх дій та заперечуючи порушення прав позивача та втручання у незалежність адвокатури, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив, у якій наполягав на задоволенні позову, доводячи, що дисциплінарні палати КДКА, члени цих палат не є суб`єктами декларування в розумінні Закону України "Про запобігання корупції".

Відповідач подав заперечення, у якому наголошував, що інститут фінансового контролю поширюється на осіб, які входять до складу кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури, з огляду на їхні особливі функції та корупційні ризики, які супроводжують їх реалізацію.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 займається адвокатською діяльністю на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №412, виданого 28.11.2011 року на підставі рішення Кіровоградської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури №13/11 від 21.11.2011 року.

Конференцією адвокатів Кіровоградської області 23.09.2017 року ОСОБА_1 обрано членом дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Кіровоградської області.

У травні 2021 року Національне агентство з питань запобігання корупції направило позивачу повідомлення №47-02/31547/21 від 12.05.2021 року про факт неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. У повідомленні зазначено, що відповідно до частини 2 статті 51-2 Закону України "Про запобігання корупції" за результатами контролю щодо своєчасності подання декларацій особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено, що позивачем не подано щорічну декларацію за 2020 рік. Звернуто увагу, що протягом 10 днів з дня отримання цього повідомлення він повинен подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в порядку, визначеному частиною 1 статті 45 Закону.

Не погодившись з цим повідомленням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України "Про запобігання корупції" від 14.10.2014 року №1700-VII (надалі Закон №1700-VII).

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону №1700-VII:

- суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону;

- спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції - органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Суб`єкти, на яких поширюється дія Закону №1700-VII, наведені у статті 3 цього Закону, і до них належать:

1) особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування;

2) особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування;

3) особи, які постійно або тимчасово обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків у юридичних особах приватного права незалежно від організаційно-правової форми, а також інші особи, які не є службовими особами та які виконують роботу або надають послуги відповідно до договору з підприємством, установою, організацією, - у випадках, передбачених цим Законом;

4) кандидати на пост Президента України та кандидати у народні депутати України, зареєстровані в порядку, встановленому законом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону №1700-VII особами, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є:

а) посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, члени Ради Національного банку України (крім Голови Національного банку України), особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку, господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі;

б) особи, які не є державними службовцями, посадовими особами місцевого самоврядування, але надають публічні послуги (аудитори, нотаріуси, приватні виконавці, оцінювачі, а також експерти, арбітражні керуючі, незалежні посередники, члени трудового арбітражу, третейські судді під час виконання ними цих функцій, інші особи, визначені законом);

в) представники громадських об`єднань, наукових установ, навчальних закладів, експертів відповідної кваліфікації, інші особи, які входять до складу конкурсних та дисциплінарних комісій, утворених відповідно до Закону України "Про державну службу", Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", інших законів (крім іноземців-нерезидентів, які входять до складу таких комісій), Громадської ради доброчесності, утвореної відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", і при цьому не є особами, зазначеними у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої цієї статті.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону №1700-VII Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону №1700-VII Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має такі права: 5-1) проводити за власною ініціативою перевірку можливих фактів порушення вимог цього Закону.

Розділом VII Закону №1700-VII унормований порядок здійснення фінансового контролю (статті 45 - 52-2 Закону), який передбачає подання суб`єктами декларування декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 45 Закону №1700-VII особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно з абзацом 2 частини 3 статті 45 Закону №1700-VII особи, зазначені у підпункті "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, подають в установленому цим Законом порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік у разі входження до складу конкурсної або дисциплінарної комісії, утвореної відповідно до законів України "Про державну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", цього та інших законів України, Громадської ради доброчесності, утвореної відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", - протягом десяти календарних днів після входження (включення, залучення, обрання, призначення) до складу відповідної комісії, Громадської ради доброчесності.

Частинами 5, 6 статті 45 Закону №1700-VII передбачено, що дія розділу VII цього Закону не поширюється на посадових осіб закладів, установ та організацій, які здійснюють основну діяльність у сфері соціального обслуговування населення, соціальної та професійної реабілітації осіб з інвалідністю і дітей з інвалідністю, соціального захисту ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, охорони здоров`я (крім керівників закладів охорони здоров`я центрального, обласного, районного, міського (міст обласного значення, міст Києва та Севастополя) рівня), освіти (крім керівників вищих навчальних закладів та їх заступників), науки (крім президентів Національної академії наук України та національних галузевих академій наук, перших віце-президентів, віце-президентів та головних учених секретарів Національної академії наук України та національних галузевих академій наук, інших членів Президії Національної академії наук України та президій національних галузевих академій наук, обраних загальними зборами Національної академії наук України та національних галузевих академій наук відповідно, керівників науково-дослідних інститутів та інших наукових установ), культури, мистецтв, відновлення та збереження національної пам`яті, фізичної культури, спорту, національно-патріотичного виховання, військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також військових посадових осіб з числа військовослужбовців військової служби за контрактом осіб рядового складу, військової служби за контрактом осіб сержантського і старшинського складу, військовослужбовців молодшого офіцерського складу військової служби за контрактом осіб офіцерського складу, крім військовослужбовців, які проходять військову службу у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.

