Справа № 260/782/22
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2022-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 липня 2022 року м. Ужгород№ 260/782/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гебеш С.А.

при секретарі судового засідання - Романець Е.М.

позивач - ОСОБА_1

представник позивача - Осетров В.О.

представник відповідача - Тополь О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби морського та річкового транспорту України (Морська адміністрація) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби морського та річкового транспорту України (Морська адміністрація) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивує тим, що його було звільнено з державної служби, у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 83 та п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу". Однак, вказує на те, що його звільнено незаконно. Правові підстави для скорочення посади заступника начальника управління - начальника відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства на річковому транспорті Верхньодніпровського міжрегіонального управління Державної служби морського та річкового транспорту України, яку займав позивач та звільнення позивача відсутні. Жодного наказу чи іншого розпорядчого наказу (з основної діяльності) з обґрунтуванням необхідності внесення змін у структуру і штатний розпис державного органу, із зазначенням переліку структурних підрозділів та посад, функції яких припиняються чи передаються до інших структурних підрозділів чи посадових осіб; кількості і категорії працівників, що будуть виключені зі штатного розпису державного органу, Голова Державної служби морського та річкового транспорту України не видавав. Зазначає про те, що відповідач як роботодавець не виконав вимоги законодавства в частині дотримання процедури звільнення працівника, не вжив необхідних заходів для його переведення на рівнозначну посаду, хоча відповідні вакансії були, чим порушив як основні засади діяльності органу державної влади, так і трудові гарантії та права позивача як працівника та державного службовця, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року відкрито загальне позовне провадження.

28 квітня 2022 року відповідачем подано відзив на позов, з якого вбачається, що такий проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, як безпідставних. Заперечуючи проти позову, відповідач, зокрема зазначає, про те, що позивачу було направлено попередження про наступне звільнення, в якому повідомлено про введення в дію нової структури та штатного розпису Адміністрації судноплавства, скорочення посади, яку обіймав позивач та запропоновано ОСОБА_1 переведення на посаду начальника відділу державного нагляду (контролю) за безпекою мореплавства Управління (служби) капітана Херсонського морського порту Департаменту з питань роботи служб капітанів морських портів, підставою якого було визначено п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 травня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили суд позов задоволити, з мотивів наведених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з мотивів наведених у письмовому відзиві.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, ОСОБА_1 відповідно до наказу Державної служби морського та річкового транспорту України від 05.07.2021 № 297-к був призначений на посаду заступника начальника управління - начальника відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства на річковому транспорті Верхньодніпровського міжрегіонального управління з 07 липня 2021 року, як такий, що успішно пройшов конкурсний відбір (а.с. 179, Т. І).

Наказом Голови Державної служби морського та річкового транспорту України Кіндратіва В.3. від 21.09.2021 № 462 "Про введення в дію організаційної структури Державної служби морського та річкового транспорту України" (із змінами, внесеними наказом від 27.09.2021 № 467) з 01 жовтня 2021 року в Державній службі морського та річкового транспорту України введено (нову) організаційну структуру на 2021 рік (а.с. 126, Т.І).

Іншим наказом Голови Державної служби морського та річкового транспорту України Кіндратіва В.З. від 22.09.2021 № 463 "Про введення в дію штатного розпису Державної служби морського та річкового транспорту України на 2021 рік" до структури та штатного розпису Державної служби морського та річкового транспорту України" внесені зміни, якими, зокрема, посада заступника начальника управління - начальника відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства на річковому транспорті Верхньодніпровського міжрегіонального управління, яку обіймав позивач, виключена з структури та штатного розпису (а.с. 212-213, Т.І).

Із вказаних наказів вбачається, що посада заступника начальника управління - начальника відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства на річковому транспорті Верхньодніпровського міжрегіонального управління виведена із штатного розпису.

Позивач вказує на те, що 03 грудня 2021 року на його електронну адресу було надіслано попередження про наступне звільнення, яким повідомлено, що посаду заступника начальника управління - начальника відділу державного з нагляду (контролю) за безпекою судноплавства на річковому транспорті Верхньодніпровського міжрегіонального управління, яку він обіймав, буде скорочено внаслідок зміни штатного розпису Морської адміністрації без скорочення чисельності або штату державних службовців, що підтверджується протоколом № 65 фіксації доведення інформації або документів до відома державного службовця шляхом використання засобів телекомунікаційного зв`язку (а.с. 196, Т.І).

Цим же повідомленням позивачу було запропоновано переведення в іншу місцевість на посаду начальника відділу державного нагляду (контролю) за безпекою мореплавства Управління (служби) капітана Херсонського морського порту Департаменту з питань роботи служб капітанів морських портів (а.с. 35, Т.І).

Із матеріалів справи вбачається, що на запит адвоката ОСОБА_2 до Державної служби морського та річкового транспорту України від 07.12.2021 № 07/12/21/1, було отримано відповідь від 13.12.2021 №8144/406.1/15-21, щодо вакантних посад у Верхньодніпровському міжрегіональному управлінні Державної служби морського та річкового транспорту України.

З вказаної відповіді вбачається, що вакантними посадами Верхньодніпровського міжрегіонального управління, які належать до посад державної служби категорії "В" саном на 25.11.2021 року є:

1. начальник відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства на річковому транспорті;

2. заступник начальника Верхньодніпровського міжрегіонального управління - начальник відділу надання адміністративних послуг.

Разом з тим, 17.12.2021 року адвокатом Осетровим В.О. до Державної служби морського та річкового транспорту України направлено наступний адвокатський запит, яким такий просив надати інформацію щодо підстав пропозиції ОСОБА_1 посади начальника відділу державного нагляду (контролю) за безпекою мореплавства Управління (служби) капітана Херсонського морського порту Департаменту з питань роботи служб капітанів морських портів, враховуючи наявність вакантних посад у Верхньодніпровському міжрегіональному управлінні, які належать до посад державної служби категорії "В" станом на 25.11.2021 року, а також надати інформацію щодо підстав не запрпонування зазначених у відповіді на адвокатський запит вакантних посад у Верхньодніпровському міжрегіональному управлінні, які належать до посад державної служби категорії "В" станом на 25.11.2021 року (а.с.40-42, Т.1).

На запит адвоката ОСОБА_2 до Державної служби морського та річкового транспорту України від 17.12.2021 № 17/12/21/1, було отримано відповідь від 23.12.2021 №8384/406.1/15-21, щодо причин запропонування посади в іншій місцевості, нижчої за рівнем, з істотними змінами умов праці (а.с. 43, Т.І).

Виходячи з даної відповіді вказана посада запропонована позивачу у зв`язку з тим, що за результатами щорічного оцінювання службової діяльності державних службовців у 2021 році ОСОБА_1 отримав оцінку «відмінно» та враховано його кваліфікацію юриста.

24.12.2021 року ОСОБА_1 було надіслано лист від 24.12.2021 на ім`я Голови державної служби морського та річкового транспорту ОСОБА_3 , щодо погодження на переведення на вакантну посаду заступника начальника управління - начальника відділу надання адміністративних послуг Верхньодніпровського міжрегіонального управління.

За результатами вказаного звернення, Державною службою морського та річкового транспорту України позивачу надано відповідь, з якої вбачається, що ОСОБА_4 було запропоновано переведення на посаду начальника відділу державного нагляду (контролю) за безпекою мореплавства управління (служби) капітана Херсонського морського порту Департаменту з питань роботи служб капітанів морських портів, а листом Морської адміністрації від 23.12.2021 року №8384/406.1/15-21 адвокату В. Осєтрову було надано відповідь щодо підстав надання пропозиції вищевказаної посади.

Разом з тим, зазначено, що жодних інших рішень суб`єктом призначення стосовно позивача не прийнято (а.с. 48-49).

Крім того, позивач у позовні заяві зазначає про лист Державної служби морського та річкового транспорту України від 26.11.2021 №7819/406/15-21, адресованого ОСОБА_5 , працівнику Державної служби морського та річкового транспорту України, який виявив бажання перевестись на посаду заступника начальника управління - начальника відділу надання адміністративних послуг Верхньодніпровського міжрегіонального управління, надано відповідь, щодо неможливості переведення на дану посаду у зв`язку з тим, що вона запропонована заступника начальника міжрегіонального управління, посада якого скорочується (а.с.50-51, Т.І).

Таким чином, з вказаного листа можна зрозуміти, що посада запропонована ОСОБА_1 , який на той час обіймав посаду заступника начальника міжрегіонального управління.

Позивач вказує на те, при запропонуванні переведення в іншу місцевість на посаду начальника відділу державного нагляду (контролю) за безпекою мореплавства Управління (служби) капітана Херсонського морського порту Департаменту з питань роботи служб капітанів морських портів суб`єктом призначення не враховано переважного права на залишенні на роботі, передбачене законодавством про працю.

Наказом Державної служби морського та річкового транспорту України від 14.01.2022 року № 10-к ОСОБА_1 17 січня 2022 року був звільнений із займаної посади у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни штатного розпису без скорочення чисельності або штату відповідно до пункту 4 частини першої статті 83 та пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» (а.с. 33, Т.І).

На думку позивача, зазначений наказ та його звільнення є протиправними, вчиненими з порушенням діючого законодавства з питань проходження публічної служби та такими, що порушують гарантовані Конституцією та законом трудові права позивача на проходження державної служби.

Не погоджуючись з порушенням своїх прав, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правовму оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною шостою статті 43 Конституції України гарантовано громадянам захист від незаконного звільнення.

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Відповідно до частин 1-3 статті 5 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодаства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Статтею 43 Закону № 889-VIII визначено, що зміною істотних умов державної служби вважається зміна: 1) належності посади державної служби до певної категорії посад; 2) основних посадових обов`язків; 3) умов (системи та розмірів) оплати праці або соціально-побутового забезпечення; 4) режиму служби, встановлення або скасування неповного робочого часу; 5) місця розташування державного органу (в разі його переміщення до іншого населеного пункту).

Про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 30 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати.

У разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв`язку із зміною істотних умов державної служби він подає керівнику державної служби заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 цього Закону або заяву про переведення на іншу запропоновану йому посаду не пізніш як за 30 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби.

Якщо протягом 30 календарних днів з дня ознайомлення державного службовця з повідомленням про зміну істотних умов служби від нього не надійшли заяви, зазначені в абзаці другому цієї частини, державний службовець вважається таким, що погодився на продовження проходження державної служби.

Отже, статтею 43 Закону №889-VІІІ встановлено вичерпний перелік випадків, наявність яких свідчить про зміну істотних умов державної служби.

Так, 03 грудня 2021 року Головою Державної служби морського та річкового транспорту України повідомлено ОСОБА_1 , що у зв`язку із введенням в дію з 01.10.2021 року структури та штатного розпису Морської адміністрації на 2021 рік відповідно до наказів Морської адміністрації від 21.09.2021 № 462 «Про введення в дію структури Державної служби морського та річкового транспорту України" (із змінами) та від 22.09.2021 №463 "Про введення в дію штатного розпису Державної служби морського та річкового транспорту України на 2021 рік" (із змінами) про скорочення посади заступника начальника Верхньодніпровського міжрегіонального управління - начальника відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства на річковому транспорті внаслідок зміни штатного Морської адміністрації без скорочення чисельності або штату державних службовців. Відповідно до ч.3 ст. 87 та п. 3 ст. 43 Закону України "Про державну службу", попередило про наступне звільнення та припинення державної служби та пропонує переведення на посаду начальника відділу державного нагляду (контролю) за безпекою мореплавства Управління (служби) капітана Херсонського морського порту Департаменту з питань роботи служб капітанів морських портів.

Так, підстави для припинення державної служби визначено частиною 1 статті 83 Закону №889-VІІІ, відповідно до пункту 6 якої державна служба припиняється у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (ст. 43 цього Закону).

Згідно з частиною 3 статті 83 Закону №889-VІІІ у разі звільнення з державної служби на підставі пунктів 6 і 7 частини першої цієї статті державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі середньої місячної заробітної плати. Вихідна допомога державному службовцю, який звільняється на підставі пункту 7 частини першої цієї статті, виплачується одноразово за його бажанням у разі виходу на пенсію або досягнення 65-річного віку.

Аналіз абзацу 2 частини 4 статті 43 у системному зв`язку із пунктом 6 частини 1 статті 83 Закону №889-VІІІ свідчить, що у випадку, коли державний службовець не згідний на зміну істотних умов державної служби (у разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв`язку із зміною істотних умов державної служби) і він подав заяву про відповідне звільнення, таке звільнення відбувається на підставі пункту 6 частини 1 статті 83 Закону №889-VІІІ.

Тобто, для застосування пункту 6 частини 1 статті 83 Закону №889-VІІІ як підстави для припинення державної служби, має бути сукупність двох обставин: - незгода державного службовця на продовження проходження державної служби у зв`язку із зміною істотних умов державної служби; - подання державним службовцем заяви на звільнення на підставі пункту 6 частини 1 статті 83 Закону №889-VІІІ.

При цьому, абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону №889-VІІІ дає підстави для висновку, що подання заяви про звільнення або про переведення на іншу запропоновану йому посаду є правом, а не обов`язком державного службовця.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону № 889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Відповідно до частини 3 статті 87 Закону № 889-VIII ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

У разі звільнення з державної служби на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі двох середньомісячних заробітних плат (частини 4 статті 87 Закону №889-VІІІ).

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з положеннями статті 49-2 КЗпП України вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей:

про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів;

у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті;

не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Тобто, суду для прийняття законного та обґрунтованого рішення необхідно з`ясувати чи була підстава для припинення державної служби позивача та чи дотримана процедура звільнення.

З урахуванням положень статті 43 Закону № 889-VIII, суд вважає, що зміна структури Державної служби морського та річкового транспорту України не віднесена до обставин, з якими законодавець пов`язує зміну істотних умов праці.

Натомість, наслідком зміни структури Державної служби морського та річкового транспорту України є скорочення штату або чисельності працівників та означає, що посада, яку раніше обіймав працівник, виводиться із штатного розпису, що є однією із підстав для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, передбаченою п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону №889-VІІІ.

Судом з`ясовано, що 17 січня 2022 року наказом Державної служби морського та річкового транспорту України № 10-к "Про звільнення ОСОБА_1 " звільнено ОСОБА_1 , заступника начальника Верхньодніпроввського міжрегіонального управління - начальника відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства на річковому транспорті із займаної посади 17 січня 2022 року у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни штатного розпису без скорочення чисельності або штатного розпису відповідно до пункту 4 частини першої статті 83 та пункту 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" (а.с. 33, Т.І).

Таким чином, оскаржуваний наказ містить посилання на пункт 1 частини першої статті 87 Закону №889-VІІІ, а в повідомленні зазначено підставу для звільнення пункт 4 частини 1 статті 83 Закону, якими регулюються різні підстави припинення державної служби.

При цьому, за своєю юридичною природою такі норми (п. 4 ч. 1 ст. 83 Закону №889-VІІІ та п.1 ч.1 ст. 87 Закону №889-VІІІ) передбачають різні підстави для припинення державної служби, кожна з вказаних норм є самостійною підставою для припинення державної служби та не може існувати одночасно.

Як вбачається із відповіді на адвокатський запит від 13.12.2021 року №8144/406.1/15-21, відповідач повідомив про те, що вакантними посадами Верхньодніпровського міжрегіонального управління, які належать до посад державної служби категорії "В" саном на 25.11.2021 року є:

1. начальник відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства на річковому транспорті;

2. заступник начальника Верхньодніпровського міжрегіонального управління - начальник відділу надання адміністративних послуг.

Також, відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 43 Закону №889-VІІІ визначено, що якщо протягом 30 календарних днів з дня ознайомлення державного службовця з повідомленням про зміну істотних умов служби від нього не надійшли заяви, зазначені в абз. 2 цієї частини, державний службовець вважається таким, що погодився на продовження проходження державної служби.

24.12.2021 року ОСОБА_1 було надіслано лист від 24.12.2021 на ім`я Голови державної служби морського та річкового транспорту ОСОБА_3 , щодо погодження на переведення на вакантну посаду заступника начальника управління - начальника відділу надання адміністративних послуг Верхньодніпровського міжрегіонального управління.

Суд вказує на те, що ні погодження, ні відмови щодо переведення на вакантну посаду заступника начальника управління - начальника відділу надання адміністративних послуг Верхньодніпровського міжрегіонального управління позивач за результатами свого звернення 24.11.2021 року не отримав, натомість отримав лист, в якому вкотре зазначено, що йому запропоновано переведення на посаду начальника відділу державного нагляду (контролю) за безпекою мореплавства управління (служби) капітана Херсонського морського порту Департаменту з питань роботи служб капітанів морських портів та 14 січня 2022 року видано спірний наказ про звільнення позивача із займаної посади.

В роз`ясненнях, наданих Національним агентством України з питань державної служби № 48-р/з від 14.02.2018р., вказано, що скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу є підставою для припинення державної служби у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу". При цьому такому державному службовцю за наявності вакантних посад у державному органі має бути запропонована інша рівноцінна посада державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції інша робота (посада державної служби) у цьому державному органі.

Під час судового розгляду справи відповідачем жодним чином не обґрунтовано, чому за наявності вакантних посад у реорганізованому державному органі суб`єкт призначення не запропонував їх позивачу та зважаючи на те, що у листі Державної служби морського та річкового транспорту України від 26.11.2021 №7819/406/15-21, адресованого ОСОБА_5 , працівнику Державної служби морського та річкового транспорту України, який виявив бажання перевестись на посаду заступника начальника управління - начальника відділу надання адміністративних послуг Верхньодніпровського міжрегіонального управління, надано відповідь, щодо неможливості переведення його на дану посаду у зв`язку з тим, що вона запропонована заступника начальника міжрегіонального управління, посада якого скорочується.

Враховуючи наведено, оскільки відповідачем порушено процедуру припинення державної служби, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для скасування наказу в.о. Голови Державної служби морського та річкового транспорту України за № 10-к від 14 січня 2022 року про звільнення ОСОБА_1 .

Відповідно до положень частини 1 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Позовна вимога про поновлення позивачки на посаді, з якої його було незаконно звільнено, є похідною від вимоги про оскарження наказу за №10-к від 17 січня 2022 року про звільнення ОСОБА_1 .

Зважаючи на висновок суду про протиправність оскаржуваного та його скасування, позивач підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого його було звільнено.

Частиною другою статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначених у частині першій статті 235, отже встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд приймає рішення про поновлення працівника на попередній роботі.

Поновлення на роботі полягає в тому, що працівнику надається та ж робота, яку він виконував до звільнення його з роботи. При цьому повноваження суду при вирішенні трудового спору щодо поновлення працівника на попередній роботі не слід ототожнювати із процедурою призначення на посаду, що належить до компетенції роботодавця.

Отже, наказ в.о. Голови Державної служби морського та річкового транспорту України за №10-к від 14 січня 2022 року про звільнення з 17 січня 2022 року ОСОБА_1 підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а ОСОБА_1 слід поновити на посаді заступника начальника управління - начальника відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства на річковому транспорті Верхньодніпровського міжрегіонального управління Державної служби морського та річкового транспорту України, днем 18 січня 2022 року із стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Отже, позовна вимога про поновлення на посаді підлягає задоволенню судом.

Положеннями частини 2 статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з пунктом 10.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати, період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення.

Частиною першою статті 27 Закону України "Про оплату праці" №108/95-ВР від 24 березня 1995 року порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, підпунктом "з" пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року (далі Порядок №100), встановлено, що вказаний Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадку вимушеного прогулу та за час затримки виконання рішення суду.

Пунктом 2 вказаного Порядку визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Відповідно до пункту 5 цього Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 цього ж Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Оскільки позивача звільнено з роботи з 17 січня 2022 року, відповідно 17 січня 2022 року є останнім днем роботи, за який відповідачем виплачено позивачу грошове забезпечення при проведенні розрахунку при звільненні.

Тому, тривалість вимушеного прогулу позивача необхідно обраховувати з 18 січня 2022 по 04 липня 2022 року (день ухвалення рішення в справі), що становить 119 робочих днів (за січень - 2022 року 09 робочих днів, за лютий 2022 року - 20 робочих днів, за березень 2022 року - 23 робочих дні, за квітень 2022 року - 21 робочий день, за травень 2022 року 22 робочих дні, за червень 2022 року 22 робочих дні, за липень 2022 року 2 робочі дні).

Відповідно до довідки відповідача №288 від 08.06.2022 року заробітна плата позивача за листопад 2021 року складала 7326,84 грн., за грудень 2021 року - складала 10624,76 грн. Середньомісячна заробітна плата становить 8975,80 грн.. Середньоденна заробітна плата становить 408,00 грн., (а.с. 17, Т.І).

Таким чином, загальна кількість робочих днів за період вимушеного прогулу з 18 січня 2022 року по 04 липня 2022 року становить 119 днів, а середня заробітна плата за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з відповідача складає 48552,00 гривні (119 днів х 408,00 грн.) із утриманням із цієї суми належних податків та зборів.

Пунктами 2 та 3 частини першої статті 371 КАС України встановлено, що негайно виконуються рішення суду присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Згідно з абзацом 5 пункту 6 Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Тому відповідач, як податковий агент згідно норм Податкового Кодексу України та як страхувальник згідно Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", зобов`язаний виплатити позивачеві суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, утримавши із нього при виплаті податки та інші обов`язкові платежі.

Отже, рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства на річковому транспорті Верхньодніпровського міжрегіонального управління Державної служби морського та річкового транспорту України та стягнення з Державної служби морського та річкового транспорту України (Морська адміністрація) середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 8975,80 із утриманням із цієї суми обов`язкових податків та зборів - підлягає до негайного виконання.

Відповідно до положень частини 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Беручи до уваги викладене, на думку суду, позивачем доведено правомірність заявлених вимог, що є підставою для задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби морського та річкового транспорту України (Морська адміністрація) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати наказ Державної служби морського та річкового транспорту України (Морської адміністрації) від 14 січня 2022 року за № 10-к "Про звільнення ОСОБА_1 ".

3. Поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на посаді заступника начальника управління - начальника відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства на річковому транспорті Верхньодніпровського міжрегіонального управління Державної служби морського та річкового транспорту України, днем 18 січня 2022 року.

4. Стягнути з Державної служби морського та річкового транспорту України (Морська адміністрація) (вул. Преображенська, буд. 25, м. Київ, 03110, код ЄДРПОРУ - 41886120) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 48 552,00 (сорок вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят дві гривні 00 коп.) із утриманням податків та інших обов`язкових платежів.

5. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на посаді заступника начальника управління - начальника відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства на річковому транспорті Верхньодніпровського міжрегіонального управління Державної служби морського та річкового транспорту України та стягнення на його користь заробітної плати у межах одного місяця в розмірі 8975,80 (вісім тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять гривень вісімдесят копійок) підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс рішення виготовлено та підписано 14 липня 2022 року

Суддя С.А. Гебеш