Справа № 480/12352/21
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
за участю секретаря судового засідання - Нікітас К.В.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - Друченко Т.В.,
представника відповідачів (Сумської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора) - Васяновича М.В.,
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора (далі відповідач 1), Сумської обласної прокуратури (далі відповідач 2), П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур в якому просить, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 128 від 13.09.2021 про неуспішне проходження атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності на навички прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_1 .
2. Визнати протиправним та скасувати наказ керівника Сумської обласної прокуратури № 406к від 19.10.2021 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Сумської місцевої прокуратури.
3. Поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді прокурора Сумської місцевої прокуратури або на посаді, що є рівнозначною посаді прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської обласної прокуратури, з 23.10.2021.
4. Зобов`язати уповноважену кадрову комісію обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Офіс Генерального прокурора призначити ОСОБА_1 новий день, вказавши час, дату, місце, для повторного проходження (складання) другого етапу атестації - іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.
5. Стягнути з Сумської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 23.10.2021 по 21.06.2022 року в розмірі 278 734,72 грн.
Позовні вимоги позивач мотивував тим, що рішення 15-ї кадрової комісії №128 від 13.09.2021 та наказ керівника Сумської обласної прокуратури №406к від 19.10.2021 про його звільнення є протиправними і такими, що порушують норми Конституції, Законів України та її конституційні права, тому підлягають скасуванню, а необхідним заходом захисту порушених прав на працю є поновлення позивача на відповідній посаді прокурора в органах Сумської обласної прокуратури з 23.10.2021 з виплатою середнього заробітку на весь час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15-та кадрова комісія не проводила відносно нього іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, а тому не мала повноважень приймати через 10 місяців рішення про неуспішне проходження ним атестації, тим більше, що вже 4-ю кадровою комісією, яка проводила іспит 03.11.2020, прийняте рішення, яке зафіксовано у протоколі №11 від 24.11.2020 про виключення позивача із списку осіб, які не склали іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, та призначено нову дату складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички. При цьому Порядком проходження прокурорами атестації, затвердженим наказом Генерального прокурора №221 від 03.10.2019, та Порядком роботи кадрових комісій, затвердженим наказом Генерального прокурора №233 від 17.10.2019, не передбачено скасування, перегляд будь-якими кадровими комісіями рішень попередніх кадрових комісій.
Крім того, ні Законами України Про прокуратуру, Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури, ні Порядками №233 та №221, ні іншими нормативними актами не передбачено підстав та процедури перегляду однією кадровою комісією процедурних рішень інших кадрових комісій, ліквідованих за наказами Генерального прокурора.
Водночас, П`ятнадцята кадрова комісія прийняла рішення лише на підставі зафіксованої кількості балів, набраних на іспиті у формі анонімного тестування на загальні здібності і навички з використання комп`ютерної техніки.
Позивач наголошує на тому, що оскільки процедурним рішенням 4-ї кадрової комісії, яке зафіксоване в протоколі №11 від 24.11.2020, його виключено зі списку осіб, які 03.11.2020 не склали іспит, то у нього виникло право на проходження цього іспиту в інший час, у зв`язку з чим позивач покладалася на легітимність добросовісних дій кадрової комісії і у нього були обґрунтовані очікування на включення до графіку проходження іспиту.
Враховуючи вищевикладене, позивач стверджує, що оскаржуване рішення прийняте П`ятнадцятою кадровою комісією, без зазначення всіх істотних обставин, що вплинули на його прийняття, воно не може бути обґрунтованим та не є проявом її дискреційних повноважень, оскільки за наявності не скасованого процедурного рішення 4-ї кадрової комісії повинна була прийняти лише одне імперативне рішення, що відповідає вимогам закону - призначити нову дату складання позивачем іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички.
Враховуючи, що наказ Сумської обласної прокуратури є похідним від рішення 15-ї кадрової комісії від 13.09.2021 №128 тому, позивач вважає, що даний наказ є також протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийнятий з порушенням вимог Конституції України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Законів України №113 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури, №1697 Про прокуратуру.
Позивач також вважає, що звільнивши його на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури Сумська обласна прокуратура фактично поширила відносно нього положення Закону № 1554-ІХ від 15 червня 2021 року, у той час, як після 11.07.2021, позивач процедуру атестації не проходив, а процедура атестації відносно нього не була завершена, так як рішення 4-ї кадрової комісії, зафіксоване в протоколі №11 від 24.11.2020, не було виконане 15-ю кадровою комісією незалежно від її дій.
Ухвалою суду відкрито провадження та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.
Представники Сумської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокуратури надали суду відзиви на позов, у яких, заперечуючи проти позову, зазначають, що рішення П`ятнадцятої кадрової комісії про неуспішне проходження атестації позивача та наказ про її звільнення є правомірними.
Так, в обґрунтування своєї позиції відмітили, що позивач розумів наслідки неуспішного проходження одного з етапів атестації та можливе звільнення з підстав, передбачених Законом № 113-ІХ. В іншому разі позивач мав повне право відмовитися від проведення такої атестації та не подавати відповідної заяви чи окремо оскаржувати відповідний Порядок проходження прокурорами атестації, чого ним не зроблено. При цьому, порядок та умови атестації прокурорів є однаковими для всіх прокурорів та ґрунтуються на вимогах Закону № 113-ІХ, а тому процедура атестації була проведена без будь-яких дискримінаційних ознак.
Водночас, 03.11.2020 за наслідками складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки (другий етап атестації) позивач набрав 90 балів, що з урахуванням наказу виконувача обов`язків Генерального прокурора від 07.10.2020 № 474, є менше прохідного балу (93) для успішного складання іспиту, що відображено у відповідній відомості. При цьому у примітках до цієї відомості будь-які зауваження з боку позивача щодо процедури та порядку складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки не зазначено. Відомість також підписана головою та секретарем кадрової комісії.
Позивач лише через 10 днів після отримання негативного результату звернувся до голови четвертої кадрової комісії із заявою про повторне проходження тестування з підстав технічних збоїв у системі.
24.11.2021 Четверта кадрова комісія розглянула заяву позивача про повторне проходження тестування з підстав несправної роботи системи та вирішила задовольнити вказану заяву. Проте вказаною комісією рішення про неуспішне проходження атестації прийнято не було. Водночас новий час та дату складання іспиту вищевказаної комісією не призначено. Таким чином, відповідачі вважають, що Комісією приймалося процедурне рішення, а не остаточне: про успішне/неуспішне проходження атестації.
