Справа № 557/779/22
Суддя: Оленич Ю. В.
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/557/15/2022
Справа 557/779/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року смт Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

судді Оленич Ю.В.,

секретар судового засідання Гуменюк Н.П.,

номер справи 557/779/22,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Департамент патрульної поліції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Гоща позовну заяву Андріюка Сергія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , у порядку адміністративного судочинства звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позову представник зазначив, що 15 червня 2022 року відносно ОСОБА_1 поліцейським УПП в Рівненській області ДПП винесено постанову серії ДПО18 № 723849 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень за те, що він 15 червня 2022 року приблизно о 05 годині 21 хвилина на 301 км а/д М-06 «Київ-Чоп», поблизу населеного пункту Горбаків керував транспортним засобом та перевищив швидкість руху на 20 км/год в населеному пункті Горбаків, рухався зі швидкістю 84 км/год з неотриманим посвідченням водія відповідної категорії.

Мотивуючи невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні означеного вище правопорушення, представник останнього вказав на те, що поліцейським при розгляді справи були допущені наступні суттєві порушення: поліцейський незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцем органу, який уповноважений розглядати такі справи; поліцейський позбавив позивача можливості скористатись у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, та проігнорував вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП, так як висловивши суб`єктивні звинувачення, пішов до патрульного автомобіля, де виніс постанову, при цьому будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, не були досліджені докази, не були вирішені клопотання та заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи; поліцейський виніс постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення, якого позивач не скоював, оскільки мав право керування транспортним засобом, керував таким відповідно до посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого 19 лютого 2020 року ТСЦ 5641, яке давало йому право керування легковими автомобілями категорії «В» з 19 лютого 2020 року по 03 січня 2022 року. В обґрунтування такої позиції, представник у позові вказав на те, що відповідно до підпункту 1 пункту 1 Постанови Кабунету Міністрів України № 184 від 03 березня 2022 року у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився.

Вказані обставини, які, на переконання представника позивача, вказують на некомпетентність поліцейського, призвели до незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим представник просить скасувати постанову серії ДПО18 № 723849 від 15 червня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та стягнути з відповідача понесені ОСОБА_1 судові витрати на професійну правову допомогу в розмірі 2000 гривень.

Відзиви на позовну заяву із зазначенням заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову відповідачем до суду не подано.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 28 червня 2022 року дана позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку ст. 286 КАС України.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися.

Позивач у судове засідання не з`явився, представник останнього адвокат Андріюк С.М. подав клопотання, у якому просить розгляд справи проводити без участі позивача та його представника.

Представники відповідача Департаменту патрульної поліції, будучи належним чином повідомленим про час, місце та дату розгляду справи, про що в матеріалах справи наявна довідка про доставку судової повістки до електронного кабінету, в судове засіданні не з`явився.

З`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги сторони позивача, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю зважаючи на таке.

Судом установлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДОП18 №723849 від 15 червня 2022 року ОСОБА_1 притянуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та застосоване до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень (арк. спр. 8).

ОСОБА_1 не погоджуючись із означеним рішенням поліцейського, вважає себе невинним, а оскаржену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а тому його представник звернувся до суду з даним позовом за захистом порушеного права позивача.

Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини, з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Кожна особа відповідно до положення ч. 1 ст. 5 КАС України має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскарженою постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, яка передбачає відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Виходячи із змісту оскарженої постанови, особою, яка її винесла, було встановлено, що ОСОБА_1 15 червня 2022 року о 05 год. 21 хв. на 301 км а/д М-06 «Київ-Чоп», поблизу с. Горбаків, керуючи транспортним засобом, перевищив встановлені обмеження швидкості руху більше, ніж на 20 км/год, а саме в населеному пункті, позначеному дорожніми знаками 5.43, 5.50, рухався зі швидкістю 84 км/год, що зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості руху, та при цьому не маючи права керування транспортним засобом, а саме не отримував посвідчення водія, чим порушив п.п. 12.11, 2.1 а) Правил дорожнього руху України.

Дійсно, підпунктом «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно посвідчення водія ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , строк його дії до 03 січня 2022 року (арк. спр. 12).

Разом з цим, положеннями підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 березня 2022 року №184 «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» в редакції від 23 березня 2022 року, чинної на момент складання оскарженої постанови, установлено, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану: особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився.

Таким чином, особа, яка прийняла постанову відносно ОСОБА_1 не врахувала положення зазначеного нормативно-правового акту, що є суттєвим для кваліфікацій дій особи відносно якої складено постанову.

При цьому, суд зауважує, що положення постанови Кабінету Міністрів України від 03 березня 2022 року №184 не містять приписів щодо строків закінчення дії національного посвідчення водія України, виданого особі вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, а тому вважає, що відсутні обмеження у застосуванні даної постанови до всіх посвідчень водія, строк дії яких закінчився як до введення воєнного стану на Україні, так і протягом періоду дії воєнного стану.

З огляду на вказані обставини, які свідчать про те, що позивач на момент складання постанови мав право керувати, зазначеним у оскарженій постанові транспортним засобом, суд погоджується з аргументами представника позивача з даного приводу, які останнім наведені у позовній заяві, водночас відхиляє решту аргументів останнього за їх необґрунтованістю.

Питання наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, яким передбачено відповідальність за порушення п. 12.11 Правил дорожнього руху, судом не досліджується, оскільки дії позивача згідно даних оскарженої постанови поліцейським кваліфіковані лише за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

У відповідності з положеннями ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, як зазначено у ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

В свою чергу, ухвалою суду відповідачеві було запропоновано подати відзив на позов, а тому у зв`язку із його ненаданням у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).

Оскільки відповідач по справі є суб`єктом владних повноважень, однак не надав належних доказів на підтвердження правомірності дій щодо винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю.

Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми права, які містяться у ст.ст. 9, 126, 251, 280 КУпАП, з урахуванням норм права, що містяться у ч. 2 ст. 19 Конституції України, та на окремі з яких вірно посилався позивач у позовній заяві.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить наступного.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАУ України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Як зазначено у ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.ч. 4 та 5 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що 21 червня 2022 року ОСОБА_1 уклав з АБ «АНДРІЮК ТА ПАРТНЕРИ» в особі керуючого бюро - адвоката Андріюка С.М. договір «Про надання правової допомоги» № 42/22 (арк. спр 19-20). Предметом даного договору є юридична допомога в обсязі та на умовах, передбачених договором.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: акт приймання виконаних робіт №1 до договору на правничу допомогу № 42/22 від 21 червня 2022 року, який містить детальний опис робіт виконаних адвокатом та витрачений останнім час на надання послуг, який становить 2 години (арк. спр. 22); копії чеків від 25 червня 2022 року (арк. спр. 23), які містить дані про отримання шляхом перерахунку АБ «АНДРІЮК ТА ПАРТНЕРИ» грошових коштів в сумі 2000 гривень, що вказує про виконання позивачем зобов`язання згідно договору від 21 червня 2022 року та додаткової угоди до нього № 1 від 25 червня 2022 року (арк. спр. 21).

Оцінюючи співмірність витрат позивача на правничу допомогу із складністю предмету позову та обсягу наданих робіт, суд зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 134 КАС України).

Відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги та доказів на підтвердження неспівмірності витрат до суду не надано.

Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 7 ст. 139 КА України).

З урахуванням вищевикладеного, задоволення позову, оцінивши рівень витрат позивача на правничу допомогу, з урахуванням того, що такі витрати понесені фактично, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, а також те, що їх сума була обґрунтованою, суд приходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 гривень та судового збору, сплаченого ним за подання позовної заяви до суду згідно з квитанцією від 28 червня 2022 року (арк. спр. 1) в сумі 496 гривень 20 копійок за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 77, 90, 139, 243-246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити повністю.

Скасувати постанову поліцейського управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції серії ДОП18 № 723849 від 15 червня 2022 року у справі про притягнення до адміністративної ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування сплаченого судового збору грошові кошти в розмірі 496 гривень 20 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 гривень, всього 2496 (дві тисячі чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було врученоу день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, .

Повне рішення суду складено 13 липня 2022 року.

Суддя Ю.В. Оленич