Справа № 260/5495/21
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 260/5495/21 пров. № А/857/5133/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області,

на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року (суддя Дору Ю.Ю., час ухвалення не зазначений, місце ухвалення м.Ужгород, дата складання повного тексту не зазначена),

в адміністративній справі №260/5495/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області,

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити дії,

встановив:

У жовтні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ПФУ в Закарпатській області, в якому просив: 1) визнати протиправними та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області №56 від 14.07.2021р. «Про перерахунок пенсії» по самовільному зменшенню проценту розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із 90 відсотків грошової винагороди діючого судді на 52 відсотка грошової винагороди діючого судді; 2) зобов`язати відповідача відновити та провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачу, починаючи з 19 лютого 2020 року, у розмірі 90 відсотків заробітної плати на відповідній посаді діючого судді господарського суду Закарпатської області, розмір якої зазначено в довідці Господарського суду Закарпатської області про судову винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці від 07 вересня 2020 року №85, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання; 3) зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу недоплачену суму щомісячного довічного грошового утримання судді за період з 19 лютого 2020 року, з урахуванням проведених виплат; 4) відшкодування судових витрат покласти на відповідача; 5) у відповідності до ч.1 п.1 ст.371 КАС України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано Рішення Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області №56 від 14.07.2021р. «Про перерахунок пенсії» по самовільному зменшенню проценту розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із 90 відсотків грошової винагороди діючого судді на 52 відсотка грошової винагороди діючого судді. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Закарпатської області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - ОСОБА_1 , починаючи з 19 лютого 2020 року, у розмірі 90 відсотків заробітної плати на відповідній посаді діючого судді господарського суду Закарпатської області, розмір якої зазначеної в довідці Господарського суду Закарпатської області про судову винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці від 07 вересня 2020 року №85. Здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 недоплачену суму щомісячного довічного грошового утримання судді за період з 19 лютого 2020 року, з урахуванням проведених виплат. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Cтягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 454,00 гривень.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду ухвалене із порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт вказує, що суд першої інстанції задовольняючи позов, не звернув увагу на те, що позивач намагається отримувати довічне грошове утримання судді у відставці одночасно за положеннями одразу двох нормативно-правових актів: Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-ХІІ (в частині визначення відсотку суддівської винагороди) та Закону №1402 (в частині визначення розміру суддівської винагороди діючого судді). Суд першої інстанції не взяв до уваги те, що використовувати для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання одночасно складові, які передбаченні для різних формул обрахунку грошового утримання судді у відставці неможливо, оскільки вказане якраз призведе до неоднакового визначення розміру довічного грошового утримання суддів, що вийшли у відставку до набрання чинності Закону №1402, та після цього. Вказане, буде суперечити положенням ч.1 ст.126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України та рішенню Конституційного Суду України р/2020 від 18.02.2020. Вважає апелянт, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми одного Закону, а не вибірково з різних законів, і саме тому позивач не може на даний час після перерахунку отримувати пенсію із розміру 90% суддівської винагороди діючого судді.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 07.02.2022 року та ухвалити нове рішення, яким апеляційну скаргу задовольнити та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому висловив незгоду з доводами апеляційної скарги, вважаючи, що суд першої інстанції допустив належне виконання правосуддя, оскаржене рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому просить відхилити апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково, з врахуванням наступного.

Судом встановлено і не заперечуються сторонами, що позивач ОСОБА_1 є суддею у відставці та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Закарпатській області.

Із 14.07.2018 року позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус судців» №1402-VIII від 02.06.2016 р (в редакції, чинній на момент призначення пенсії).

Спеціальний суддівський стаж позивача станом на 14.07.2018р. склав 21 рік, а щомісячне довічне грошове утримання йому призначено в розмірі 82% винагороди працюючого судді.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), положення пункту 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII Про судоустрій і статус суддів, якими було передбачено, що судді України, які перебувають у відставці, мають право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання лише за умови проходження кваліфікаційного оцінювання або призначення судді за результатами конкурсу. Відтак, відповідно до вищезгаданого рішення Конституційного Суду, судді України, які перебувають у відставці, мають право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання залежно від зміни розрахунку складових суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду 18 березня 2019 року у справі №308/10154/18 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області по відмові в призначенні та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % заробітної плати. Зобов`язано Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці, період проходження строкової військової служби та половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2019 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року у справі №308/10154/18 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 , починаючи з 14 серпня 2018 року, щомісячне довічне грошове утримання судді у розмірі 90 % заробітної плати на відповідній посаді судді Господарського суду Закарпатської області, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання скасовано та прийнято постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині задоволено. Зобов`язано Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 , починаючи з 14 серпня 2018 року, щомісячне довічне грошове утримання судді у розмірі 90 % заробітної плати на відповідній посаді судді Господарського суду Закарпатської області, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням виплачених сум. В решті рішення залишено без змін.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.03.2019 у справі №308/10154/18 з урахуванням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2019 у цій справі набрало 20 червня 2019 року законної сили.

