Справа № 500/1262/20
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1262/20

13 липня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області, в якому просила із врахуванням заяви про зміну позовних вимог від 18.06.2020:

- визнати протиправним і скасувати рішення сесії Копичинецької міської ради №1402 від 05.05.2020 про відмову у наданні ОСОБА_1 у користування земельної ділянки площею 0,0301 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Копичинецьку міську раду Гусятинського району Тернопільської області надати ОСОБА_1 у тимчасове довгострокове користування на умовах оренди строком на 5 (п`ять) років земельну ділянку площею 300 кв.м., яка розташована на території Копичинецької міської ради в АДРЕСА_1 для комерційної діяльності.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є власником магазину промислових та продовольчих товарів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . З метою ведення комерційної діяльності позивачка 07.06.2019 звернулась до Копичинецької міської ради із заявою про надання у користування земельної ділянки, на якій розташований магазин.

Заяву позивачки розглянуто 01.07.2019 на засіданні постійної земельної погоджувальної комісії Копичинецької міської ради, про що їй надана відповідь листом №728 від 04.07.2019, у якому повідомлялось про наявність майнового спору на одне і те ж нерухоме майно (приміщення магазину), що розміщене на цій земельній ділянці, що не дає можливості розглянути «земельне» питання до вирішення майнового спору.

В подальшому ОСОБА_1 зареєструвала в Державному земельному кадастрі земельну ділянку площею 300 кв.м, розташовану на території Копичинецької міської ради в АДРЕСА_1 , та повторно 15.01.2020 подала до відповідача заяву про надання у користування даної земельної ділянки для комерційної діяльності.

Копичинецька міська рада листом №38 від 20.01.2020 надала ОСОБА_1 аналогічну відповідь, що й перша, про наявність майнового спору на нерухоме майно, розміщене на земельній ділянці, яку хоче отримати у користування позивачка.

Рішенням суду від 19.03.2020 у справі №500/489/20 визнано протиправною бездіяльність Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області, що полягає у не розгляді по суті звернення ОСОБА_1 від 15.01.2020 щодо надання у користування земельної ділянки, розташованої на території Копичинецької міської ради в АДРЕСА_1 , для комерційної діяльності та зобов`язано Копичинецьку міську раду Гусятинського району Тернопільської області розглянути на її пленарному засіданні звернення ОСОБА_1 щодо надання у користування земельної ділянки, розташованої на території Копичинецької міської ради в АДРЕСА_1 , для комерційної діяльності.

На виконання рішення суду, відповідачем прийнято рішення №1402 від 05.05.2020, яким відмовлено у наданні позивачці такого дозволу з підстав про наявність майнового спору на одне і те ж нерухоме майно (приміщення магазину), що розміщене на цій земельній ділянці, що не дає можливості розглянути «земельне» питання до вирішення майнового спору.

Позивачка вважає, що таке рішення є протиправним та таким що підлягає скасуванню, оскільки вона являється єдиним власником магазину промислових та продовольчих товарів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 26.06.2020.

Позивач подала 18.06.2020 заяву про зміну позовних вимог, про що зазначено вище.

До суду від відповідача 26.06.2020 надійшов відзив на позовну заяву, у якому Копичинецька міська рада заперечує проти позову та просить відмовити у його задоволенні з таких підстав. На виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду №500/489/20 від 19.03.2020 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії було розглянуто на черговій сесії Копичинецької міської ради заяву ОСОБА_1 та відмовлено у наданні в користування земельної ділянки, мотивуючи тим що існує ще один власник вищевказаного нерухомого майна та рекомендовано звергатись із заявою на виготовлення проекту землеустрою після вирішення майнового спору.

Враховуючи наявність майнового спору, а також зустрічного звернення щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2330 га для обслуговування будівель релігійної громади, яке надійшло від «Парафії Успіння Пресвятої Богородиці» УГКЦ с. Яблунів Гусятинського району, Копичинецькою міською радою було прийнято вищезазначене рішення.

Позивачем жодного разу не вказується про наявність конфлікту з приводу правовстановлюючих документів на нерухоме майно. А навпаки, акцентується увага на тому що вона значиться єдиним власником об`єкту нерухомості по АДРЕСА_1 . Даний факт не відповідає дійсності та спрямований на приховання існуючого майнового спору та на зосередження уваги суду на неправомірні дії міської ради, що не відповідає дійсності.

В судовому засіданні 26.06.2020 оголошена перерва о 03.07.2020.

Судове засідання 03.07.2020 відкладено на 23.07.2020.

До суду 23.07.2020 надійшло від відповідача клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 23.07.2020 клопотання про зупинення провадження у справі задоволено та провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - зупинити до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №596/1011/20 за позовом релігійної громади "Парафія Успення Пресвятої Богородиці села Яблунів Гусятинського району Бучацької Єпархії Української Греко-католицької Церкви до Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області та ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення виконавчого комітету, свідоцтва про право власності та скасування права власності на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 07.12.2021 поновлено провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду на 29.12.2021.

Ухвалою суду від 29.12.2021 відкладено розгляд справи на 27.01.2022.Ухвалою суду від 27.01.2022 відкладено розгляд справи на 28.02.2022.

Ухвалою суду від 28.02.2022 відкладено розгляд справи на 24.03.2022.

До суду від позивачки надійшло 24.03.2022 клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 25.03.2022 провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії зупинити до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №596/1707/20 за позовом Релігійної громади «Парафія Успення Пресвятої Богородиці» села Яблунів Гусятинського району Бучацької Єпархії Української Греко-Католицької Церкви до виконавчого комітету Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області, Гусятинського районного комунального бюро технічної інвентаризації, третя особа: ОСОБА_1 про визнання неправомірними рішень та їх скасування.

Ухвалою суду від 17.06.2022 поновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 13.07.2022.

В судове засідання 13.07.2022 сторони не прибули, клопотань до суду не надходило.

Відтак, судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 19.07.2019 та на 10.02.2020 ОСОБА_1 є власником нерухомого майна магазину промислових та продовольчих товарів, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 13.06.2011, виданого виконкомом Яблунівської сільської ради.

З метою ведення комерційної діяльності позивачка 07.06.2019 звернулась до Копичинецької міської ради із заявою, у якій просила надати у тимчасове довгострокове користування на умовах оренди строком на 5 років земельну ділянку площею 300 кв.м., яка розташована на території Копичинецької міської ради в АДРЕСА_1 (аркуш справи 137).

Відповідно до витягу з протоколу №6 засідання постійної земельної погоджувальної комісії Копичинецької міської ради від 01.07.2019 вказану заяву ОСОБА_1 розглянуто комісією. При її розгляді взято до уваги звернення від громади «Парафії Успіння Пресвятої Богородиці» УГКЦ села Яблунів з проханням допомогти у поверненні майна (приміщення магазину), належного їм відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного між Копичинецьким споживчим товариством і греко-католицькою громадою села Яблунів 06.07.1998, та реєстраційного посвідчення від 07.07.1998 на приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований в АДРЕСА_1 .

Також комісією враховано, що право власності на це ж нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстроване на підставі рішення №12 виконкому Яблунівської сільської ради від 09.03.2011, згідно з яким на основі акта державної технічної комісії прийнято в експлуатацію закінчене будівництвом приміщення магазину промислових та продовольчих товарів громадянки ОСОБА_1 за відсутності документів про відчуження вказаної споруди громадою «Парафії Успіння Пресвятої Богородиці» УГКЦ села Яблунів.

З огляду на ці обставини, комісія вирішила рекомендувати позивачці звернутись із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 300 кв.м., розташованої на території Копичинецької міської ради в АДРЕСА_1 , з метою передачі її в оренду строком на 5 років для комерційної діяльності після вирішення майнового спору.

Листом №728 від 04.07.2019 відповідач повідомив позивачку про розгляд її звернення та наявність майнового спору, при якому на одне і те ж нерухоме майно існує два документа про право власності, пропонувалося вирішити дане питання за згодою сторін або у судовому порядку (аркуш справи 136).

У подальшому ОСОБА_1 було зареєстровано в Державному земельному кадастрі земельну ділянку площею 300 кв.м (виготовлено кадастровий план), розташовану на території Копичинецької міської ради в АДРЕСА_1 .

15.01.2020 позивачка звернулась до відповідача повторно з заявою, у якій просила розглянути питання про надання їй у користування земельну ділянку площею 0,0301 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У заяві вказано, що на зазначеній земельній ділянці знаходиться магазин промислових та продовольчих товарів, загальною площею 29,0 кв.м, що належить їй на праві приватної власності.. До заяви додано кадастровий план земельної ділянки (аркуш справи 13).

