Справа № 640/30614/20
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Кучми А.Ю., Лічевецького І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 січня 2022 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Новий Стиль» до Антимонопольного комітету України, треті особи: Територіальний відділ освіти Олександрівського району департаменту освіти і науки Запорізької міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Меблева фабрика «Меблібуд» про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Приватне акціонерне товариство «Новий Стиль» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовною заявою до Антимонопольного комітету України, треті особи: Територіальний відділ освіти Олександрівського району департаменту освіти і науки Запорізької міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Меблева фабрика «Меблібуд», в якій просило визнати протиправним та скасувати рішення постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель від 06 листопада 2020 року № 20655-р/пк-пз.

Позов обґрунтований тим протиправністю оскаржуваного рішення, оскільки відсутність документів, що не передбачені законодавством, для учасників у складі тендерної пропозиції не може бути підставою для її відхилення замовником; діючим законодавством не передбачено обов`язкове отримання сертифікатів відповідності на парти/стільці учнівського, відкритої шафи зберігання засобів для навчання, столу, стільця для вчителя вимогам ДСТУ 4414:2005 «Меблі індивідуальним замовленням», а також ГОСТ 18666-95 «Шафи для навчальних посібників».

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 січня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель від 06 листопада 2020 року № 20655-р/пк-пз.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Антимонопольний комітет України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі Антимонопольний комітет України посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Відповідач зазначив про безпідставність позовних вимог, оскільки Позивач не скористався своїм правом на оскарження умов тендерної документації та не звернувся до замовника за роз`ясненнями або з вимогою про усунення порушення під час проведення процедури закупівлі, а тому мав подати свою пропозицію дотримуючись усіх вимог документації, встановлених замовником.

Позивачем та іншими учасниками справи відзивів на апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України до суду апеляційної інстанції не подавалось, що не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29 липня 2020 року Територіальним відділом освіти Олександрівського району департаменту освіти і науки Запорізької міської ради на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівлі https://prozorro.gov.ua розміщено оголошення про проведення процедури закупівлі № UA-2020-07-29-002108-а, предмет закупівлі «ДК 021:2015:39160000-1 - Шкільні меблі».

Відповідно до інформації, розміщеної на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель, свої Пропозиції для участі у Процедурі закупівлі подали наступні учасники: Приватне акціонерне товариство «Новий Стиль», Товариство з обмеженою відповідальністю «Меблева фабрика «Меблібуд», Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпроцпецторг 2019».

За результатами розгляду тендерних пропозицій учасників процедури закупівлі, переможцем конкурсних торгів визнано Приватне акціонерне товариство «Новий Стиль».

Повідомлення про намір укласти договір з переможцем оприлюднене на веб-порталі Уповноваженого органу 01 жовтня 2020 року.

09 жовтня 2020 року через електронну систему закупівель Товариством з обмеженою відповідальністю «Меблева фабрика «Меблібуд» до органу оскарження подано скаргу № UА-2020-07-29-002108-а.а3 щодо порушення Територіальним відділом освіти Олександрівського району департаменту освіти і науки Запорізької міської Ради порядку проведення процедури закупівлі за предметом «ДК 021:2015: 39160000-1 - Шкільні меблі», оголошення про проведення якої оприлюднене на веб-порталі Уповноваженого органу за № UА-2020-07-29-002108-а.

Рішенням Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель від 06 листопада 2020 року № 20655-р/пк-пз зобов`язано Територіальний відділ освіти Олександрівського району департаменту освіти і науки Запорізької міської Ради скасувати рішення про визначення Приватного акціонерного товариства «Новий Стиль» переможцем процедури закупівлі - «ДК 021:2015:39160000-1 - Шкільні меблі», оголошення про проведення якої оприлюднене на веб-порталі Уповноваженого органу за № UА-2020-07-29-002108-а.

Позивач, вважаючи вказане рішення протиправним, звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством не передбачено обов`язкового отримання сертифікатів відповідності на парти/стільця учнівського; стільця учнівського; відкритої шафи зберігання засобів для навчання; столу; стільця для вчителя вимогам ДСТУ 4414:2005 «Меблі індивідуальним замовленням», а також ГОСТ 18666-95 «Шафи для навчальних посібників».

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 26 листопада 1993 року № 3659-XII «Про Антимонопольний комітет України» (далі - Закон № 3659-XII) Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Відповідно до статті 3 Закону № 3659-XII основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Частиною сьомою статті 6 Закону № 3659-XII визначено, що Антимонопольний комітет України, адміністративні колегії Антимонопольного комітету України, державні уповноважені Антимонопольного комітету України, адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України.

Відповідно до статті 14 Закону № 3659-XII до повноважень постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України належить, зокрема: розгляд заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, прийняття передбачених законодавством про захист економічної конкуренції розпоряджень та рішень, перевірка законності та обґрунтованості постанов, винесених адміністративними колегіями територіальних відділень Антимонопольного комітету України, в цих справах.