Дія розділу VII цього Закону не поширюється на іноземців-нерезидентів, які входять як незалежні члени до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства, державної організації, що має на меті одержання прибутку, господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі.

Згідно з частинами 1, 3 статті 51-1 Закону №1700-VII Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю: 1) щодо своєчасності подання; 2) щодо правильності та повноти заповнення; 3) логічний та арифметичний контроль.

Порядок проведення передбачених цієї статтею видів контролю, а також повної перевірки декларації визначається Національним агентством.

Статтею 51-2 Закону №1700-VII унормований порядок встановлення своєчасності подання декларацій.

Згідно з частиною 1 статті 51-2 Закону №1700-VII державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов`язані перевіряти факт подання суб`єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

Відповідно до частини 2 статті 51-2 Закону №1700-VII якщо за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування не подав декларацію, Національне агентство письмово повідомляє такого суб`єкта про факт неподання декларації, і суб`єкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному частиною першою статті 45 цього Закону.

Одночасно Національне агентство письмово повідомляє про факт неподання декларації спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції, а також керівнику державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права про факт неподання декларації відповідним суб`єктом декларування.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 06.09.2016 року №19, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 15.11.2016 року за №1479/29609, затверджено Порядок перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій (надалі Порядок №19), який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Цей Порядок визначає процедуру перевірки державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, а також юридичними особами публічного права (органами, в яких працює (працював або входить чи входив до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності) суб`єкт декларування (далі - відповідний орган)) факту подання суб`єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності), декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" (далі - Закон), а також процедуру повідомлення відповідним органом Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій.

Порядком №19 було передбачено зокрема таке:

3. Перевірка факту подання декларацій та повідомлення Національного агентства про випадки неподання чи несвоєчасного подання декларацій покладаються на уповноважений підрозділ (уповноважену особу) з питань запобігання та виявлення корупції відповідного органу, або інший структурний підрозділ такого органу (далі відповідальний підрозділ (особа)), визначений керівником органу.

4. Відповідальний підрозділ (особа) відповідного органу перевіряє факт подання декларацій у такі строки:

1) щорічні декларації суб`єктів декларування протягом 10 робочих днів з граничної дати подання таких декларацій;

2) декларації суб`єктів декларування, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, - упродовж п`яти робочих днів після спливу строку у двадцять робочих днів з дня припинення суб`єктом декларування зазначеної діяльності;

3) декларації суб`єктів декларування, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 10 робочих днів з граничної дати подання таких декларацій наступного за звітним року, у якому було припинено таку діяльність;

4) декларації осіб, зазначених у підпункті "в" пункту 2 частини першої статті 3 Закону, у разі входження (включення, залучення, обрання, призначення) до складу конкурсної комісії, утвореної відповідно до Законів України "Про державну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", Закону та інших законів України, Громадської ради доброчесності, утвореної відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", - протягом десяти календарних днів з граничної дати подання таких декларацій, визначеної в абзаці другому частини третьої статті 45 Закону.

5. Відповідальний підрозділ (особа) органу, в якому працюють (працювали) суб`єкти декларування, перевіряє факт подання декларацій шляхом пошуку та перегляду інформації в публічній частині Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на офіційному вебсайті Національного агентства.

6. У випадку встановлення факту неподання чи несвоєчасного подання декларацій суб`єктами декларування відповідно до вимог Закону відповідальний підрозділ (особа) органу, в якому працюють (працювали) суб`єкти декларування, повідомляє про це Національне агентство упродовж трьох робочих днів з дня виявлення такого факту. Повідомлення Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (додаток 1), надсилається засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення).

У разі повідомлення Національного агентства про неподання чи несвоєчасне подання суб`єктом декларування декларації, подання якої передбачено частиною другою статті 45 Закону, у відповідному повідомленні вказується дата припинення зазначеним суб`єктом діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування. До такого повідомлення додаються копії документів, що підтверджують дату припинення зазначеної діяльності.

