Справа № 620/9022/21
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/9022/21 Суддя першої інстанції: Ткаченко О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Златобанк» (далі - Уповноважена особа) щодо не включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у АТ «Златобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб даних за договорами банківського вкладу № 076963 від 11 грудня 2014 року та № 078709 від 13 січня 2015 року;

- зобов`язати Уповноважену особу включити до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у AT «Златобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб даних за вказаними договорами.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року вказаний адміністративний позов було задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників АТ «Златобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов`язано Уповноважену особу внести інформацію про ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «Златобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема скаржник вказує на те, що вимоги позивача ґрунтуються на договорах, що є нікчемними в силу вимог п.п. 7, 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Також відповідач наполягає на тому, що ОСОБА_1 пропустила строк звернення до суду з адміністративним позовом без поважних причин.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа призначена до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Уповноваженої особи задовольнити частково, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року - змінити, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що між ОСОБА_1 та АТ «Златобанк» були укладені угоди про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (договори банківського вкладу) № 076963 від 11 грудня 2014 року та № 078709 від 13 січня 2015 року.

За умовами договору № 076963 від 11 грудня 2014 року банк відкрив ОСОБА_1 вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті. Також умовами договору передбачено внесення позивачем коштів за вкладом «Класичний» на строк до 09 січня 2015 року з нарахуванням процентної ставки 16,5% річних.

Відповідно до квитанцій № 194742 від 11 грудня 2014 року та № 212422 від 12 грудня 2014 року позивачем на рахунок № НОМЕР_1 внесені кошти в розмірах 140000 грн 00 коп та 52040 грн 00 коп відповідно.

Згідно з випискою по угоді № 076963 від 11 грудня 2014 року загальна сума коштів, зарахованих на особовий рахунок № НОМЕР_1 , становить 192040 грн 00 коп.

За умовами договору № 078709 від 13 січня 2015 року банк відкрив ОСОБА_1 вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2 в національній валюті. Також умовами договору передбачено внесення позивачем коштів за вкладом «Класичний плюс» на строк до 13 лютого 2015 року з нарахуванням процентної ставки 17% річних.

Доказів внесення позивачем коштів на рахунок № НОМЕР_2 матеріали справи не містять.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 13 лютого 2015 року № 105 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 13 лютого 2015 року прийнято рішення № 30 про запровадження з 14 лютого 2015 року тимчасової адміністрації та призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Златобанк». Тимчасова адміністрація запроваджена строком до 13 травня 2015 року.

Постановою Правління Національного банку України від 12 травня 2015 року № 310 відкликано банківську ліцензію АТ «Златобанк».

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13 травня 2015 року № 99 розпочато процедуру ліквідації АТ «Златобанк», а наказом від 13 травня 2015 року № 156 - призначено Славінського В.І . Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Златобанк» строком на 1 рік з 13 травня 2015 року по 12 травня 2016 року включно.

В газеті «Голос України» № 86 (6090) від 19 травня 2015 року опубліковано повідомлення про початок процедури ліквідації АТ «Златобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк».

Наказом Уповноваженої особи від 08 квітня 2015 року № 164/1 визнано нікчемними всі транзакції та правочини (договори) згідно з переліком. Наказом Уповноваженої особи від 17 січня 2017 року № 14/01.17-02 було внесено зміни у зазначений наказ шляхом визначення підстави, з якої відповідні транзакції та правочини (договори) віднесені до нікчемних правочинів - п.п. 7, 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Листом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25 серпня 2016 року № 02-036-35730/16 ОСОБА_1 було повідомлено, що вона не включена до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у АТ «ЗЛАТОБАНК».

ОСОБА_1 зверталася до суду за захистом свого права на отримання коштів за вкладом в порядку цивільного судочинства.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 листопада 2017 року у справі № 751/10014/16-ц позовні вимоги було задоволено частково та зобов`язано Уповноважену особу надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за договорами банківського вкладу з АТ «Златобанк» № 076963 від 11 грудня 2014 року та № 078709 від 13 січня 2015 року за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 10 квітня 2018 року зазначене судове рішення було скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та закрито провадження у справі в цій частині. Вказана постанова обґрунтована тим, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Златобанк» не має цивільної процесуальної дієздатності та не може бути відповідачем в цивільній справі.

В апеляційній скарзі Уповноважена особа зазначає, що з 2017 року тривали судові спори, пов`язані з оскарженням постанов Правління Національного банку України від 13 лютого 2015 року № 105 про віднесення АТ «Златобанк» до категорії неплатоспроможних та від 12 травня 2015 року № 310 про відкликання банківської ліцензії АТ «Златобанк», а також щодо перейменування АТ «Златобанк» і його ліквідації у зв`язку банкрутством. Також відповідачем зазначає, що відомості про АТ «Златобанк» як юридичну особу, що перебуває на стадії ліквідації за процедурою, передбаченою Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було відновлено 02 та 03 лютого 2021 року.