У подальшому, на підставі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.03.2019 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2019 р. у справі №308/10154/18 спеціальний стаж ОСОБА_1 перераховано, виходячи зі значення 25 років 9 місяців 10 днів, та обчислено його пенсійні виплати в розмірі 90% заробітної плати на відповідній посаді судді.

Крім цього, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року у справі №260/3310/20 позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі. Визнано протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області по відмові в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Закарпатської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 07 вересня 2020 року №85. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області №56 від 08 вересня 2020 року Про відмову в перерахунку щомісячного грошового утримання судді на підставі довідки Господарського суду Закарпатської області про судову винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці від 07 вересня 2020 року №85. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Закарпатської області починаючи з 19 лютого 2020 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді з врахуванням суддівської винагороди, зазначеної в довідці Господарського суду Закарпатської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 07 вересня 2020 року №85, з урахування проведених виплат.

На виконання цього рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 року у справі №260/3310/20 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області №56 від 14.07.2021р. «Про перерахунок пенсії» здійснено позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, та зменшено процент розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із 90 відсотків грошової винагороди діючого судді на 52 відсотка грошової винагороди діючого судді (а.с. 17).

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, позивач звернувся з даним позовом до адміністративного суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу для зменшення відсоткового розміру із 90% до 52% грошової винагороди діючого судді. Разом з тим, суд вважав необґрунтованою позовну вимогу позивача про зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання як судді без обмежень граничного розміру.

Суд апеляційної інстанції вважає частково вірними висновки суду першої інстанції про наявність підстав для частково задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до статті 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_1 є суддею у відставці, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Закарпатській області та отримує щомісячне довічне грошового утримання судді у відставці, обчислене відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010.

Спір у справі виник з приводу зменшення із 90 відсотків грошової винагороди діючого судді на 52 відсотка грошової винагороди діючого судді при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі нової довідки про суддівську винагороду.

Отже, спірним у вказаній справі є вирішення питання визначення відсоткового розміру грошової винагороди діючого судді при обчисленні і перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII.

Судом встановлено, що позивачу на виконання рішень суду відповідачем здійснено перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 52% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки Господарського суду Закарпатської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 07.09.2020 №85.

Вирішуючи спірні правовідносини, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статті 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі Закон №1402-VIII).

У відповідності до частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з ч.5 ст.142 Закону №1402-VIII, пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII, базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон №2453-VI).

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII).

При цьому, згідно з пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим, Законом України від 16.10.2019 №193-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI.

Приписами частини першої статті 142 Закону №1402-VIII визначено, що суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Частиною другою статті 142 Закону №1402-VIII визначено, що суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Досліджуючи поняття про щомісячне довічне грошове утримання судді, Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Окрім цього, зазначений підхід до статусу судді у відставці та питання належного матеріального забезпечення суддів у відставці знайшов своє продовження у Рішенні Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №4-рп/2016, у абзаці другому пункту 3 мотивувальної частини якого Суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частинами четвертою та п`ятою статті 142 Закону №1402-VIII передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

На час виникнення спірних відносин у цій справі (тобто на час винесення рішення УПФ від 14.07.2021 року про перерахунок пенсії) право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, його розмір, а також його перерахунок врегульовано положеннями статті 142 Закону №1402-VIII, частиною четвертою якої передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Водночас, частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIII визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Зазначена норма неконституційною не визнавалась.

Отже, на переконання колегії суддів, до відносин з визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні його перерахунку відповідно до частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII повинні застосовуватись виключно норми цього Закону.

Таким чином, оскільки чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування довічного щомісячного грошового утримання, а також виходячи із принципу єдності статусу суддів, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для обрахунку (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання виходячи із розміру суддівської винагороди діючого судді та розміру її відсоткового значення одночасно за складовими, які передбачені різними законами.

Тобто, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною третьою цієї статті Закону №1402-VIII.

Крім того, слід звернути увагу, що перерахунок грошового утримання судді у відставці, виходячи із розміру відсоткового значення, визначеного частиною третьої статті 141 Закону №2453-VI від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів та суддів, які вийшли у відставку за Законом №1402-VIII, у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом №2453-VI, що не відповідає базовому принципу єдності статусу суддів, який означає однаковий підхід до встановлення рівня матеріального забезпечення судді.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справах, що виникли у подібних правовідносинах, зокрема: у постановах від 24 вересня 2021 року у справі №620/5437/20, від 11 жовтня 2021 року у справі №160/10640/20 та від 15 лютого 2022 року у справі №340/161/21, від 18 травня 2022 року у справі №620/6763/20.

За наведеного слід дійти висновку, що розрахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не може бути здійснений одночасно із застосуванням двох різних законів, а саме щодо відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді по Закону №2453-VI, а розмір суддівської винагороди по Закону №1402-VIII, оскільки такий перерахунок ставить суддів, які вийшли або вийдуть у відставку по Закону №1402-VIII, у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом №2453-VI, так як Закон №2453-VI передбачав, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді за 20 років, а Закон №1402-VIII - 50 відсотків за 20 років суддівського стажу.

