Справа № 755/20606/21
Суддя: Марфіна Н. В.
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до сержанта поліції 2-ї роти, 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Павлушина Сергія Андрійовича, Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліціїпро скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

у с т а н о в и в:

09 грудня 2021 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до сержанта поліції 2-ї роти, 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Павлушина Сергія Андрійовича, Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до позовних вимог, позивач просить суд: визнати неправомірними дії сержанта поліції УПП в Житомирській області Павлушина Сергія Андрійовича та скасувати постанову серії ЕАО №5069113 від 24.11.2021 року про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Закрити провадження відносно позивача на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 24 листопада 2021 року на ім`я позивача було складено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальністі за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн., як зазначено у змісті постанови: «24.11.2021 року о 16 год. 03 хв. в населеному пункті С. Станишівка ТРАСАР18 6 км, водій, керуючи ТЗ рухався зі швидкістю 78 км/год. в зоні дії знаку 5.45, чим перевищив дозволену швидкість на 28 км/год. Зафіксовано Trucam 000771, п/в АМ-00082, чим порушив п. 12.4 ПДР України - порушення швидкісного режиму в населених пунктах.» Однак, позивач вважає вказану постанову протиправною, винесену з порушенням діловодства в державних органах, інформація викладена в постанові є незрозумілою, не чіткою, не коректною та сумнівною. Так, в обгрунтування своїх позовних вимог, позивач вказує, що під час руху транспортного засобу була темна пора доби, транспортні засоби у всіх напрямках рухались з повним включеними фарами, була обмежена видимість. Дорога не освітлювалась, вдовж дороги протягувалась лісосмуга, місцевість не мала ознак населеного пункту, дорожній знак 5.45 над смугою, по якій рухався позивач був відсутній. Також, позивач вказує що дорожнього знаку 5.45 він не міг помітити, оскільки з права від нього та попереду рухались великовантажні транспортні засоби, дорога не освітлювалась, він рухався по лівій смузі транспортного руху. Після зупинки транспортного засобу до позивача підійшов патрульний та вимагав від нього документи на автомобіль та посвідчення водія, при цьому, позивач вказує, що голосів не було чутно оскільки був сильний шум від дороги. Отримавши документи, патрульний поліцейський пішов до свого автомобіля. Позивач вийшов зі свого автомобіля та підійшов до патрульного поліцейського для дачі пояснень щодо обставин справи та заявлення клопотань стосовно розгляду справи, однак виявив, що документи які були передані патрульному поліцейському відсутні та вже складено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Позивач вважає, що відповідач Павлушин С. А. не дотримувався законності, не розібрався належним чином в обстановці а тому, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, на думку позивача, є незаконною, не об`єктивною, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки немає факту адміністративного правопорушення та розгляд справи було розглянуто без участі позивача. Також, позивач зазначає, що в оскаржуваній постанові не зазначено посадову особу, яка розглянула матеріали про адміністративне правопорушення, прийняла рішення та винесла постанову про накладання адмінстративного стягнення. Не зазначено чи у присутності чи у відсутність особи розглянуто справу. Не зазначено хто саме здійснив правопорушення. Також, в порушення вимог ПДР України в постанові зазначено траса а не автодорога. Крім того, позивач зазначає, що жодний нормативно - правовий акт не дозволяє органам поліції застосовувати прилад Trucam. Також, на думку позивача, поліцейським не враховано те, що знак 5.45 не відноситься до пункту 12.4 ПДР. За сукупністю вказаних обставин, позивач просить задовольнити позовні вимоги

Ухвалою суду від 15.12.2022 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

У відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про визнання неправомірними дій сержанта поліції Павлушина С.А. - відмовлено.

Витребувано від Управління патрульної поліції Житомирської області ДПП належним чином засвідчену копію матеріалів про адміністративне правопорушення, на підставі яких ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП згідно постанови від 24.11.2021 року серії ЕОА №5069113.

Ухвалою суду від 24.12.2021 року залучено Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції в якості співвідповідача.

01.02.2022 року на адресу Дніпровського районного суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву від Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свої вимоги обгрунтовує тим, що оскаржувана постанова винесена інспектором у повній відповідності з чинним законодавством. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення було досліджено та встановлено Інспектором під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем було виконано вимоги ст.ст. 258, 268 КУпАП. За таких обставин, відповідач вважає вказану постанову правомірною, та такою, що не підлягає скасуванню.