Копичинецька міська рада листом №38 від 20.01.2020 проінформувала ОСОБА_1 про те, що її заява від 15.01.2020 розглянута. Повторно повідомлялося, що «до Копичинецької міської ради надійшло звернення від громади «Парафії Успіння Пресвятої Богородиці» УГКЦ села Яблунів із копією договору купівлі продажу об`єкту нерухомого майна, складеного між Копичинецьким споживчим товариством і греко-католицькою громадою села Яблунів від 06.07.1998, та копією реєстраційного посвідчення від 07.07.1998 на приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований в АДРЕСА_1 , з проханням допомогти у поверненні належного їм майна. Оскільки свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: магазин промислових та продовольчих товарів, що розташований в АДРЕСА_1 , оформлено ОСОБА_1 на підставі рішення №12 виконкому Яблунівської сільської ради від 09.03.2011, то виник майновий спір, при якому на одне і те ж майно існує два документи про право власності». У зв`язку з цим, відповідачем запропоновано позивачці вирішити ситуацію, що склалася, за згодою сторін або в судовому порядку (аркуш справи 14).

Позивачка оскаржила такі дії відповідача та звернулась до суду, зокрема, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.03.2020 у справі №500/489/20 визнано протиправною бездіяльність Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області, що полягає у не розгляді по суті звернення ОСОБА_1 від 15.01.2020 щодо надання у користування земельної ділянки, розташованої на території Копичинецької міської ради в АДРЕСА_1 , для комерційної діяльності та зобов`язано Копичинецьку міську раду Гусятинського району Тернопільської області розглянути на її пленарному засіданні звернення ОСОБА_1 щодо надання у користування земельної ділянки, розташованої на території Копичинецької міської ради в АДРЕСА_1 , для комерційної діяльності.

На виконання рішення суду, відповідачем прийнято рішення №1402 від 05.05.2020, яким відмовлено у наданні позивачці такого дозволу з підстав про наявність майнового спору на одне і те ж нерухоме майно (приміщення магазину), що розміщене на цій земельній ділянці, що не дає можливості розглянути «земельне» питання до вирішення майнового спору (аркуш справи 17).

Предметом розгляду у цій справі справи є надання ОСОБА_1 у тимчасове довгострокове користування на умовах оренди строком на 5 (п`ять) років земельну ділянку площею 300 кв.м., яка розташована на території Копичинецької міської ради в АДРЕСА_1 для комерційної діяльності.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею врегульовано Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III (далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно положень статті 5 Земельного кодексу України, земельне законодавство базується на таких принципах: а) поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; б) забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; в) невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; г) забезпечення раціонального використання та охорони земель; ґ) забезпечення гарантій прав на землю; д) пріоритету вимог екологічної безпеки.

Статтею 12 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: 1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; 2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина 2 статті 116 Земельного Кодексу України).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею 5 вказаного закону визначено, що орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Абз. 2 статті 16 Закону України «Про оренду землі» обумовлено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Відповідно до частини першої статті 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини першої статті 122 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Земельні ділянки державної та комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна, що перебувають у державній чи комунальній власності, передаються особам, зазначеним у пункті «а» частини другої статті 92 цього Кодексу, лише на праві постійного користування.

Згідно з частиною другою статті 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина третя статті 123 Земельного кодексу України).

Системний аналіз наведених норм Земельного кодексу України дає підстави для висновку про те, що за результатами розгляду клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень приймає одне з таких рішень: дає дозвіл на розроблення відповідного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або дає мотивовану відмову у наданні відповідного дозволу з підстав, які визначені частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України.

Суд зазначає, що землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які користуються земельними ділянками державної та комунальної власності: на праві постійного користування; на умовах оренди.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, що позивачка звернулась із заявою до відповідача про надання у тимчасове довгострокове користування на умовах оренди строком на 5 років земельної ділянки та додані документи було отримано відповідачем.

Відповідачем на виконання рішення суду, а також на розгляд звернення позивачки прийнято рішення №1402 від 05.05.2020, відмовлено у наданні позивачці такого дозволу з підстав про наявність майнового спору на одне і те ж нерухоме майно (приміщення магазину), що розміщене на цій земельній ділянці, що не дає можливості розглянути «земельне» питання до вирішення майнового спору, а також зазначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається із клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки п.2 ст.123 Земельного кодексу України (аркуш справи 17).

Проте, суд не погоджується із такою позицією відповідача, з огляду на наступне.

Щодо майнового спору, суд зазначає, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 19.07.2019 та на 10.02.2020 ОСОБА_1 є власником нерухомого майна магазину промислових та продовольчих товарів, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 13.06.2011, виданого виконкомом Яблунівської сільської ради.

Суд бере до уваги той факт, що на дату розгляду заяви позивачки, за нею було зареєстроване право власності на нерухоме майно, яке на даний час є чинним та не скасованим, що давало їй беззаперечне право на користування земельною ділянкою, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Щодо наявного майнового спору, то суд зазначає, що Постановою Тернопільського апеляційного суду від 29.03.2022, рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20 грудня 2021 року в частині задоволення позовних вимог Релігійної громади «Парафія Успення Пресвятої Богородиці» села Яблунів Гусятинського району Бучацької Єпархії Української Греко-Католицької Церкви до виконавчого комітету Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області, Гусятинського районного комунального бюро технічної інвентаризації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1 про визнання неправомірним та скасування рішення виконавчого комітету Яблунівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області від 09 березня 2011 року № 12 «Про виконання делегованих повноважень в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку» скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні зазначених позовних вимог.

Отже, на даний час, рішенням суду не підтверджено право власності греко-католицької громади села Яблунів на нерухоме майно, отже відпали обставини, які були підставою для відмови позивачці у наданні в користування на праві оренди.

Щодо твердження відповідача у спірному рішенні про те, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається із клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки п.2 ст.123 Земельного кодексу України, суд зазначає наступне.

Як випливає із матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєструвала в Державному земельному кадастрі земельну ділянку площею 301 кв.м, розташовану на території Копичинецької міської ради в АДРЕСА_1 .

Та, відповідно до вимог ст.123 Земельного кодексу України, рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Отже, враховуючи, що спірна земельна ділянка є зареєстрована в Державному земельному кадастрі, надання в користування такої земельної ділянки не потребувало ні зміни її цільового призначення та не формувалась нова земельна ділянка, тобто виключені випадки для передачі даної земельної ділянки на підставі проектів землеустрою, а тому суд приходить до висновку, що твердження відповідача щодо складання документації із землеустрою не знайшли свого підтвердження та є необгрунтованими.

З огляду на встановлені обставини справи, суд, вирішуючи спір, виходить з норм чинного законодавств, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно відмовлено позивачці в наданні у користування земельної длянки.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача надати у тимчасове довгострокове користування на умовах оренди строком на 5 (п`ять) років земельну ділянки, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 4 ч.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 4 ч.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У випадку коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи зробити ту чи іншу дію, суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права.

При цьому така форма захисту порушених прав, в даному випадку, не є втручанням у дискреційні повноваження. Втручання у дискреційні повноваження є прийняття судом рішень не про зобов`язання вчинити дії, а прийняття рішень замість суб`єкта владних повноважень.

Отже, враховуючи те, що в ході розгляду справи було встановлено протиправність рішення відповідача, та те, що для користування земельною ділянкою потрібно рішення відповідного органу виконавчої влади або орган місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у користування, суд, з метою належного захисту прав позивача, дійшов висновку щодо необхідності зобов`язати відповідача прийняти рішення про надання земельної ділянки у користування на умовах оренди, а не про зобов`язання відповідача надати у тимчасове користування на умовах оренди, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Суд також звертає увагу Копичинецької міської ради, що неприйняття рішення про надання в оренду земельної ділянки суперечить інтересам територіальної громади, оскільки тривалий час - понад два роки в місцевий бюджет не поступає орендна плата за спірну земельну ділянку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На думку суду, відповідачем не доведено правомірності своїх дій, з урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19 Конституції України Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. визнати протиправним та скасувати рішення сесії Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області восьмого скликання вісімнадцятої сесії №1402 від 05.05.2020 про відмову у наданні ОСОБА_1 у користування земельної ділянки площею 0,0301 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Зобов`язати Копичинецьку міську раду Гусятинського району Тернопільської області прийняти рішення про надання ОСОБА_1 у користування на умовах оренди земельну ділянку площею 0,0301 га, яка розташована на території Копичинецької міської ради в АДРЕСА_1 для комерційної діяльності.

4. В задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок грн 80 (вісімдесят) коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 14 липня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: с. Яблунів,Гусятинський район, Тернопільська область,48265 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Копичинецька міська рада Гусятинського району Тернопільської області (місцезнаходження/місце проживання: вул. 22 Січня, 29,Копичинці,Гусятинський район, Тернопільська обл.,48260 код ЄДРПОУ/РНОКПП 04058380);

Головуючий суддя Осташ А.В.