Водночас, у подальшому, новоствореною, наказом виконувача обов`язків Генерального прокурора від 22.07.2021 №239, П`ятнадцятою кадровою комісією за результатами розгляду листа Департаменту від 05.08.2021 № 06/2/2-2982ВН-21 прийнято рішення звернутися до кадрового підрозділу Офісу Генерального прокурора про передачу їм матеріалів атестації стосовно прокурорів щодо яких першою-четвертою кадровими комісіями прийнято рішення про призначення нового часу (дати) складання іспиту.
В подальшому, кадровою комісією вивчено матеріали атестації кожного прокурора, відносно якого першою-четвертою кадровими комісіями приймались рішення про визначення нового часу (дати) складення іспиту, у зв`язку з тим, що підстав для повторного проходження позивачем тестування Комісією № 15 не встановлено, було прийнято відповідне рішення від 13.09.2021.
Враховуючи викладене, відповідачі вважають, що Комісією № 15, відповідно до вимог пунктів 13, 16, 17 розділу II Закону № 113-IX, пункту 6 розділу І, пунктів 5, 6 розділу III Порядку № 221, прийнято законне та обґрунтоване рішення від 13.09.2021 № 128 про неуспішне проходження позивачем атестації.
Також зазначили, що за приписами пп. 2 п. 19 Розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113-ІХ прокурори та слідчі органів прокуратури, зазначені в підпунктах 1-4 пункту 7 цього розділу, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора за умови неподання прокурором чи слідчим органів прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію, рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації. Рішення кадрової комісії не є рекомендаційним для суб`єкта звільнення, а є беззаперечною та остаточною підставою для видання керівником обласної прокуратури, зокрема, наказу про звільнення прокурора згідно з положеннями Закону № 113-ІХ.
Враховуючи рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації позивачем, позивач правомірно був звільнений з посади на підставі пп. 2 п. 19 Розділу II Закону № 113-ІХ.
Окремо відмітили, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства вимоги позивача про поновлення на рівнозначній посаді, оскільки ОСОБА_1 проходив службу на посаді прокурора Сумської місцевої прокуратури, відтак, відсутні правові підстави для покладення на обласну прокуратуру обов`язків щодо поновлення позивача в окружній прокуратурі.
Оскільки звільнення позивача відбулося з дотриманням вимог законодавства, підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні.
Враховуючи зазначене, просять відмовити у задоволенні позовних вимог.
Позивач своїм правом щодо надання відповіді на відзив не скористався.
Ухвалою суду було закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити.
Представник відповідачів (Сумської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора) заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні
Заслухавши позивача та представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2019 працював в органах прокуратури.
10.10.2019 позивачем Генеральному прокурору була подана заява про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію (т.1, а.с.36).
Наказом Генерального прокурора №233 від 17.10.2019 затверджено Порядок роботи кадрової комісії, до якого в подальшому неодноразово вносились зміни.
Наказом Генерального прокурора №425 від 10.09.2020 було створено четверту кадрову комісію обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) (далі Четверта кадрова комісія).
ОСОБА_1 успішно склав перший етап (іспит) у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора і його було допущено до другого етапу анонімного тестування, що підтверджується рішенням Четвертої кадрової комісії №1 від 20.10.2020 (т.1 а.с. 288 294).
Наказом виконувача обов`язків Генерального прокурора №474 від 07.10.2020 встановлено прохідний бал - 93 (мінімально допустиму кількість балів, які можуть бути набрані за результатами тестування) для успішного складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки під час атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих).
03.11.2020 ОСОБА_1 проходив анонімне тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки та набрав 90 бали (т.1, а.с.37-39, 40 44, 284 285, т.2 а.с. 53-54).
13.11.2020 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Четвертої кадрової комісії про надання можливості повторного складенні іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички у зв`язку із неналежною роботою системи (т.1, а.с.45-46).
Четвертою кадровою комісією 24.11.2020 прийнято рішення про виключення ОСОБА_1 зі списку осіб, які 03.11.2020 не склали іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки та відповідно до п. 7 Розділу 1 Порядку проходження прокурорами атестації визначено про необхідність призначення нової дати складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички, оскільки комісія дійшла висновку про наявність об`єктивних та поважних причин, які вплинули на перебіг та результат складення іспиту. Вказане підтверджується копією протоколу №11 засідання Четвертої кадрової комісії (т.2, а.с.48-50).
У подальшому, матеріали засідань Четвертої кадрової комісії, у тому числі, що були проведені 03.11.2020 були передані Департаменту кадрової роботи та державної служби Офісу Генерального прокурора.
15 березня 2021 наказом Генерального прокурора від 17.02.2021 №40 було визначено днем початку роботи окружних прокуратур, а наказом Офісу Генерального прокурора від 17.02.2021 №2ш у структурі та штатному розписі у Сумській обласній прокуратурі виключено Сумську місцеву прокуратуру, та встановлено Окружну прокуратуру м. Суми (т.1 а.с. 77 80).
У зв`язку з утворенням окружних прокуратур наказом керівника Сумської обласної прокуратури №185к від 15.03.2021 тимчасово визначено робоче місце ОСОБА_1 в Окружній прокуратурі м. Суми (т.1, а.с.84 - 85).
Наказом Генерального прокурора №236 від 16.07.2021 припинено діяльність Першої -Четвертої кадрових комісій (т.1, а.с.64).
Наказом Генерального прокурора №239 від 22.07.2021 створено П`ятнадцяту кадрову комісію обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) (т.1, а.с.65-66).
П`ятнадцятою кадровою комісією були витребувані матеріали атестації, у тому числі, що стосувались позивача від Департаменту кадрової роботи та державної служби Офісу Генерального прокурора (т.1, а.с.67, т.2 а.с.87).
26.08.2021 на засіданні П`ятнадцятої кадрових комісій було вирішено не включати позивача (54 питання) до графіку складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки (т.2, а.с.8-47), а 13.09.2021 на своєму засіданні П`ятнадцятою кадровою комісією було розглянуто питання про неуспішне проходження прокурорами іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, у зв`язку з набранням балів, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту, що підтверджується копією протоколу від 13.09.2021 №11 (т.1, а.с.297-315, т.2 а.с. 1 - 7).
13.09.2021 П`ятнадцятою кадровою комісією прийнято рішення №128 про неуспішне проходження ОСОБА_1 іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, за результатами складання якого набрала 90 бали, що є менше прохідного балу (93) (т.2, а.с.84).
Наказом Сумської обласної прокуратури №406к від 19.10.2021 ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської області на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації відповідно до пп.2 п.19 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" з 22 жовтня 2021 р. (т.1, а.с.76).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Спірні правовідносини урегульовані Законом України від 14.10.2014 №1697-VII Про прокуратуру (далі - Закон №1697-VII, Закон України Про прокуратуру), Законом України від 19.09.2019 №113-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури (далі - Закон №113-IX), Порядком проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 №221 (далі - Порядок проходження прокурорами атестації, Порядок №221) з подальшими змінами, Порядком роботи кадрових комісій, затвердженого наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 №233 (далі - Порядок роботи кадрових комісій, Порядок №233) з подальшими змінами.
Так, статтями 1, 4 Закону №1697-VII встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави; організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Указаним Законом, у тому числі у статті 16, визначені гарантії незалежності прокурора, які забезпечуються, зокрема, особливим порядком його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Водночас, Законом №113-IX, який діє з 25.09.2019, до Закону №1697-VII внесено ряд змін, відповідно до яких, зокрема, в тексті Закону України Про прокуратуру слова Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури замінено відповідно на Офіс Генерального прокурора, обласні прокуратури, окружні прокуратури.
Статтю 51 Закону №1697-VII доповнено частиною 5, відповідно до якої на звільнення прокурорів з посади з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті (у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури), не поширюються положення законодавства щодо пропозиції іншої роботи та переведення на іншу роботу при звільненні у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, щодо строків попередження про звільнення, щодо переважного права на залишення на роботі, щодо переважного права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, щодо збереження місця роботи на період щорічної відпустки та на період відрядження.
Розділом ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-ІХ визначені особливості реформи органів прокуратури.
Так, згідно із пунктами 3, 4 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-ІХ, до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором. День початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур визначається рішеннями Генерального прокурора стосовно Офісу Генерального прокурора, усіх обласних прокуратур, усіх окружних прокуратур. Вказані рішення публікуються у газеті "Голос України".
Пунктами 6, 7, 9 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-ІХ (у редакції, чинній до 11.07.2021) установлено, що з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" (п.6).
Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом (п.7).
Атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором (п.9).
Згідно із пунктами 11 14, 16-18 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-ІХ (у редакції, чинній до 11.07.2021), атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями Офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур (п.11).
Предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора; 2) професійної етики та доброчесності прокурора (п.12).
Атестація прокурорів включає такі етапи:
1) складення іспиту у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Результати анонімного тестування оприлюднюються кадровою комісією на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за 24 години до проведення співбесіди;
2) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.
Атестація може включати інші етапи, непроходження яких може бути підставою для ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації прокурором. Перелік таких етапів визначається у Порядку проходження прокурорами атестації, який затверджує Генеральний прокурор (п.13).
Графік проходження прокурорами атестації встановлює відповідна кадрова комісія. Атестація проводиться прозоро та публічно, у присутності прокурора, який проходить атестацію. Перебіг усіх етапів атестації фіксується за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису (п.14).
За результатами складення прокурором іспиту відповідна кадрова комісія ухвалює рішення щодо допуску прокурора до проведення співбесіди. Якщо прокурор за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, встановлений згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, це є підставою для недопущення прокурора до етапу співбесіди і ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором (п.16).
Кадрові комісії за результатами атестації прокурора ухвалюють одне із таких рішень: рішення про успішне проходження прокурором атестації або рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Кадрові комісії за результатами атестації подають Генеральному прокурору інформацію щодо прокурорів, які успішно пройшли атестацію, а також щодо прокурорів, які неуспішно пройшли атестацію.
Повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів забороняється (п.17).
У разі успішного проходження атестації прокурор за умови наявності вакансії та за його згодою може бути переведений Генеральним прокурором на посаду прокурора в Офіс Генерального прокурора, а керівником обласної прокуратури - на посаду прокурора у відповідній обласній прокуратурі та в окружній прокуратурі, яка розташована у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури. При цьому переведення прокурора може бути здійснено в орган прокуратури, що є рівнозначним, вищим або нижчим щодо органу прокуратури, в якому він обіймав посаду прокурора на день набрання чинності цим Законом, з урахуванням вимог щодо стажу роботи в галузі права, визначених у статті 27 Закону України "Про прокуратуру" (п.18).
Згідно із п.19 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-ІХ (у редакції, чинній до 11.07.2021) прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" за умови настання однієї із наступних підстав:
1) неподання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію;
2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури;
3) в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, який успішно пройшов атестацію;
4) ненадання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, у разі успішного проходження ним атестації, згоди протягом трьох робочих днів на переведення на запропоновану йому посаду в Офісі Генерального прокурора, обласній прокуратурі, окружній прокуратурі.
Перебування прокурора на лікарняному через тимчасову непрацездатність, у відпустці чи у відрядженні до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі не є перешкодою для його звільнення з посади прокурора відповідно до цього пункту.
Указані в цьому пункті прокурори можуть бути звільнені з посади прокурора також і на інших підставах, передбачених Законом України "Про прокуратуру".
Законом України від 15.06.2021 №1554-IX "Про внесення змін до розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" щодо окремих аспектів дії перехідних положень" пункти 7,11,17 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону №113-ІХ з 11.07.2021 викладено в такій редакції:
Положення щодо проходження атестації, передбаченої цим розділом, поширюються на прокурорів та слідчих органів прокуратури, які:
1) на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах;
2) на день набрання чинності цим Законом займали посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, але з поважних причин, до яких належать тимчасова непрацездатність, відпустка по догляду за дитиною, відрядження для участі в роботі інших органів на постійній основі тощо, не проходили атестацію;
3) звільнені з органів прокуратури у зв`язку з настанням підстав, передбачених підпунктами 1 і 2 пункту 19 цього розділу, щодо яких набрало законної сили рішення суду про поновлення на посаді прокурора у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, у тому числі у разі прийняття судом рішення про поновлення на посаді прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах;
4) звільнені до набрання чинності цим Законом з органів прокуратури, щодо яких набрало законної сили рішення суду про поновлення на посаді прокурора у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, у тому числі у разі прийняття судом рішення про поновлення на посаді прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах.
Прокурори та слідчі органів прокуратури, зазначені в підпунктах 1 - 4 цього пункту, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації.
Проходження атестації особами, зазначеними в підпункті 3 цього пункту, розпочинається з етапу, на якому було прийнято рішення про неуспішне її проходження. (п.7).
Атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями Офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур, утворення, визначення складу, періоду та порядку роботи яких, здійснюється Генеральним прокурором (п.11).
Кадрові комісії за результатами атестації прокурора ухвалюють одне із таких рішень: рішення про успішне проходження прокурором атестації або рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.
Кадрові комісії за результатами атестації подають Генеральному прокурору інформацію щодо прокурорів, які успішно пройшли атестацію, а також щодо прокурорів, які неуспішно пройшли атестацію.
Повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів, крім випадків її проходження прокурорами та слідчими органів прокуратури, зазначеними в підпункті 3 пункту 7 цього розділу, забороняється (п.17).
Крім того, Законом України від 15.06.2021 №1554-IX викладено в новій редакції також пункт 19 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону №113-ІХ, а саме:
Установити, що прокурори та слідчі органів прокуратури, зазначені в підпунктах 1 - 4 пункту 7 цього розділу, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора за умови настання однієї з таких підстав:
1) неподання прокурором чи слідчим органів прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію;
2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації;
3) в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення прокурора чи слідчого органів прокуратури, який успішно пройшов атестацію;
4) ненадання прокурором чи слідчим органів прокуратури, у разі успішного проходження ним атестації, згоди протягом трьох робочих днів на переведення на запропоновану йому посаду в Офісі Генерального прокурора, обласній прокуратурі, окружній прокуратурі..
На виконання вимог Закону №113-IX, наказом Генерального прокурора №221 від 03.10.2019 затверджено Порядок проходження прокурорами атестації.
За визначенням, що міститься в пункті 1 розділу 1 Порядку проходження прокурорами атестації атестація прокурорів - це встановлена Розділом II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-IX та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.
Згідно пунктів 2, 3, 5 Порядку проходження прокурорами атестації атестація прокурорів Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних, місцевих прокуратур та військових прокуратур проводиться відповідними кадровими комісіями. Порядок роботи, перелік і склад кадрових комісій визначаються відповідними наказами Генерального прокурора.
Атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями прозоро та публічно у присутності прокурора, який проходить атестацію.
Предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора (у тому числі загальних здібностей та навичок); 2) професійної етики та доброчесності прокурора.
Пунктами 6,8 розділу I Порядку проходження прокурорами атестації визначено, що атестація включає в себе три етапи:
1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора;
2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;
3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.
За результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень:
1) рішення про успішне проходження прокурором атестації;
2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Форми типових рішень визначені у додатку 1 до цього Порядку.
Пунктом 7 розділу I Порядку проходження прокурорами атестації (із змінами згідно з наказом Генерального прокурора від 03.06.2021 №178) передбачено, що повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів не допускається. Якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних чи інших причин, які не залежали від членів комісії та прокурора, або ж у разі скасування судом рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації комісія призначає новий час (дату) складання прокурором відповідного іспиту чи проведення з ним співбесіди.
Пунктами 1, 2, 4, 5, 6, розділу III Порядку проходження прокурорами атестації установлено, що у разі набрання прокурором за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора кількості балів, яка дорівнює або є більшою, ніж прохідний бал, прокурор допускається до складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.
Кадрова комісія формує графік складання іспитів. Графік із зазначенням прізвища, імені та по батькові прокурора, номера службового посвідчення, інформації про дату, час та місце проведення тестування оприлюднюється на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) не пізніше ніж за п`ять календарних днів до дня складання іспиту.
Тестування проходить автоматизовано з використанням комп`ютерної техніки у присутності членів відповідної кадрової комісії.
Прохідний бал (мінімально допустима кількість набраних балів, які можуть бути набрані за результатами тестування) для успішного складання іспиту встановлює своїм наказом Генеральний прокурор після складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора.
Прокурор, який за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, не допускається до співбесіди, припиняє участь в атестації, а відповідна кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.
У пунктах 1, 2, 3-1, 3-2, 6 розділу V Порядку проходження прокурорами атестації (із змінами згідно з наказом Генеральної прокуратури України від 17.12.2019 №336, наказу Генерального прокурора від 04.02.2020 №65, наказу Генерального прокурора від 03.06.2021 №178, наказу Генерального прокурора від 03.09.2021 №280) уповноваженими суб`єктами з питань забезпечення організаційної підготовки до проведення атестації та виконання функцій адміністративно-розпорядчого характеру, координування та узгодження дій під час підготовки і проведення атестації є члени комісії та робоча група відповідної кадрової комісії.
У разі виникнення у прокурора зауважень чи скарг на процедуру проведення атестації він може звернутися до голови або секретаря комісії.
Прокурор, включений до оприлюдненого в установленому порядку графіка складання іспиту (графіка складання іспитів), продовжує проходити атестацію до ухвалення кадровою комісією рішення про успішне або неуспішне проходження ним атестації, незалежно від призначення (переведення) в інший орган прокуратури.
У разі скасування судом рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурор, якого поновлено на посаді чи рішення про звільнення якого з посади за наслідками атестації не приймалось з підстав, визначених законодавством України допускається кадровою комісією до проходження того етапу атестації, за результатами якого кадровою комісією прийнято відповідне рішення.
Рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є підставою для видання наказу Генерального прокурора, керівника обласної прокуратури про звільнення відповідного прокурора з посади та органів прокуратури на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону. Відповідний наказ Генерального прокурора, керівника обласної прокуратури може бути оскаржений прокурором у порядку, встановленому законодавством.

Крім того, на виконання приписів Закону №113-ІХ наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 №233 затверджено Порядок роботи кадрових комісій.

Абзацом 2 пункту 2 Порядку роботи кадрових комісій визначено, що кадрові комісії забезпечують, зокрема, проведення атестації прокурорів та слідчих Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів та слідчих Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур.

Відповідно до пункту 3 Порядку роботи кадрових комісій, для здійснення повноважень, передбачених абзацами другим і третім пункту 2 цього Порядку, утворюються комісії у складі шести осіб, з яких не менше трьох - особи, делеговані міжнародними і неурядовими організаціями, проектами міжнародної технічної допомоги, дипломатичними місіями. Членами комісії можуть бути особи, які є політично нейтральними, мають бездоганну ділову репутацію, високі професійні та моральні якості, суспільний авторитет, а також стаж роботи в галузі права.

Згідно із пунктами 8, 10, 11 Порядку роботи кадрових комісій, комісія правомочна ухвалювати рішення, здійснювати інші повноваження, якщо на її засіданні присутня більшість членів комісії. Перелік присутніх на засіданні членів комісії, інформація про істотні питання, пов`язані із діяльністю комісії, а також процедурні рішення комісії фіксуються у протоколі засідання. Комісія може приймати процедурні рішення, пов`язані з її діяльністю.

Пунктом 12 Порядку роботи кадрових комісій установлено, що рішення комісії, крім зазначених в абзаці другому цього пункту, в тому числі процедурні, обговорюється її членами і ухвалюються шляхом відкритого голосування більшістю голосів присутніх на засіданні членів комісії. Член комісії вправі голосувати "за" чи "проти" рішення комісії. У разі рівного розподілу голосів, приймається рішення, за яке проголосував голова комісії.

Рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди ухвалюється шляхом відкритого голосування більшістю від загальної кількості членів комісії. Якщо рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди не набрало чотирьох голосів, комісією ухвалюється рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття.

Пунктом 13 Порядку роботи кадрових комісій передбачено, що рішення і протоколи комісії підписуються всіма присутніми членами комісії.

А згідно із приписами пункту 1 Порядку роботи кадрових комісій порядок роботи кадрових комісій, що здійснюють свої повноваження на підставі пункту 11, підпункту 7 пункту 22 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", Закону України "Про прокуратуру", визначається цим Порядком та іншими нормативними актами.

Таким чином, у зв`язку з реформуванням органів прокуратури та створення Офісу Генерального прокурора, обласних, окружних прокуратур Закон №113-ІХ визначив успішне проходження прокурорами атестації як необхідну і обов`язкову умову для переведення до них з раніше діючих Генеральної прокуратура України, регіональних, місцевих прокуратур.

При цьому визначення порядку проходження прокурорами атестації, порядків утворення, визначення складу, періоду та порядку роботи кадрових комісій, які безпосередньо проводять атестацію, віднесено до повноважень Генерального прокурора.

Сама процедура атестації складається з послідовних етапів, одним з яких є складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

Прокурор, який за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, не допускається до наступного етапу атестації (іспиту або співбесіди) та припиняє участь в атестації, а відповідна кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є підставою для видання наказу про звільнення відповідного прокурора з посади та органів прокуратури на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України Про прокуратуру.

Повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів не допускається.

Разом з тим, згідно із пунктом 7 розділу I Порядку проходження прокурорами атестації, якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних чи інших причин, які не залежали від членів комісії та прокурора, або ж у разі скасування судом рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації комісія призначає новий час (дату) складання прокурором відповідного іспиту чи проведення з ним співбесіди.

Тобто, за наявності встановлення вказаних обставин кадрова комісія не вправі приймати рішення про неуспішне проходження атестації і зобов`язана призначити прокурору новий час (дату) складання відповідного іспиту чи проведення з ним співбесіди.

На користь такого висновку свідчить сама конструкція речення другому пункту 7 розділу I Порядку проходження прокурорами атестації, яка застосовує словосполучення ...комісія призначає новий час (дату) складання..., а отже не передбачає іншого варіанту дій (множинності варіантів дій) кадрової комісії, ніж призначити нову дату іспиту.

При цьому, як Порядок проходження прокурорами атестації, так і Порядок роботи кадрових комісії, унормовують право прокурора, у виникненні у нього зауважень чи скарг на процедуру проведення атестації на звернення саме до голови або секретаря комісії.

Судом встановлено, що Четвертою кадровою комісією, розглянувши заяву ОСОБА_1 від 13.11.2020 щодо неналежної роботи комп`ютерних засобів та визначення у зв`язку з цим нової дати складання іспиту (т.1, а.с.45-46), було встановлено наявність об`єктивних та поважних причин, які вплинули на перебіг і результат складання іспиту ОСОБА_1 та вирішено відповідно до пункту 7 розділу І Порядку №221 призначити позивачу нову дату складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички (т.2, а.с. 48 - 50).

Проте конкретної дати складання іспиту комісія не визначила, що не суперечить вимогам Порядку №221, який передбачає, що визначення дати іспиту відбувається шляхом складання графіків складання іспитів, які оприлюднюються на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора).

Рішення Четвертої кадрової комісії, оформлене протоколом №11 від 24.11.2020, і дотепер є чинним.

У подальшому наказ Генерального прокурора від 10.09.2020 №425 Про створення четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) втратив чинність на підставі наказу Генерального прокурора від 16.07.2021 №236 і Четверта кадрова комісія припинила свою діяльність, та наказом від 16.07.2021 №239 створено П`ятнадцяту кадрову комісію.

П`ятнадцятою кадровою комісією прийняті рішення, оформлене протоколом №8 від 26.08.2021, яким вирішено не включати ОСОБА_1 до графіку на складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички, а також рішення від 13.09.2021 №128 про неуспішне проходження позивачем атестації за результатами складення іспиту на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки у зв`язку із набранням 90 балів за необхідних 93.

Таким чином, не скасовуючи і не змінюючи чинного рішення Четвертої кадрової комісії про призначення позивачу нової дати складання іспиту на загальні здібності та навички, П`ятнадцята кадрова комісія фактично повторно розглянула питання, яке вже було вирішено Четвертою кадровою комісією.

Водночас, ні Закон №113-ІХ, ні Порядок проходження прокурорами атестації, ні Порядок роботи кадрових комісій не наділяють кадрову комісію повноваженнями за тими ж самими обставинами ревізувати (переглядати) власне рішення або рішення попередньої кадрової комісії щодо призначення прокурору нового часу (дати) складання відповідного іспиту чи проведення з ним співбесіди, як і не передбачають вчинення кадровою комісією повторно дій щодо визначення підстав для призначення нового часу (дати) складання іспиту чи проведення співбесіди, як не передбачають і права комісії або дій по вирішенню питання, чи включати до графіку складання іспитів прокурора, щодо якого вже прийнято рішення про призначення йому нової дати складання іспиту.

У даному випадку, за наявності чинного процедурного рішення Четвертої кадрової комісії, оформлене протоколом №11 від 24.11.2020 року, у відповідності до пункту 7 розділу І Порядку проходження прокурорами атестації єдиним можливим правомірним варіантом дій П`ятнадцятої кадрової комісії було визначити позивачу конкретну дату складання іспиту на загальні здібності та навички і скласти відповідний графік складання іспитів із включенням до нього позивача.

Однак, кадрова комісія, не зважаючи на чинне рішення Четвертої кадрової комісії, оформлене протоколом №11 від 24.11.2020, безпідставно прийняла протилежне за змістом рішення про не включення позивача до графіку на складання іспиту на загальні здібності та навички та рішення про неуспішне проходження позивачем атестації.

В обґрунтування своєї позиції відповідачі посилаються на те, що згідно з відомостями про результати складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, проходження тестування з боку ОСОБА_1 було завершено, ані під час проведення тестування, ані безпосередньо після його завершення звернень від ОСОБА_1 до робочої групи та до членів комісії не надходило, акти про дострокове завершення тестування з незалежних від членів комісії та прокурора причин, відповідно до пункту 7 розділу І Порядку №221, не складалися. В матеріалах справи відсутні будь які докази щодо неналежної чи некоректної роботи системи під час проведення тестування ОСОБА_1 .

Позивач звернувся до голови четвертої кадрової комісії із заявою про повторне проходження тестування з підстав технічних збоїв у системі лише 13.11.2021, тобто через 10 днів після отримання результату тестування.

У зв`язку з цим підстави для повторного проходження позивачем тестування були відсутні, що зокрема встановлено П`ятнадцятою кадровою комісією під час засідання 26.08.2021, а тому правомірно зроблено висновок про неуспішне проходження позивачем атестації.

Водночас, суд наголошує, що як станом на 26.08.2021, так і станом на 13.09.2021 рішення Четвертої кадрової комісії, оформлене протоколом №11 від 24.11.2020, не було скасовано у тому числі з підстав протиправності, таке рішення і дотепер є чинним.

Відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права

Зокрема, в рішенні в справі Рисовський проти України, заява № 29979/04, рішення від 20.11.2011 року (п.п.70-71), Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Оскільки процедурним рішенням Четвертої кадрової комісії, яке зафіксоване в протоколі №11 від 24.11.2020, позивача виключено зі списку осіб, які 03.11.2020 не склали іспит і ОСОБА_1 вирішено призначити нову дату іспиту на загальні здібності і навички, то у позивача виникло право на проходження цього іспиту в інший час, і ОСОБА_1 обґрунтовано покладалася на легітимність добросовісних дій кадрової комісії і у неї були обґрунтовані очікування на включення до графіку проходження вказаного іспиту. При цьому потреба виправити "минулу помилку", допущену державним органом, не повинна непропорційним чином втручатись в нове право на включення до графіку проходження іспиту на загальні здібності і навички, яке виникло у позивача, та яка покладалась на легітимність прийнятого Четвертою кадровою комісією рішення.

Відтак, П`ятнадцятою кадровою комісією в силу наведених норм та за відсутності повноважень на вчинення таких дій, не могла бути поставлена під сумнів законність прийняття Четвертою кадровою комісією рішення від 24.11.2020 №11, яке нею не могло бути змінене, переглянуте або скасоване.

Таким чином, суд приходить висновку, що П`ятнадцята кадрова комісія при прийнятті оскаржуваного рішення від 13.09.2021 №128 діяла з перевищенням власних повноважень та не на підставі Порядку проходження прокурорами атестації, та Порядку роботи кадрових комісій, унаслідок чого позбавила позивача можливості скласти згаданий іспит та прийняла оскаржене у цій справі рішення про неуспішне проходження позивачем атестування, яке з огляду на викладені висновки суду є таким, що не відповідає критеріям правомірності визначених в ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України та є протиправним.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправним і скасування рішення П`ятнадцятої кадрової комісії від 13.09.2021 №128 про неуспішне проходження атестації прокурором Сумської місцевої прокуратури Сумської області ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Суд також зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, суд відхиляє посилання відповідачів на правові висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 21.09.2021 у справі №200/5038/20-а, від 21.09.2021 у справі №160/6204/20, від 24.09.2021 у справі №160/6596/20, від 24.09.2021 у справі №140/3790/19, від 24.09.2021 у справі №280/4314/20, від 29.09.2021 у справі №440/2682/20, від 20.10.2021 у справі №280/25298/19, оскільки обставини у зазначених справах докорінно відрізняються від обставин у цій справі, яка розглядається. Зокрема, у розглянутих Верховним Судом справах, на відміну від цієї, кадрові комісії не встановлювали технічної неможливості складання іспиту та не приймали рішень про призначення прокурору нової дати іспиту. Натомість саме наявність чинного рішення кадрової комісії, яким позивачу призначено нову дату іспиту (хоча і без визначення конкретної календарної дати) у зв`язку з технічними проблемами є вирішальною у даному спірному випадку.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Сумської обласної прокуратури №406к від 19.10.2021 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської області та поновлення на посаді прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської області з 23 жовтня 2021 року, суд зазначає наступне.

Оскаржений наказ прийнято на підставі рішення П`ятнадцятої кадрової комісії від 13.09.2021 №128 про неуспішне проходження позивачем атестації та згідно з підпунктом 2 пункту 19 розділу II Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури.

Так, підпунктом 2 пункту 19 розділу II Прикінцеві положення Закону №113-ІХ (у редакції Закону України від 15.06.2021 №1554-IX), який був чинний на час прийняття оскаржуваного наказу, визначено, що прокурори та слідчі органів прокуратури ... звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора за умови настання такої підстави, як рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації.

Вказана норма, хоча і була прийнята пізніше від дати складання позивачем (03.11.2020) другого етапу атестації, водночас, станом на момент прийняття оскаржуваного наказу (19.10.2021), була чинною та не визнана неконституційною. Відтак, суд погоджується з доводами відповідачів про те, що неуспішне проходження прокурором атестації є самостійною і самодостатньою підставою для звільнення такого прокурора з посади. Таким юридичним фактом для звільнення слугує саме рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації.

Водночас, оскільки судом у цій справі визнано протиправним рішення П`ятнадцятої кадрової комісії від 13.09.2021 №128 про неуспішне проходження позивачем атестації, тобто воно відсутнє як юридичний факт, необхідний для звільнення позивача з посади, то й оскаржений наказ, який прийнятий на підставі зазначеного рішення, підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню, як і похідні від них вимоги про поновлення позивача на посаді прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської області.

Разом з тим, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог позивача щодо поновлення її на рівнозначній посаді в органах прокуратури, враховуючи наступне.

Абзацом 1 ст.235 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України Про запобігання корупції іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином, враховуючи, що позивача звільнено саме з посади прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської області, на будь-яку іншу посаду в інші органи прокуратури ОСОБА_1 не був призначений та з такої посади не звільнявся, належним способом захисту є саме поновлення ОСОБА_1 на посаду, з якої його було звільнено - прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської області.

Щодо позовних вимог про стягнення з Сумської обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 жовтня 2021 року по дату винесення судового рішення, суд зазначає наступне.

Приписами частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно із абз.3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100) у всіх інших випадках (до яких відноситься й випадок вимушеного прогулу), середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до п.8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки Сумської обласної прокуратури від 29.12.2021 №21-785вих21 (т.1, а.с.183), середньоденна заробітна плата становить 339,87грн.

Роз`яснення з питань обчислення середньої заробітної плати в усіх випадках її збереження надаються Міністерством економіки (п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, з урахуванням змін, внесених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.05.2020 №410).

У листі Міністерства розвиту економіки, торгівлі та сільського господарства України від 12.08.2020 №3501-06/219 Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021рік, норма тривалості робочого часу визначена у жовтні 2021р. 20 днів, у листопаді 2021р. 22 дні, у грудні 2021р. 22 дні.

Згідно повідомлення Міністерства економіки України Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2022рік, що знаходиться за посиланням (https://www.me.gov.ua/Documents/Detail?lang=uk-UA&id=00e9e1b4-5537-42f3-8fe3-9d6b600e956e&title=ProRozrakhunokNormiTrivalostiRobochogoChasuNa2022-Rik), норма тривалості робочого часу визначена у січні 2022р. - 19 днів, лютому 2022р.- 20 днів, березні 2022р. 22 дні, квітні 2022р. 20 днів, травні 2022р. 20 днів, червні 2022 20 днів, липні 2022 21 день.

Водночас, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, з 5:30 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації.

Указом Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 14.03.2022 №133/2022, затвердженого Законом України №7168 від 16.03.2022, воєнний стан продовжений до 25.04.2022.

Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України №2212-IX від 21.04.2022, воєнний стан продовжений до 25.05.2022.

Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України №2263-IX від 22.05.2022, воєнний стан продовжений з 05 годин 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

Згідно із ч.2,3 ст.1 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану, від 15 березня 2022 року № 2136-IX, який набрав чинності 24.03.2022, на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України (ч.2). У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом (ч.3).

Відповідно до ч.6 ст.6 вказаного Закону, у період дії воєнного стану не застосовуються норми статті 53 (тривалість роботи напередодні святкових, неробочих і вихідних днів), частини першої статті 65, частин третьої - п`ятої статті 67 та статей 71-73 (святкові і неробочі дні) Кодексу законів про працю України.

З урахуванням вищевказаних приписів, норма тривалості робочого часу у квітні 2022р. складає 21день, у травні 2022 22 дні, у червні 2022 22 дні.

Виходячи з наведеного, розрахункова кількість робочих днів за час вимушеного прогулу позивача, починаючи з наступного робочого дня після дня звільнення (23.10.2021) по 30.06.2022 становить 175 днів.

Таким чином, сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за час вимушеного прогулу становить 59 333,75грн. (175 *339,05 грн).

При цьому, суд вважає безпідставними доводи та розрахунки позивача щодо того, що заробітна плата позивачу мала нараховуватись та виплачуватись у розмірах, передбачених ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 113, т. 2).

Так, згідно з пп. 66 п. 21 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113-ІХ (набрав чинності 25.09.2019), внесено зміни до ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» та викладено її в новій редакції. Відповідно до цієї редакції відповідні розміри посадового окладу, надбавок за вислугу років та виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат передбачено виключно для прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур, Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

У свою чергу, згідно з п. 3 розділу 2 «Прикінцеві і Перехідні положення» Закону № 113-ІХ на період до переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Пунктом 7 розділу 2 «Прикінцеві і Перехідні положення» Закону № 113-ІХ передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом

Таким чином, заробітна плата прокурорам, переведеним до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури після успішного проходження атестації нараховується та виплачується у розмірах, передбачених ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», а прокурорам Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур до такого переведення виплачується згідно з постановами Кабінету Міністрів України.

Зазначені положення Закону № 113-ІХ є чинними, у встановленому законом порядку неконституційними не визнавались.

Суд зазначає, що оскільки ОСОБА_1 працював на посаді у місцевій прокуратурі та не був переведений до окружної прокуратури, відтак заробітна плата за вказаний період йому виплачувалась на підставі постанов КМУ. Отже і середній заробіток за час вимушеного прогулу повинен розраховуватись відповідно до п. 2 Порядку № 100 виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Щодо позовних вимог про зобов`язання уповноважену кадрову комісію обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Офіс Генерального прокурора призначити ОСОБА_1 новий день, вказавши час, дату, місце, для повторного проходження (складання) другого етапу атестації - іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, суд зазначає наступне.

Як зазначалося судом вище, згідно із пунктом 7 розділу I Порядку проходження прокурорами атестації, якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних чи інших причин, які не залежали від членів комісії та прокурора, або ж у разі скасування судом рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації комісія призначає новий час (дату) складання прокурором відповідного іспиту чи проведення з ним співбесіди.

Отже, у разі скасування судом рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації, обов`язок щодо призначення нового часу (дати) складання прокурором іспиту виникає у відповідної кадрової комісії в силу вимог Порядку проходження прокурорами атестації.

На час розгляду даної справи у суду відсутні підстави вважати, що у разі набрання рішенням суду у цій справі законної сили, відповідачем не буде виконано вимоги п. 7 розділу I Порядку проходження прокурорами атестації. Відтак суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є передчасними та задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення витрат понесених позивачем на правову допомогу в розмірі 10000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

З метою отримання правничої допомоги, позивачем було укладено Договір про надання правової допомоги від 25.10.2021р. з адвокатом Друченко Тетяною Василівною (а.с. 90 91, т.1).

Пунктом п. 4.1. Договору про надання правової допомоги від 25.10.2021р., визначено розмір гонорару Адвокату у розмірі 10000 грн.

На підтвердження виконання вказаного договору, позивачем надано Акт прийому передачі наданих послуг б/н від 17.11.2021р. та квитанції від 25.10.2021 №40 та від 17.11.2021 №41 про сплату позивачем на користь адвоката Друченко Т.В. за послуги правової допомоги в загальній сумі 8000 грн. (а.с. 92 93, т.1).

Також з матеріалів справи суд вбачає, що адміністартивний позов підписаний адвокатом Друченко Т.В., як представником позивача. Згідно акта виконаних робіт ОСОБА_2 надано позивачу консультації, а також прийнято участь в судових засіданнях. Зазначене свідчить про проведену адвокатом роботу, крім того, доводи позову, підготовленого адвокатом були оцінені та частково враховані при постановленні судового рішення.

Відтак, з огляду на рівень складності справи, її значення для позивача та обсяг наданих послуг, заперечення відповідачів та часткове задоволення позову, суд, виходячи з критерію пропорційності вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача повинен становити 5000,00 грн.

Крім того, суд зазначає, що у відповідності з пунктами 2, 3 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць підлягають негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури, П`ятнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 128 від 13.09.2021 про неуспішне проходження атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності на навички прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати наказ керівника Сумської обласної прокуратури № 406к від 19.10.2021 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської області.

Поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської обласної з 23.10.2021 року.

Стягнути з Сумської обласної прокуратури (вул. Герасима Кондратьева, 33, м. Суми, 40000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 59 333,75 грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч триста тридцять три гривні 75 коп.).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Сумської обласної прокуратури (вул. Герасима Кондратьєва, 33,м. Суми, Сумська область,40000, ) судові витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 коп.).

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської обласної з 23.10.2021 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 7 289,58 грн. (сім тисяч двісті вісімдесят дев`ять гривень 58 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.07.2022 року.

Суддя В.О. Павлічек