08.02.2022 року на адресу Дніпровського районного суду міста Києва надійшла відповідь на відзив, відповідно якої позивач просиьть задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно ст. 261 КАС України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши всі наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушеннямінакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що 24 листопада 2021 року, сержантом поліції 2-ї роти, 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Павлушиним Сергієм Андрійовичем винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення серія ЕАО №5069113 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, 24.11.2021 року о 16 год. 03 хв. в населеному пункті С. Станишівка ТРАСАР18 6 км, водій, керуючи ТЗ рухався зі швидкістю 78 км/год. в зоні дії знаку 5.45 с. Станишівка, чим перевищив дозволену швидкість на 28 км/год. Зафіксовано Trucam 000771, п/в АМ-00082, чим порушив п. 12.4 ПДР України - порушення швидкісного режиму в населених пунктах.

Відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Дорожній знак 5.51 позначає найменування і початок населеного пункту, в якому на даній дорозі не діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. Для позначення початку населеного пункту, де відсутня забудова, знак 5.51 може встановлюватися на фактичній адміністративній межі населеного пункту.

При винесені оскаржуваної постанови, патрульним поліцейським дійсно було допущено помилку у написанні дорожнього знаку, однак, зі змісту постанови можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), тому таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної вимоги не можуть бути самостійною підставою для скасування спірної постанови за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог адміністративного законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган. При розгляді таких спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Тому, суд не бере до уваги посилання позивача про те, що форма оскаржуваної постанови не відповідає діловодству в державних органах, оскільки зміст оскаржуваної постанови відповідає виогам ст. 283 КУпАП, містить: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення, а також дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Крім того, зазначення у змісті оскаржуваної постанови населений пункт, де скоєне адміністративне правопорушення, чітко визначає порядок дорожнього руху на цій ділянці території, які обмежуються швидкісним режимом відповідно п. 12.4 ПДР України.

Також, суд не бере до уваги посилання позивача про те, що він рухався по автодорозі на якій розташовувалась лісосмуга, була відсутня будь - яка забудова, адже, знак 5.51 може встановлюватися на фактичній адміністративній межі населеного пункту, для позначення початку населеного пункту, де відсутня така забудова.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (які діяли на момент вчинення адміністративного правопорушення) - перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого виявляє причини та умови, що спричиняють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає в межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Поліцейські, під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, керуються наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Відповідно до п. 4 Розділу 1 Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно п. п. 1, 2, 8 Розділу 3 Інструкції, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Конституційний Суд України у пункті 2.3 мотивувальної частини вказаного рішення зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

В той же час, вказане Рішення Конституційного Суду України ухвалено до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14.07.2015 №596-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Отже, наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до вимог ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами внесеними Законом України від 24.09.2008 року), доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особив його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідальності з законом.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За нормою ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, серед іншого, відомості про особу порушника. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. При складанні протоколу порушникові роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до п.п.4.1, 4.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України). Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Згідно ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. При цьому, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України)

В оскаржуваній постанові є посилання на прилад, яким зафіксовано правопорушення, вказаний прилад TruCam LTI 20/20 у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність є засобом вимірювання.

Згідно сертифікату №006694 затвердження типу засобів вимірювальної техніки, виданого 29 серпня 2012 року, «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruCam LTI 20/20», який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12 затверджено Міністерством економічного розвитку і торгівлі України на підставі результатів державних приймальних випробувань.

Прилад TruCam LTI 20/20 №ТС000771 відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-04/20908 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, вказаний сертифікат дійсний до 28 грудня 2021 року.

Зважаючи на викладене, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши всі наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що постанова сержанта поліції 2-ї роти, 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Павлушина Сергія Андрійовича, серії ЕАО №5069113 від 24.11.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, складена у повній відповідності з діючим законодавством, факт перевищення швидкості підтверджується доданим до матеріалів справи відеозапису фіксування транспортного засобу, який зафіксовано спеціальним вимірювальним засобом, який пройшов повірку.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 Кодексу Адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення, оскільки постанова винесена уповноваженої особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не встановлено.

Відповідно до ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, діючи в межах наданих адміністративному суду повноважень, проаналізувавши наведені доводи з приводу заявлених позовних вимог, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до сержанта поліції 2-ї роти, 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Павлушина Сергія Андрійовича, Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліціїпро скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 7, 222, 251, 252, 256, 268, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 2, 4, 5, 6, 7, 211, 217, 241, 245, 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У х в а л и в:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до сержанта поліції 2-ї роти, 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Павлушина Сергія Андрійовича, Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліціїпро скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 13.07.2022 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач - сержант поліції 2-ї роти, 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Павлушин Сергій Андрійович (10031, м. Житомир, вул. Покровська, буд. 96);

Відповідач Управління патрульної поліції в Житомирській області (10031, м. Житомир, вул. Покровська, буд. 96).

Суддя -