Постійно діюча адміністративна колегія Антимонопольного комітету України має право надавати обов`язкові для розгляду рекомендації та вносити пропозиції органам державної влади, органам місцевого самоврядування, установам, організаціям, суб`єктам господарювання, об`єднанням щодо здійснення заходів, спрямованих на обмеження монополізму, розвиток підприємництва і конкуренції, запобігання порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, а також щодо припинення дій або бездіяльності, що можуть мати негативний вплив на конкуренцію.

Постійно діюча адміністративна колегія Антимонопольного комітету України здійснює інші повноваження відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.

У розумінні частини третьої статті 8 Закону України від 25 грудня 2015 року № 922-VIII «Про публічні закупівлі» (далі - Закон № 922-VIII) Антимонопольний комітет України є органом оскарження, який, з метою неупередженого та ефективного захисту прав та законних інтересів осіб, пов`язаних з участю у процедурах закупівлі, утворює постійно діючу адміністративну колегію (колегії) з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель. Рішення постійно діючої адміністративної колегії (колегій) приймаються від імені Антимонопольного комітету України.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 922-VIII скарга до органу оскарження подається суб`єктом оскарження у формі електронного документа через електронну систему закупівель. Після розміщення скарги суб`єктом оскарження в електронній системі закупівель скарга автоматично вноситься до реєстру скарг і формується її реєстраційна картка. Скарга разом з реєстраційною карткою в день розміщення суб`єктом оскарження автоматично оприлюднюється на веб-порталі Уповноваженого органу.

Згідно з частиною дев`ятою статті 18 Закону № 922-VIII за результатами розгляду скарги орган оскарження має право: прийняти рішення про встановлення або відсутність порушень процедури закупівлі (у тому числі порушення порядку оприлюднення або неоприлюднення інформації про закупівлі, передбаченої цим Законом) та про заходи, що повинні вживатися для їх усунення, зокрема, зобов`язати замовника повністю або частково скасувати свої рішення, надати необхідні документи, роз`яснення, усунути будь-які дискримінаційні умови (у тому числі ті, що зазначені в технічній специфікації, яка є складовою частиною тендерної документації), привести тендерну документацію у відповідність із вимогами законодавства, або за неможливості виправити допущені порушення відмінити процедуру закупівлі.

Відповідно до частини одинадцятої статті 18 Закону № 922-VIII орган оскарження за результатами розгляду скарги приймає обґрунтоване рішення, у якому зазначаються: висновок органу оскарження про наявність або відсутність порушення процедури закупівлі; висновок органу оскарження про задоволення скарги повністю чи частково або про відмову в її задоволенні; підстави та обґрунтування прийняття рішення; у разі якщо скаргу задоволено повністю або частково - зобов`язання усунення замовником порушення процедури закупівлі та/або відновлення процедури закупівлі з моменту попереднього законного рішення чи правомірної дії замовника.

Згідно з пунктами 31-32 частини першої статті 1 Закону № 922-VIII тендерна документація - документація щодо умов проведення публічних закупівель, що розробляється та затверджується замовником і оприлюднюється для вільного доступу на веб-порталі Уповноваженого органу та авторизованих електронних майданчиках. Тендерна документація не є об`єктом авторського права та/або суміжних прав; тендерна пропозиція - пропозиція щодо предмета закупівлі або його частини (лота), яку учасник подає замовнику відповідно до вимог тендерної документації.

Відповідно до частини третьої статті 5 Закону № 922-VIII замовник не може встановлювати дискримінаційні вимоги до учасників.

Згідно з частинами першою, другою ст. 16 Закону № 922-VIII замовник вимагає від учасників процедури закупівлі подання ними документально підтвердженої інформації про їх відповідність кваліфікаційним критеріям.

Замовник установлює один або декілька з таких кваліфікаційних критеріїв: 1) наявність в учасника процедури закупівлі обладнання, матеріально-технічної бази та технологій; 2) наявність в учасника процедури закупівлі працівників відповідної кваліфікації, які мають необхідні знання та досвід; 3) наявність документально підтвердженого досвіду виконання аналогічного (аналогічних) за предметом закупівлі договору (договорів); 4) наявність фінансової спроможності, яка підтверджується фінансовою звітністю.

Частиною другої статті 22 Закону № 922-VIII визначено, що у тендерній документації зазначаються такі відомості, зокрема 1) інструкція з підготовки тендерних пропозицій; 2) один або декілька кваліфікаційних критеріїв відповідно до статті 16 цього Закону, підстави, встановлені статтею 17 цього Закону, та інформація про спосіб підтвердження відповідності учасників установленим критеріям і вимогам згідно із законодавством. Замовник не вимагає документального підтвердження інформації про відповідність підставам, встановленим статтею 17 цього Закону, у разі якщо така інформація є публічною, що оприлюднена у формі відкритих даних згідно із Законом України "Про доступ до публічної інформації", та/або міститься у відкритих єдиних державних реєстрах, доступ до яких є вільним. Для об`єднання учасників замовником зазначаються умови щодо надання інформації та способу підтвердження відповідності таких учасників установленим кваліфікаційним критеріям та підставам, встановленим статтею 17 цього Закону; 3) інформація про необхідні технічні, якісні та кількісні характеристики предмета закупівлі, у тому числі відповідну технічну специфікацію (у разі потреби - плани, креслення, малюнки чи опис предмета закупівлі). Технічні, якісні характеристики предмета закупівлі та технічні специфікації до предмета закупівлі повинні визначатися замовником з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою статті 5 цього Закону; 4) інформація про маркування, протоколи випробувань або сертифікати, що підтверджують відповідність предмета закупівлі встановленим замовником вимогам (у разі потреби).

Згідно з частиною третьою ст. 22 Закону № 922-VIII тендерна документація може містити іншу інформацію, вимоги щодо наявності якої передбачені законодавством та яку замовник вважає за необхідне включити до тендерної документації.

На підставі частини четвертої статті 22 Закону № 922-VIII тендерна документація не повинна містити вимог, що обмежують конкуренцію та призводять до дискримінації учасників.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до пункту 6 розділу III Тендерної документації зазначено про необхідність надання у складі Тендерної пропозиції, зокрема: документів на відповідність вимогам ДСТУ ГОСТ 11015-93, копію сертифіката відповідності даному ДСТУ подається у складі тендерної пропозиції на весь період поставки; документів на відповідність вимогам ГОСТ 11016-93; копію сертифікату відповідності вимогам ГОСТ 18666-95; копію сертифіката про відповідність вимогам ДСТУ 4414:2005; копію сертифіката відповідності вимогам ДСТУ 19917:2016.

Позивачем на виконання умов тендерної документації було надано у складі пропозиції, зокрема, такі документи: сертифікат відповідності № UА.ХОДС.07.0337-19 на відповідність вимогам ДСТУ ГОСТ 16371:2016; сертифікат відповідності № UА.ХОДС.07.0641-18 на відповідність вимогам ДСТУ ГОСТ 19917:2016; сертифікат відповідності № UА.ДС-01.0035-19 на відповідність вимогам ДСТУ ГОСТ 22046:2004.

Також, виконання умов тендерної документації Позивач надав Довідку від Державного підприємства «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 17 вересня 2020 року № 07/134, в якій зазначено, що меблі на відповідність вимогам ДСТУ 4414:2005 «Меблі за індивідуальним замовленням», а також ГОСТ 18666-95 «Шафи для навчальних посібників» продукції, яка виготовляється Позивачем:

- парта/стіл учнівський;

- стілець учнівський;

- відкрита шафа для зберігання засобів для навчання;

- стіл;

- стілець для вчителя

не підлягають обов`язковій сертифікації в Україні у зв`язку із втратою чинності Декрету Кабінету Міністрів України від 10 травня 1993 року № 46-93.

Суд першої інстанції задовольняючи адміністративний позов вказав, що чинним законодавством не передбачено обов`язкового отримання сертифікатів відповідності на парти/стільця учнівського; стільця учнівського; відкритої шафи зберігання засобів для навчання; столу; стільця для вчителя вимогам ДСТУ 4414:2005 «Меблі індивідуальним замовленням», а також ГОСТ 18666-95 «Шафи для навчальних посібників».

Проте, як зазначено Верховним Судом у постанові від 24 червня 2020 року у справі № 826/15639/17, лист не свідчить про те, що зазначений вище документ не передбаченний чинним законодавством, оскільки те, що таке виробництво не підлягає обов`язковій сертифікації не позбавляло Позивача можливості отримати зазначений сертифікат в добровільному порядку з тим, щоб дотриматися умов конкурсу.

Крім того, Верховний Суд звертав увагу, що Позивач був заздалегідь ознайомлений з умовами Документації та у випадку неможливості виконання зазначених вище умов Документації - міг скористатись своїм правом на оскарження цих умов до органу оскарження чи до замовника.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що скарг щодо зазначених умов Документації до органу оскарження, зокрема від Позивача, не надходило.

Враховуючи вищенаведене, оскільки пропозиція Приватного акціонерного товариства «Новий Стиль» не містила копії сертифікатів відповідності вимогам ДСТУ ГОСТ 11015-93, ГОСТ 11016-93, ГОСТ 18666-95, ДСТУ 4414:2005, колегія суддів дійшла висновку, що не відхиливши пропозицію Позивача, замовник порушив вимоги пункту 4 частини 1 статті 30 Закону № 922-VIIІ, відповідно до якої замовник відхиляє тендерну документацію в разі, якщо тендерна пропозиція не відповідає умовам тендерної документації.

Беручи до уваги встановлення порушення процедури закупівлі, Відповідачем було обґрунтовано задоволено скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Меблева фабрика «Меблібуд».

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що Відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не було порушено норм чинного законодавства, у зв`язку з чим адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги спростовують правомірність висновків суду першої інстанції.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи Антимонопольного комітету України, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Новий Стиль» до Антимонопольного комітету України, треті особи: Територіальний відділ освіти Олександрівського району департаменту освіти і науки Запорізької міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Меблева фабрика «Меблібуд» про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: А.Ю. Кучма

І.О. Лічевецький