Повідомлення Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій надсилається відповідним органом окремо за кожним фактом такого неподання чи несвоєчасного подання.

7. У випадку встановлення факту неподання декларації суб`єктом декларування відповідно до вимог Закону Національне агентство письмово повідомляє такого суб`єкта про факт неподання декларації, і суб`єкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію.

Повідомлення суб`єкту декларування надсилається засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом із повідомленням про вручення) за адресами, що зазначені в поданих таким суб`єктом деклараціях, повідомленнях відповідних органів, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції (у разі їх надходження) відповідно до законодавства, або вручається суб`єкту декларування особисто під підпис.

8. У разі встановлення факту неподання декларації суб`єктом декларування Національне агентство письмово повідомляє про це керівника відповідного органу та спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Повідомлення про факт неподання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, надсилається за формою, встановленою в додатку 2 до цього Порядку, з урахуванням положень статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.

Такі ж правила містяться у чинному Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, затвердженому наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 20.08.2021 року №539/21, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 06.10.2021 року за №1303/36925.

Чинним законодавством передбачена кримінальна та адміністративна відповідальність за неподання або несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Так, відповідно до статті 366-3 Кримінального кодексу України ("Неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування") умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України "Про запобігання корупції", - карається штрафом від двох тисяч п`ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або обмеженням волі на строк до двох років, або позбавленням волі строком на один рік, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Згідно з приміткою до статті 366-2 КК України суб`єктами декларування у цій статті та статті 366-3 цього Кодексу є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 172-6 КУпАП ("Порушення вимог фінансового контролю") несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з приміткою до статті 172-6 КУпАП суб`єктами правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суд зазначає, що унормований Законом України "Про запобігання корупції" фінансовий контроль передбачає проведення перевірок своєчасності подання суб`єктами декларування декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Такі перевірки здійснюються відповідними органами, в яких суб`єкти декларування працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної чи дисциплінарної комісії), а також Національним агентством з питань запобігання корупції. Відповідно до частини 2 статті 51-2 Закону України "Про запобігання корупції", пункту 7 Порядку №19 Національне агентство з питань запобігання корупції, встановивши факт неподання декларації суб`єктом декларування, письмово у довільній формі повідомляє такого суб`єкта про факт неподання декларації і суб`єкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію. Одночасно НАЗК направляє письмове повідомлення про факт неподання декларації за формою, установленою додатком 2 до Порядку №19, до керівника відповідного органу та до спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції - органу Національної поліції або Національного антикорупційного бюро України - відповідно до підслідності, установленої статтею 216 КПК України.

Умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, становить склад кримінального правопорушення, передбаченого статтею 366-3 КК України. Несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, становить склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

При цьому, направлення суб`єкту декларування повідомлення, здійсненого відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 51-2 Закону України "Про запобігання корупції", не є передумовою для притягнення особи до кримінальної чи адміністративної відповідальності.

Суд вважає, що таке повідомлення є службовим документом НАЗК, пов`язаними зі здійсненням фінансового контролю, не створює для суб`єкта декларування правових наслідків у вигляді зміни (припинення) прав чи встановлення обов`язків (крім тих, які визначені Законом України "Про запобігання корупції"), не передбачає відповідальності за його невиконання. Тож таке повідомлення не є індивідуальним актом у розумінні пункту 19 частини 1 статті 4 КАС України, який може бути оскаржений до адміністративного суду.

Відповідно до частини 1 статті 55, частини 2 статті 124 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі статтею 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Порушення вимог закону рішенням, діями, чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями. Вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у наявності у особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах, а тому встановлена судом відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту є підставою для прийняття рішення про відмову у позові.

Суд прийшов до висновку, що дії відповідача щодо направлення позивачу повідомлення №47-02/31547/21 від 12.05.2021 року самі по собі не вплинули на права чи інтереси позивача та не призвели до юридичних наслідків для нього.

Позивачем не доведено, що ці дії відповідача порушили право позивача на незалежність його адвокатської діяльності.

Питання про віднесення позивача до кола суб`єктів декларування, визначеного Законом України "Про запобігання корупції", та наявність чи відсутність у нього обов`язку подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік може бути предметом оцінки у разі розгляду судом справи про притягнення його до кримінальної чи адміністративної відповідальності за неподання чи несвоєчасне подання такої декларації.

Відтак у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні його позову, то підстав для стягнення на його користь судових витрат на сплату судового збору немає.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 291, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш