Справа № 640/24220/21
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2022-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Собківа Я.М.,

при секретарі - Ткаченко В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2021 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, в якому, з урахуванням заяви про зміну (збільшення) позовних вимог просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо зменшення відсотка з 90 % до 66 % від грошового утримання працюючого судді при перерахунку довічного грошового утримання як судді у відставці та відмови відповідача у перерахунку ОСОБА_1 , щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 90 % від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді згідно довідок територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 06 жовтня 2021 року № 04-1212 та від 06 жовтня 2021 року № 04-1213 з 19 лютого 2020 року;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо зменшення ОСОБА_1 , стажу роботи на посаді судді з 29 років 3 місяців до 28 років при перерахунку довічного грошового утримання як судді у відставці із розрахунку 90 % від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді згідно довідок територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 06 жовтня 2021 року № 04-1212 та від 06 жовтня 2021 року № 04-1213 з 19 лютого 2020 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 90 % відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 06 жовтня 2021 року № 04-1212 та № 04-1213, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 січня 2022 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо зменшення ОСОБА_1 , стажу роботи на посаді судді з 29 років 3 місяців до 28 років при перерахунку довічного грошового утримання як судді у відставці;

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо обрахунку ОСОБА_1 як судді у відставці, розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з відсоткового значення у розмірі 66 % від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 06 жовтня 2021 року № 04-1212 та № 04-1213;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (адреса: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ) здійснити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 68 % від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 06 жовтня 2021 року № 04-1212 та № 04-1213, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

- у задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач та відповідач звернулись із апеляційними скаргами до суду.

ОСОБА_1 просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 січня 2022 року в частині відмови позивачу в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та прийняти нове рішення, яким:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, щодо відмови у перерахунку мені, ОСОБА_1 , щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 06 жовтня 20021 року № 04-1212 та 04-1213 з 19 лютого 2020 року у розмірі 90 відсотків від грошового утримання працюючого судді, що займає відповідну посаду;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (м.Київ,04053, вул.Бульварно-Кудрявська 16, Код ) здійснити мені, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку - 90 відсотків від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 06 жовтня 20201року № 04-1212 та №04-1213 без обмеження граничного розміру щомісячного розміру довічного грошового утримання та перерахувати усі належні мені платежі, з 19 лютого 2020 року;

- у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді в бік його збільшення, здійснити перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 908 гр. та 1318,2 гр.;

- в частині присудження виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в межах суми стягнення за один місяць рішення суду виконати негайно.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Свої вимоги апелянти обґрунтовують тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

14 червня 2022 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 20852, ОСОБА_1 надіслано відзив на апеляційну скаргу відповідача, відповідно до змісту якої позивач повністю заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою, наголошує, що апеляційна скарга відповідача базується на Законі № 1402-VIII, який на переконання позивачки на неї не поширюється в частині, що погіршує її права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що чинним Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування довічного щомісячного грошового утримання, а також, виходячи із принципу єдності статусу суддів, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для обрахунку (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання виходячи із розміру суддівської винагороди діючого судді та розміру її відсоткового значення одночасно за складовими, які передбачені різними законами, тобто, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною 3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII, разом з тим, стаж роботи позивача саме на посаді судді для обрахунку його щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, складає 29 років 03 місяці 00 днів, за таких обставин, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 підлягає перерахунку виходячи з 68 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50 % - за понад 20 років стажу роботи на посаді судді та стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання + 10 % за 9 років стажу роботи понад 20 років, по 2 % за кожний рік).

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду щодо протиправності зменшення позивачці стажу роботи на посаді судді та необхідність здійснення перерахунку на підставі цього, проте зазначає, що судом необґрунтовано задоволено позовні вимоги в частині здійснення перерахунку з 19.02.2020 року на підставі довідок від 06 жовтня 2021 року № 04-1212 та № 04-121, у зв`язку з чим рішення суду підлягає зміні, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , відповідно до постанови Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року № 1514-V1II суддя у відставці Київського районного суду міста Донецька Донецької області.

З жовтня 2016 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та останньому призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

У подальшому, на підставі рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020, відповідно до якого судді України, які перебувають у відставці мають беззаперечне право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання залежно від зміни розміру складових суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, та у зв`язку з відмовою пенсійного органу у проведенні перерахунку грошового утримання судді у відставці на підставі оновленої довідки, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва, яке було залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2021 року у справі № 640/21012/20, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (м. Київ, 04053, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 28.02.2020 року №04-285;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 28.02.2020 року №04-285, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено.

На підставі вказаного вище рішення, Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві було перераховано щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно з оновленою довідкою про розмір грошового забезпечення із розрахунку 66 % від грошового утриманні судді (за 28 повних років роботи на посаді судді).

Не погоджуючись з вказаними вище діями пенсійного органу щодо перерахунку пенсії та зменшення відсоткового показника, з якого обчислюється розмір грошового утримання судді, позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з відповідною заявою.

Однак, Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві листом від 04 серпня 2021 року № 2600-0306-8/125003 позивачу було повідомлено наступне: «…починаючи з 19 лютого 2020 року правовідносини щодо нарахування і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці регулюються виключно Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII.

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Положення частини 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII закріплюють загальне правило, відповідно до якого щомісячне довічне грошове утримання виплачується у чітко встановленому розмірі, визначеному у відсотках від суддівської винагороди. Застосування такого правила не пов`язане із тим, здійснюється призначення такої виплати вперше, чи проводиться її перерахунок.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2021 року та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2021 року за позовом громадянки ОСОБА_1 по справі № 640/21012/20 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 28 лютого 2020 року № 04-285 з 19 лютого 2020 року.

При цьому, в мотивувальній частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2021 року зазначено, що суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 90% від грошового утриманні судді.

Враховуючи вищесказане, Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві були виконані вищеназвані рішення суду із розрахунку 66 % від грошового утриманні судді (за 28 повних років роботи на посаді судді).»

Вважаючи вищевказану відмову відповідача протиправною, позивач звернулась із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції, доводам апелянтів, враховуючи правові висновки Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Також у цій правовій нормі зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон України №1402-VIII).

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI (далі - Закон України № 2453-VI), крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частиною 1 статті 142 Закону України №1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, частиною 2 цієї правової норми закріплено, що суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини третьої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частинами 4 та 5 цієї ж правової норми передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини 3 статті 135 Закону України №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, розділом ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 цього розділу було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України № 2453-VI.

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України № 2453-VI (пункт 23).

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16 жовтня 2019 року №193-IX, який набрав чинності 07 листопада 2019 року, виключено зазначені вище пункти 22, 23 розділа ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1402-VIII.

Відповідно до пункта 24 розділа ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1402-VIII розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:

а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (пункт 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII).

Пунктом 25 цього розділа встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів . За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Досліджуючи поняття щомісячне довічне грошове утримання судді, Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у своїх рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, а також у рішенні від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020.

Так, рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункта 25 розділа ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні Суд наголосив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини 6 статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац 4 підпункта 3.1 пункта 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне забезпечення або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци 5, 6 підпункта 2.2 пункта 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013).

Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом України № 1402-VIII.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункта 25 розділа ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1 статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Згідно з частиною 1 статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року № 2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що з 19 лютого 2020 року судді, які вийшли у відставку, мають право на розрахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі саме положень Закону України №1402-VIII, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Водночас, такий Закон передбачає проведення відповідного розрахунку, виходячи з 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 % грошового утримання судді).

Посилання позивача про порушення її права на отримання довічного грошового утримання у розмірі, визначеному на підставі положень Закону України № 2453-VI, колегія суддів вважає помилковим.

Конституційний Суд України у рішенні від 18 лютого 2020 року наголошує, що встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Як убачається зі змісту зазначеного Закону, розмір суддівської винагороди складався у тому числі із посадового оклада у розмірі 10 мінімальних заробітних плат із застосуванням коефіцієнта 1,1 для судді апеляційної інстанції, у той час як Закон України №1402-VIII закріплює розмір посадового оклада для судді апеляційної інстанції - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що новим Законом України №1402-VIII встановлено новий підхід до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, а тому всім суддям, незалежно від дати виходу у відставку, утримання підлягає розрахунку згідно із положеннями саме Закону України №1402-VIII.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що проведення розрахунку довічного грошового утримання суддям, які виходили у відставку до набрання чинності Законом України №1402-VIII, із застосуванням положень такого Закону, а також Закону України № 2453-VI призведе до того, що утримання таких суддів буде значно більшим за своїм розміром ніж те, яке зможуть отримати судді, які підуть у відставку за Законом України №1402-VIII.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 16 липня 2021 року у справі № 200/9113/20-а, жодним чином не спростовує висновки, зроблені судом першої та апеляційної скарги, адже Верховним Судом у вказаній справі наголошено, що «до спірних відносин слід застосовувати положення Закону № 1402. Саме цей Закон застосували відповідач та суди попередніх інстанцій».

З огляду на викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції в частині відмови позивачці у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 90 %.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами у справі, стаж роботи позивача саме на посаді судді для обрахунку його щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, складає 29 років 03 місяці 00 днів.

Відповідно до частини третьої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

За таких обставин, вірним є висновок суду першої інстанції, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 підлягає перерахунку виходячи з 68 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50 % - за понад 20 років стажу роботи на посаді судді та стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання + 10 % за 9 років стажу роботи понад 20 років, по 2 % за кожний рік).

Разом з тим, судом першої інстанції не враховано, що після отримання довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 06.10.2021 року № 01-1212 та № 04-1213 позивач не зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві із відповідною заявою щодо здійснення перерахунку довічного грошового утримання та відповідачем не приймалось жодного рішення щодо відмови у здійсненні такого перерахунку на підставі довідок від 06.10.2021 року № 01-1212 та № 04-1213, а отже такі позовні вимоги не можуть бути задоволенні, адже є передчасними.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, проте невірно визначено дату з якої повинен бути проведений перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, у зв`язку з чим резолютивна частина судового рішення підлягає зміні. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві - задовольнити частково, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 січня 2022 року - змінити.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 січня 2022 року - змінити.

Викласти абзаци три та чотири резолютивної частини рішення наступним чином:

«Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо обрахунку ОСОБА_1 як судді у відставці, розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з відсоткового значення у розмірі 66 % від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (адреса: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ) здійснити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 68 % від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 28.02.2020 року № 04-285, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.»

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

Я.М.Собків

Повний текст виготовлено 12 липня 2022 року.