До матеріалів справи приєднано текст оголошення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 березня 2021 року щодо продовження виплати відшкодування вкладникам, зокрема, АТ «Златобанк».

ОСОБА_1 05 травня 2021 року звернулася до Уповноваженої особи із заявою про включення до переліку вкладників які, мають права на відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

Листом від 21 травня 2021 року № 21/05/08 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що транзакції за договорами банківського вкладу визнані нікчемними, а тому вона не внесена до переліку вкладників, які мають права на відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Не погоджуючись із бездіяльністю Уповноваженої особи, ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача були відсутні підстави для невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Також суд першої інстанції прийшов до висновку, що адміністративний позов подано до суду в межах встановленого строку.

Колегія суддів в цілому погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Першочергово колегія суддів вважає необхідним перевірити правильність висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом у межах встановленого строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожен має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Під час розгляду і вирішення цього спору колегія суддів виходить з того, що про порушення свого права на відшкодування вкладу за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 дізналася щонайпізніше з листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25 серпня 2016 року № 02-036-35730/16, яким повідомлено, що вона не включена до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у АТ «Златобанк».

Подавши цей адміністративний позов у серпні 2021 року, ОСОБА_1 пропустила строк звернення до суду, встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України.

Разом з тим до матеріалів справи письмові докази та письмові пояснення сторін вказують на наявність поважних причин пропуску такого строку і можуть свідочити про наявність підстав для його поновлення.

До таких обставин колегія суддів відносить факт звернення до Новозаводського районного суду м. Чернігова з цивільним позовом, спрямованим на зобов`язання Уповноваженої особи надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за договорами банківського вкладу з АТ «Златобанк» № 076963 від 11 грудня 2014 року та № 078709 від 13 січня 2015 року за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

На час прийняття постанови Апеляційного суду Чернігівської області від 10 квітня 2018 року про закриття провадження у цивільній справі № 751/10014/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи, згідно з поясненнями відповідача, вже існували судові спори стосовно постанов Правління Національного банку України від 13 лютого 2015 року № 105 та від 12 травня 2015 року № 310, перейменування АТ «Златобанк» і його ліквідації у зв`язку банкрутством.

Сторонами справи не заперечується, що про продовження виплати відшкодування вкладникам АТ «Златобанк» було повідомлено лише від 17 березня 2021 року.

Як раніше зазначалося, ОСОБА_1 05 травня 2021 року повторно звернулася до Уповноваженої особи із заявою про включення її до переліку вкладників які, мають права на відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Отримавши лист від 21 травня 2021 року № 21/05/08 про відмову в задоволенні своїх вимог, ОСОБА_1 у серпні 2021 року звернулася до суду з адміністративним позовом.

З огляду на викладене колегія суддів вважає необґрунтованими доводи відповідача про наявність підстав залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладам визначені у Законі України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (цей Закон в цій застосовується судом у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Положеннями ч. 1 ст. 26 вказаного Закону передбачено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами визначений у ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У відповідності до ч. 2 ст. 27 вказаного Закону Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Згідно з ч. 6 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Наведені норми права вказують на те, що Уповноважена особа протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує:

- повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

- перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

З огляду на те, що рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 99 про початок процедури ліквідації ПАТ «Златобанк» було прийняте 13 травня 2015 року, копія постанови Правління Національного банку України від 12 травня 2015 року № 310 надійшла до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не пізніше 13 травня 2015 року.

Таким чином, Уповноважена особа зобов`язана була прийняти рішення щодо включення ОСОБА_1 до одного із зазначених переліків у строк не пізніше 18 травня 2015 року.

Положеннями ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

До відзиву на позовну заяву відповідач приєднав копію наказу від 09 квітня 2015 року № 165/1, згідно з яким транзакції та правочини (договори), зокрема за участю ОСОБА_1 , віднесені до нікчемних.

Водночас які саме договори та транзакції були віднесені до нікчемних правочинів у листі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25 серпня 2016 року № 02-036-35730/16 та листі Уповноваженої особи від 21 травня 2021 року № 21/05/08 - не зазначено.

До апеляційної скарги відповідач приєднав довідку про перерахування коштів з рахунку юридичної особи ПП «Мост-Ріал» на рахунки фізичних осіб, в які викладено обставини, що, на думку Уповноваженої особи, виключають можливість відшкодування ОСОБА_1 коштів, розміщених на рахунку в АТ «Златобанк» як вклад (далі - Довідка).

Згідно з вказаною Довідкою ПП «Мост-Ріал» з рахунку, відкритому в АТ «Златобанк» 27 листопада 2014 року перерахувало кошти на загальну суму 1696845 грн 00 коп на поточні рахунки семи фізичних осіб. Зокрема, на рахунок позивача НОМЕР_3 було перераховано кошти в розмірі 191332 грн 00 коп. Надалі 11 та 12 грудня 2014 року фізичні особи знімали кошти через касу банку та вносили на свої депозитні рахунки, а в січні 2015 року частково перераховували на інші свої депозитні та карткові рахунки. У свою чергу з карткових рахунків кошти частково зняті.

Також у зазначеній довідці вказано, що 30 січня 2017 року ОСОБА_1 надіслано повідомлення про нікчемність правочинів згідно з п.п. 7, 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з вказаними нормами права правочин є нікчемним, якщо:

- банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

- здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Колегія суддів звертає увагу, що в Довідці зазначено про нікчемність саме транзакції щодо перерахування коштів з рахунку ПП «Мост-Ріал» на рахунок позивача НОМЕР_3 у розмірі 191332 грн 00 коп.

Натомість договори банківського вкладу № 076963 від 11 грудня 2014 року та № 078709 від 13 січня 2015 року, відповідно до яких ОСОБА_1 відкрито рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , не були віднесені до категорії нікчемних.

Перевіряючи правомірність дій Уповноваженої особи щодо направлення повідомлення про нікчемність правочину щодо перерахування коштів, колегія суддів дійшла до таких висновків.

У відповідності до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Зазначена норма права визначає коло правочинів, які Уповноважена особа зобов`язана перевірити на предмет наявності ознак нікчемності. Обов`язковою умовою перевірки правочину (договору) на відповідність ознакам, визначеним у ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є їх укладення або вчинення саме банком.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Разом з тим перерахування коштів у загальній сумі 191332 грн 00 коп з рахунку ПП «Мост-Ріал» та рахунок позивача відбулося в рамках договору, де АТ «Златобанк» не вступав однією зі сторін.

Перерахування коштів у сумі 191332 грн 00 коп є правочином, що спрямований на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків саме ПП «Мост-Ріал» та ОСОБА_1 . Натомість АТ «Златобанк» у цих правовідносинах виконував виключно технічну функцію з перерахування коштів, не був учасником правочину та не набував за результатами його вчинення цивільних прав і обов`язків.

Під час вирішення справи № 826/1476/15 Велика Палата Верховного Суду також прийшла до висновку про те, що здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені Цивільним кодексом України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492, та договорами з відповідними клієнтами банку.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що операції з перерахування коштів юридичною особою на рахунок ОСОБА_1 не належать до правочинів, передбачених ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які можуть бути перевірені Уповноваженою особою на предмет нікчемності.

Крім того висновки Уповноваженої особи про те, що відповідно до квитанцій № 194742 від 11 грудня 2014 року та № 212422 від 12 грудня 2014 року ОСОБА_1 внесла на власний рахунок № НОМЕР_1 саме ті кошти, що були отримані нею від ПП «Мост-Ріал» на рахунок НОМЕР_3 ґрунтуються на припущенні.

Також колегія суддів враховує, що за висновком Уповноваженої особи, здійснюючи переказ коштів на рахунок позивача, ПП «Мост-Ріал» мало на меті отримання коштів, розміщених на рахунку в АТ «Златобанк», проте не за рахунок коштів банку, а за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тобто державних коштів.

Отже, віднесення операції з перерахування коштів до категорії нікчемних Уповноважена особа пов`язує саме із необхідністю захистити інтереси Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15, якщо внаслідок проведених операцій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державою виплат), то ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

За таких обставин колегія суддів вважає необґрунтованими посилання Уповноваженої особи на п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як на норму права, що створює перешкоди для виплати ОСОБА_1 відшкодування коштів за вкладом в АТ «Златобанк».

З приводу посилань Уповноваженої особи на те, що кошти на депозитний рахунок позивача надійшли внаслідок так званого «дроблення» (розподілу) депозитного рахунку іншого клієнта - ПП Мост-Ріал», що свідчить про нікчемність вчиненого позивачем та банком правочину, колегія суддів зазначає, що спеціальна підстава для визнання нікчемними договорів з`явилася 12 серпня 2015 року одночасно з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку».

Цим Законом ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було доповнено новим п. 9, який передбачає таку підставу для нікчемності правочину як здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Разом з тим спірні правовідносини виникли в грудні 2014 року, тобто до включення в ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вказаної підстави нікчемності правочину.

За таких обставин посилання Уповноваженої особи на п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як на норму права, що створює перешкоди для виплати ОСОБА_1 відшкодування коштів за вкладом в АТ «Златобанк» також є необґрунтованими.

Також колегія суддів наголошує на тому, що зарахування коштів на депозитний рахунок № НОМЕР_1 відбулося шляхом внесення коштів безпосередньо ОСОБА_1 відповідно до квитанцій № 194742 від 11 грудня 2014 року та № 212422 від 12 грудня 2014 року в розмірах 140000 грн 00 коп та 52040 грн 00 коп відповідно.

Доказів того, що при укладенні типових договорів банківського вкладу № 076963 від 11 грудня 2014 року та № 078709 від 13 січня 2015 року позивач отримав певні переваги порівняно з іншими клієнтами банку відповідачем надано не було.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що позивач набула статусу вкладника у розумінні приписів ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вклад нею розміщено на рахунку в АТ «Златобанк» до запровадження тимчасової адміністрації, а тому вона підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі ст. 26 цього ж Закону.

Невключення інформації про позивача до відповідного переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов`язання Уповноваженої особи подати до Фонду саме додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в АТ «Златобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Колегія суддів наголошує на тому, що відповідно до п. 4 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14 (далі - Положення) перелік складається станом на день прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на день прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Згідно з п. 11 розділу ІІ Положення протягом дії тимчасової адміністрації, ліквідації банку до дня затвердження його ліквідаційного балансу уповноважена особа Фонду може надавати зміни та/або доповнення до переліків. Зміни та/або доповнення до переліків надаються до Фонду на паперових та/або електронних носіях разом із супровідним листом.

З огляду на те, що на час розгляду справи у суді перелік вкладників АТ «Златобанк», які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вже сформовано та подано на затвердження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, належним способом захисту порушених прав позивача може бути зобов`язання Уповноваженої особи подати доповнення до відповідного переліку рахунків до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із зазначенням інформації про позивача, а тому зобов`язання Уповноваженої особи включити ОСОБА_1 до переліку вкладників АТ «Златобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не є належним способом захисту прав позивача.

Обираючи спосіб захисту прав позивача колегія суддів також враховує, що разом із позовною заявою ОСОБА_1 надала письмові докази, які підтверджують факт внесення коштів у розмірі 192040 грн 00 коп на рахунок № НОМЕР_1 , а також виписку по вказаному рахунку за період з 11 до 12 грудня 2014 року.

У свою чергу відповідач у Довідці зазначає, що кошти з відповідного рахунка в подальшому були частково зняті.

Згідно з мотивувальною частиною постанови Апеляційного суду Чернігівської області від 10 квітня 2018 року у справі № 751/10014/16-ц відповідно до виписки по особовому рахунку, яка сформована АТ «Златобанк» станом на 12 квітня 2017 року, вихідний залишок по рахунках ОСОБА_1 становив 67040 грн 00 коп.

Разом з тим позивач та відповідач не надали доказів, які б містили інформацію про залишок коштів ОСОБА_1 на рахунку (рахунках) у АТ «Златобанк» на час звернення до суду з адміністративним позовом та на час ухвалення рішення судом першої інстанції.

Зобов`язання Уповноваженої особи подати доповнення до відповідного переліку рахунків за умови відсутності в розпорядженні суду інформації про те, чи є на цей час на рахунку позивача в АТ «Златобанк» залишок коштів не є обґрунтованим.

За таких обставин колегія суддів вважає, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Уповноваженої особи повторно розглянути питання щодо подачі доповнення до переліку рахунків до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із зазначенням інформації про ОСОБА_1 як особу, яка має право на відшкодування коштів за вкладом у АТ «Златобанк» з урахуванням висновків суду.

Зокрема, Уповноваженій особі слід врахувати відсутність підстав для віднесення до нікчемних правочинів транзакцій із зарахування коштів на рахунок позивача № НОМЕР_1 у загальному розмірі 192040 грн 00 коп згідно з квитанціями № 194742 від 11 грудня 2014 року та № 212422 від 12 грудня 2014 року на суми 140000 грн 00 коп та 52040 грн 00 коп відповідно. Також Уповноваженій особі належить перевірити наявність залишку коштів на рахунку ОСОБА_1 , відкритому в АТ «Златобанк».

З огляду на викладене колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Уповноваженої особи задовольнити частково, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року - змінити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року - змінити, виклавши абзац третій його резолютивної частини в такій редакції:

«Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» повторно розглянути питання щодо наявності підстав для подачі до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб доповнення до переліку рахунку, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Златобанк» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню із зазначенням інформації про ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду, викладених в цій постанові».

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Є.В. Чаку