Апеляційним судом враховується, що спеціальний стаж позивача становить 25 років 9 місяців 10 днів, що було визначено рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду 18 березня 2019 року у справі №308/10154/18, з врахуванням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2019 року.

До такого стажу входять періоди: 2 р. 4 міс. 10 дн. військова служба; 2 р. 5 міс. 0 дн. половина строку навчання в Харківському юридичному інституті; 21 р. 0 міс. 0 дн. суддя Господарського суду Закарпатської області (разом 25 р. 9 міс. 10 дн.), що також підтверджується матеріалами пенсійної справи (а.с. 39-41).

Отже, згідно положень ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання позивача як судді у відставці повинно складати 60 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (з розрахунку 50 відсотків за 20 років спеціального стажу, додавши до них 10 відсотків по два відсотки за кожен повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір).

На вказані вище обставини та їх правове регулювання суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до помилкових висновків про задоволення позовних вимог в частині здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - ОСОБА_1 у розмірі 90 відсотків заробітної плати на відповідній посаді діючого судді Господарського суду Закарпатської області.

Відтак, оскаржене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог: - про визнання протиправним та скасування Рішення Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області №56 від 14.07.2021р. «Про перерахунок пенсії» по самовільному зменшенню проценту розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із 90 відсотків грошової винагороди діючого судді на 52 відсотка грошової винагороди діючого судді; - про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - ОСОБА_1 , починаючи з 19 лютого 2020 року, у розмірі 90 відсотків заробітної плати на відповідній посаді діючого судді господарського суду Закарпатської області, розмір якої зазначеної в довідці Господарського суду Закарпатської області про судову винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці від 07 вересня 2020 року №85; - про здійснення нарахування і виплату ОСОБА_1 недоплачену суму щомісячного довічного грошового утримання судді за період з 19 лютого 2020 року, з урахуванням проведених виплат, - із прийняттям в цій частині нової постанови суду про часткове задоволення відповідних позовних вимог, а саме, визнання протиправним та скасування оскарженого рішення відповідача №56 від 14.07.2021р. «Про перерахунок пенсії» в частині проведення перерахунку пенсії (довічного грошового утримання) позивача із розрахунку 52 відсотка заробітку, та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплату позивачу довічного грошового утримання, починаючи із 19 лютого 2020 року, із розрахунку 60 відсотків заробітної плати на відповідній посаді діючого судді Господарського суду Закарпатської області, з врахуванням довідки Господарського суду Закарпатської області про судову винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці №85 від 07.09.2020 року, з врахуванням проведених виплат за цей період.

Колегія суддів апеляційного суду також враховує, що рішення суду першої інстанції від 19.03.2021 року в частині відмови у задоволенні решта позовних вимог не оскаржене позивачем в апеляційному порядку, а тому в іншій частині рішення суду не являється предметом апеляційної перевірки.

Відповідно до ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З врахуванням неведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідно до приписів статті 317 КАС України, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати частково, а саме в частині задоволення позовних вимог, і в цій частині необхідно прийняти нову постанову про часткове задоволення відповідних позовних вимог.

У решта частині рішення суду першої інстанції від 07.02.2022 року слід залишити без змін, як таке, що не оскаржене в іншій частині сторонами в апеляційному порядку.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області задоволити частково.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року в адміністративній справі №260/5495/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити дії скасувати частково, а саме, в частині задоволення позовних вимог: - про визнання протиправним та скасування Рішення Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області №56 від 14.07.2021р. «Про перерахунок пенсії» по самовільному зменшенню проценту розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із 90 відсотків грошової винагороди діючого судді на 52 відсотка грошової винагороди діючого судді; - про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - ОСОБА_1 , починаючи з 19 лютого 2020 року, у розмірі 90 відсотків заробітної плати на відповідній посаді діючого судді господарського суду Закарпатської області, розмір якої зазначеної в довідці Господарського суду Закарпатської області про судову винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці від 07 вересня 2020 року №85; - про здійснення нарахування і виплату ОСОБА_1 недоплачену суму щомісячного довічного грошового утримання судді за період з 19 лютого 2020 року, з урахуванням проведених виплат, і в цій частині прийняти нову постанову.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області №56 від 14.07.2021р. «Про перерахунок пенсії» в частині проведення перерахунку пенсії (щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) ОСОБА_1 із розрахунку 52 відсотка заробітку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Закарпатської області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи із 19 лютого 2020 року, із розрахунку 60 відсотків заробітної плати (суддівської винагороди) на відповідній посаді діючого судді Господарського суду Закарпатської області (за спеціальний стаж 25 років 9 місяців 10 днів), з врахуванням довідки Господарського суду Закарпатської області про судову винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці №85 від 07 вересня 2020 року, з врахуванням проведених виплат за цей період.

У решта частині рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року в адміністративній справі №260/5495/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль