Справа № 420/17263/21
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/17263/21
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

при секретарі Цехмейстренко Ю.В.,

за участі представника апелянта Бойко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування припису, постанови

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати протиправним та скасувати припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 06.09.2021 р., виданого Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, виданого на ім`я ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною та скасувати постанову Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради №217/21 від 14.09.2021р., якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.9 ст. 96 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначалось, що після придбання квартири позивач приступив до експлуатації квартири, так само як і всіх мереж, обладнання, територій загального користування, які знаходяться в будинку, як його співвласник та будь-яких споруд, тамбурів або інших конструкцій позивач не створював.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2022 року, ухвалене у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у м. Одесі у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що приміщення тамбуру є місцем загального користування, та ОСОБА_1 користується ним лише в межах, які дозволяють йому це робити, відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (ст.ст. 1, 4 Закону).

Апелянт зазначає, що законодавством не передбачено введення в експлуатацію факту встановлення тамбурних дверей, оскільки це не є реконструкцією житлового або нежитлового приміщення, або зміною геометричних параметрів квартири, а отже, викладені в приписі, постанові та акті УДАБК висновки з цього приводу, з якими погодився суд першої інстанції є, на думку апелянта, хибними та такими, що не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Також, апелянтом зазначено, що жодних доказів того, що ОСОБА_1 якимось чином збільшив площу своєї квартири взагалі не існує, а твердження працівників УДАБК з цього приводу є виключно їх міркуваннями, які не ґрунтуються на жодних доказах, та є формальними. В свою чергу, обов`язок введення об`єктів будівництва в експлуатацію, відповідальність за експлуатацію об`єктів, не введених в експлуатацію, можуть стосуватися лише тих суб`єктів, які після закінченню будівництва та початку використання, маючи відповідний обов`язок, не ввели об`єкти містобудування в експлуатацію, за що встановлена певна відповідальність та ОСОБА_1 не є суб`єктом, яким має нести відповідальність за експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, що свідчить, на його думку, про безпідставність складання протоколу та притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 9 ст. 96 КУпАП саме ОСОБА_1 , а не особу, яка здійснила таке перепланування, та не ввела перепланований об`єкт в експлуатацію.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу до суду не надано.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, відповідач до суду не з`явився, причин не явки суду не повідомив.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 25.08.2021р. по 06.09.2018р. головним спеціалістом інспекційного відділу №2 Управління державного архітектурно будівельного контролю Одеської міської ради Бежан Наталією Сергіївною проведена позапланова перевірка щодо дотримання суб`єктом містобудування ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил щодо «реконструкції квартири АДРЕСА_1 , шляхом влаштування тамбуру за рахунок сходової клітини, в тому числі щодо експлуатації об`єкта не прийнятого до експлуатації за адресою: АДРЕСА_2 », за результатом якої складено акт №000363 від 06.09.2021р.(а.с.84-100).

Перевірка проведена на підставі наказу Управління державного архітектурно будівельного контролю Одеської міської ради №01-13/212ДАБК від 12.07.2021р., направлення Управління державного архітектурно будівельного контролю Одеської міської ради від 12.07.2021р. №000363 та звернення фізичної особи (вх.№01-10/209-ЗГ від 29.06.2021р.)(а.с.75-77).

За результатами перевірки встановлено, що ОСОБА_1 експлуатує самочинно реконструйовану квартиру, за адресою: АДРЕСА_2 не прийняту до експлуатації, чим порушено вимоги:- ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»; -п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461.

На підставі встановлених під час перевірки порушень Управлінням державного архітектурно будівельного контролю Одеської міської ради складено:

- припис від 06.09.2021р. про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, яким поставлено ОСОБА_1 вимогу усунути порушення вимог містобудівного законодавства шляхом одержання документів, що свідчать про готовність об`єкту до експлуатації або привести квартиру за адресою: АДРЕСА_2 до попереднього стану відповідно до договору купівлі продажу №7367 від 10.12.2020р. та технічного паспорту б/н в термін до 06.11.2021р.(а.с.105-108);

- постанову від 14.09.2021р. по справі про адміністративне правопорушення, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.9 ст.96 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200,00 грн. (а.с.109-114).

Приймаючи рішення та відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем експлуатується об`єкт, не прийнятий в експлуатацію (самочинно реконструйована квартира, за адресою: АДРЕСА_2 ).

При цьому, суд першої інстанції звернув увагу, що оскарженими рішеннями відповідача зобов`язано позивача привести у первинний стан реконструйовану квартиру та накладено штраф саме за експлуатацію об`єкту, не прийнятого в експлуатацію, а не за реконструкцію вказаного об`єкту.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» 17 лютого 2011 року № 3038-VI.

Частиною 1 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Державний архітектурно-будівельний контроль замовників будівництва, які є фізичними особами, здійснюється відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" з урахуванням особливостей правового статусу таких осіб. Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю визначається Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Пунктом 6 ч.1 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що підставою для проведення позапланової перевірки є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Частиною 8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Згідно п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. №461 експлуатація об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачене законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Відповідно до п.3.2 та п.3.21 ДБН А.2.2-3-2014 будівництво - нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт та технічне переоснащення об`єктів будівництва. Реконструкція-перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкта в цілому або його частин (за умови їх автономності).

Згідно із п.3.15 ДБН В.1.2-14-2009 використання об`єкта за функціональним призначенням (з проведенням необхідних заходів щодо збереження стану конструкцій), за якого він здатен виконувати задані функції, зберігаючи значення параметрів, встановлені вимогами технічної документації.

При цьому, ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» 17 лютого 2011 року № 3038-VI визначено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Відповідно до п. 7 зазначеного Порядку позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Згідно п.п. 9, 12 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва та посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язані, зокрема, ознайомлювати суб`єкта містобудування чи уповноважену ним особу з результатами державного архітектурно-будівельного контролю у строки, передбачені законодавством.

Відповідно до положень п.п. 16, 17 наведеного Порядку № 553 від 23.05.2011 року за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт (далі - припис).

У приписі обов`язково встановлюється строк для усунення виявлених порушень згідно з додатком.

Зі змісту зазначених положень вбачається, що припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил є індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень, що містить обов`язкові до виконання вимоги та складається у випадку виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

Колегією суддів встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності квартира АДРЕСА_3 (загальна площа 72,5кв.м.) належить на праві власності ОСОБА_1 (підстава: договір купівлі-продажу №7367 від 10.12.2020р.) (а.с.14).

Як вбачається з акту перевірки від 06.09.2021р. під час проведення позапланової перевірки встановлено, що фактично виконані будівельні роботи з реконструкції квартири шляхом збільшення приміщення коридору за рахунок приєднання приміщення загального користування розмірами 1,25 м х 1,42 м. (коридору загального користування другого поверху) квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка експлуатується для проживання, а самочинно прибудоване приміщення експлуатується як передпокій.

Суд першої інстанції, розглянувши матеріали справи погодився з позицією відповідача та зазначив, що ОСОБА_1 , без введення в експлуатацію, експлуатує об`єкт приміщення тамбуру, який згідно з вимогами законодавства необхідно вводити в експлуатацію.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки такі висновки не відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на неправильному застосуванні норм права, які регулюють спірні правовідносини.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_3 у 2020 році , що підтверджується договором купівлі продажу від 10.12.2020р. ( т.1 арк.спр.9). Предметом договору купівлі-продажу була квартиру, що складається в цілому із трьох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 75,5 кв.м., житлова площа квартири 39,0 кв.м.

Під час перевірки, ОСОБА_1 зазначив працівникам УДАБК ОМР про те, що він ніколи не здійснював будь-яких дій з реконструкції або переобладнання квартири, та використовує лише її та лише в тому стані, в якому придбав, та у відповідності до технічного паспорту.

Підставою для винесення припису та постанови УДАБК Одеської міської ради, якими накладено на ОСОБА_1 штраф за порушення вимог містобудівного законодавства та зобов`язано за власні кошти привести квартиру за адресою АДРЕСА_2 у попередній стан слугувало виявлення облаштування у коридорі загального користування тамбуру перед вхідними дверми у квартиру позивача. При цьому у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 експлуатує самочинно реконструйовану квартиру, в порушення вимог ч.8 ст.39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ№461 від 13.04.2011р.

Оскаржуваним приписом позивачу виставлено вимогу усунути порушення вимог містобудівного законодавства у термін до 06.11.2021 року шляхом приведення квартири до попереднього стану відповідно до договору купівлі-продажу №7367 від 10.12.2020 р.

При цьому у приписі та в постанові Управлінням ДАБК ОМР зазначено, що реконструкція (проведення будівельних або підготовчих робіт) квартири в даному випадку потребує подання до Управління ДАБК ОМР повідомлення про початок підготовчих та / або будівельних робіт. Таким чином відповідач вважає, що в даному випадку, реконструкція квартири шляхом встановлення тамбурних дверей, та фактично приєднання частини тамбуру до квартири є будівельними роботами, що за класом наслідків належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1).

Однак, колегія суддів вважає такі висновки помилковими, оскільки по-перше квартира повністю відповідає технічному паспорту як за загальною площею, так і за геометричним розташуванням всіх несучих стін та приміщень, на момент перевірки квартира не зазнала будь-якої реконструкції та повністю відповідає даним технічного паспорту .

По-друге, відповідно до п. 1 «Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року №406, до таких робіт відносяться роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1).

Таким чином, судова колегія зазначає, що особа, яка здійснює будівельні роботи з реконструкції приміщення, в даному випадку встановлення тамбурних дверей, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) - не зобов`язана отримувати дозвіл на проведення таких робіт, та не зобов`язана вводити реконструйоване приміщення в експлуатацію, оскільки для здійснення таких робіт, необхідно лише подання особою, яка їх здійснює повідомлення про початок підготовчих та / або будівельних робіт.

Слід звернути увагу, що наявності будь-яких інших дозвільних документів, або обов`язку на їх подання та отримання законодавство не передбачено, тому колегія суддів вважає, що доказами , які маються в матеріалах справи не доведено, що відбулась реконструкція квартири, яка належить позивачеві. Фактично попереднім власником квартири відбулось заволодіння частини коридору загального користування, однак питання порушення правил користування жилими будинками і жилими приміщеннями вирішується в іншому порядку шляхом усунення перешкод у користуванні спільним майном.

Крім того, Верховним Судом неодноразово висловлювалась правова позиція стосовно того, що поняття «експлуатація не прийнятого в експлуатацію об`єкта» не може тлумачитися як триваюче правопорушення. Змістом цього правопорушення є невиконання обов`язку із введення в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта містобудування до початку його експлуатації (справи № К/800/145/17 № 355/818/17 та №21-433а13).

Таким чином, обов`язок введення об`єктів будівництва в експлуатацію, відповідальність за експлуатацію об`єктів, не введених в експлуатацію, можуть стосуватися лише тих суб`єктів, які після закінчення будівництва та початку використання, маючи відповідний обов`язок, не ввели об`єкти містобудування в експлуатацію, за що встановлена відповідна відповідальність.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 10 грудня 2020 року ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 у власність квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Технічні характеристики квартири відображені у технічному паспорті.

На момент придбання зазначеної квартири, перед входом у квартиру був вже облаштований тамбур, до будівництва якого позивач не мав жодного відношення.

Після придбання зазначеної квартири позивач приступив до експлуатації квартири, так само як і всіх мереж, обладнання, територій загального користування, які знаходяться в будинку, як його співвласник.

Будь-яких споруд, тамбурів або інших конструкцій позивач не створював та навіть не проявляв ініціативи щодо їх облаштування.

Тобто, особою, яка в даному випадку відповідальна за будь-які порушення містобудівного законодавства, в тому числі й самовільного встановлення міжтамбурних дверей є саме особа які здійснювала вказані дії, а не позивач, який придбав квартиру з вже існуючими міжтамбурними дверима.

Поряд із цим, працівники УДАБК ОМР під час проведення огляду приміщення та складання оскаржуваних припису та постанови навіть не намагались встановити, хто саме встановив відповідні двері, та хто саме фактично є замовником таких робіт, хоча ОСОБА_1 про це повідомив представника ДАБК неодноразово та надав всі документи.

Тобто, працівниками УДАБК ОМР не було вчинено жодних дій з належного встановлення відповідальної особи, не опитані сусіди з приводу того хто та коли встановив тамбурні двері у квартирі позивача.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням, відповідно до ст. 9 КУпАП, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 9 ст. 96 КУпАП суб`єкт владних повноважень не пересвідчився поза розумним сумнівом у наявності належних та достатніх доказів вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що свідчить про недотримання ним вимог статей 7, 245, 280 КУпАП.

Матеріали справи не містять доказів, що вказують про вчинення позивачем діяння, передбаченого ч. 9 ст. 96 КУпАП, відомостей про час вчинення правопорушення також не має, що позбавляє можливості перевірити правомірність притягнення позивачки до відповідальності без порушення строку встановленого статтею 38 КУпАП.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що ані акт перевірки, ані оскаржуваний припис не містять встановлених відповідачем обставин, на підставі яких останній дійшов висновку, коли це будівництво було здійснено та чи є це реконструкція тощо, а також, що вказане будівництво є самочинним та яка особа його здійснила.

Таким чином, на думку судової колегії, позивачем не порушено вимоги містобудівного законодавства, оскільки законом не передбачено обов`язок введення в експлуатацію реконструйованої квартири, якщо така реконструкція за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), ОСОБА_1 не може вважатися суб`єктом правопорушення, яке ставиться йому у вину, оскільки до такої відповідальності може бути притягнута лише особа, яка після завершення будівництва та початку його використання не ввела в експлуатацію об`єкт будівництва, тому відповідачем не доведено в діяннях позивача ознак як суб`єктивної сторони правопорушення (позивач не є суб`єктом зазначеного правопорушення), так і об`єктивної сторони правопорушення (відсутність доведеного діяння та встановленого часу вчиненого правопорушення), у зв`язку з чим провадження підлягає закриттю на підставі ст. 38 КУпАП).

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, тому оскаржуване рішення відповідно до ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2022 року -скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 06.09.2021 р., виданого Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, виданого на ім`я ОСОБА_1 .

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради №217/21 від 14.09.2021р., якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.9 ст. 96 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради /, 65009, м.Одеса, вул..Черняховського, 6/ на користь ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 / судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 4540 /чотири тисячі п`ятсот сорок/ грн.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Повний текст складено та підписано 14.07.2022 року

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець