Справа № 300/4000/20
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/4000/20 пров. № А/857/2663/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Судова-Хомюк Н.М.

суддів: Кухтея Р.В., Шевчук С.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року у справі № 300/4000/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування рішення від 30.10.2020 року за №2598, зобов`язання до вчинення дій,

суддя в 1-й інстанції Матуляк Я.П.,

час ухвалення рішення 28.12.2021 року,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (позивач) звернувся із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області ( відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №2598 від 30.10.2020 року про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 23.10.2020 року з дати звернення із заявою про призначення пенсії, з урахуванням періодів роботи з 05.06.1985р. по 10.05.1989р., з 11.05.1989р. по 09.07..1991р., з 25.07.1991р. по 25.10.1992р., з02.06.1993р. по 15.03.1994р., з 18.04.1994р. по 14.12.1994р., з 04.11.1996р. по 15.12.1996р., з 01.12.2004р. по 03.09.2007р., з 01.08.2008р. по 09.10.2009р., з 01.06.2011р. по 13.05.2013р. до стажу роботи за Списком №2.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідачем не зараховано до пільгового стажу період роботи позивача з 05.06.1985 по 10.05.1989 та 11.05.1989 по 09.07.1991 (на посаді електрозварювальника у тресті «Калушхімремонт»), з 25.07.1991 по 25.10.1992 (на посаді газоелектрозварювальника в об`єднанні «Мамонтовська ЦБПО по прокату і ремонту нафтопромислового обладнання»), з 02.06.1993 по 15.03.1994 (на посаді електрогазозварювальника у кооперативі «Ізотоп»), з 18.04.1994 по 14.12.1994 (на посаді електрозварювальника у тресті «Мосстрой-40»), з 04.11.1996 по 15.12.1996 (на посаді газоелектрозварювальника у ТОВ «АПН плюс»), з 01.12.2004 по 03.09.2007 (на посаді електрогазозварювальника у ПП «Яро»), з 01.08.2008 по 09.10.2009 (на посаді лектрозварювальника у ВАТ «Калуський завод комунального устаткування»), з 01.06.2011 по 13.05.2013 (на посаді електрозварювальника у ТОВ «Універсал»), з посиланням на відсутність уточнюючих довідок та доказів проведення атестації робочих місць на підприємствах. Позивач вважає, що записи у трудовій книжці є достатньою підставою для підтвердження страхового стажу на посадах за Списком №2.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року у справі № 300/4000/20 позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за №2598 від 30.10.2020 про відмову в призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) призначити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, зарахувавши до спеціального трудового стажу позивача за Списком №2 періоди роботи з 05.06.1985 по 10.05.1989 та 11.05.1989 по 09.07.1991 (на посаді електрозварювальника у тресті «Калушхімремонт»), з 25.07.1991 по 25.10.1992 (на посаді газоелектрозварювальника в об`єднанні «Мамонтовська ЦБПО по прокату і ремонту нафтопромислового обладнання»), з 02.06.1993 по 15.03.1994 (на посаді електрогазозварювальника у кооперативі «Ізотоп»), з 18.04.1994 по 14.12.1994 (на посаді електрозварювальника у тресті «Мосстрой-40»), з 04.11.1996 по 15.12.1996 (на посаді газоелектрозварювальника у ТОВ «АПН плюс»), з 01.12.2004 по 03.09.2007 (на посаді електрогазозварювальника у ПП «Яро»), з 01.08.2008 по 09.10.2009 (на посаді ектрозварювальника у ВАТ «Калуський завод комунального устаткування»), з 01.06.2011 по 13.05.2013 (на посаді електрозварювальника у ТОВ «Універсал»), починаючи з 23.10.2020.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, подавши на нього апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, є незаконним, оскільки суд неналежно оцінив обставини справи та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що видача уточнюючої довідки передбачена чинним законодавством України та має на меті забезпечення права особи на отримання пенсії, оскільки відомості, які в ній зазначаються, стосуються конкретної особи щодо періоду її роботи та умов праці, у зв`язку з чим при її видачі юридичної особи, установи, організації керуються винятково тими відомостями, які містяться в первинних документах. Тобто уточнююча довідка є офіційним документом. Обов`язковість подання уточнюючої довідки під час звернення за пенсією за віком передбачена пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 Враховуючи вказане, апелянт вважає, що в записах трудової книжки відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а тому для визначення права на пенсію ОСОБА_1 необхідно надати уточнюючу довідку. Апелянт просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року у справі № 300/400/20 скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 23.10.2020 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

За результатами розгляду поданих позивачем до заяви документів ГУ ПФУ в Івано-Франківській області прийнято рішення від 30.10.2020 за №2598 про відмову в призначення пенсії, оскільки не зараховано до стажу роботи в шкідливих та важких умовах праці за Списком № 2 періоди роботи з 05.06.1985 по 10.05.1989 та 11.05.1989 по 09.07.1991 (на посаді електрозварювальника у тресті «Калушхімремонт»), з 25.07.1991 по 25.10.1992 (на посаді газоелектрозварювальника в об`єднанні «Мамонтовська ЦБПО по прокату і ремонту нафтопромислового обладнання»), з 02.06.1993 по 15.03.1994 (на посаді електрогазозварювальника у кооперативі «Ізотоп»), з 18.04.1994 по 14.12.1994 (на посаді електрозварювальника у тресті «Мосстрой-40»), з 04.11.1996 по 15.12.1996 (на посаді газоелектрозварювальника у ТОВ «АПН плюс»), з 01.12.2004 по 03.09.2007 (на посаді електрогазозварювальника у ПП «Яро»), з 01.08.2008 по 09.10.2009 (на посаді ектрозварювальника у ВАТ «Калуський завод комунального устаткування»), з 01.06.2011 по 13.05.2013 (на посаді електрозварювальника у ТОВ «Універсал»), з посиланням на відсутність уточнюючих довідок та доказів проведення атестації робочих місць на підприємствах (а.с.38).

Вважаючи такі дії відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що трудова книжка позивача та долучені до заяви документи, містять достатньо відомостей для визначення стажу роботи позивача у періоди з 05.06.1985 по 10.05.1989 та 11.05.1989 по 09.07.1991 (на посаді електрозварювальника у тресті «Калушхімремонт»), з 25.07.1991 по 25.10.1992 (на посаді газоелектрозварювальника в об`єднанні «Мамонтовська ЦБПО по прокату і ремонту нафтопромислового обладнання»), з 02.06.1993 по 15.03.1994 (на посаді електрогазозварювальника у кооперативі «Ізотоп»), з 18.04.1994 по 14.12.1994 (на посаді електрозварювальника у тресті «Мосстрой-40»), з 04.11.1996 по 15.12.1996 (на посаді газоелектрозварювальника у ТОВ «АПН плюс»), з 01.12.2004 по 03.09.2007 (на посаді електрогазозварювальника у ПП «Яро»), з 01.08.2008 по 09.10.2009 (на посаді ектрозварювальника у ВАТ «Калуський завод комунального устаткування»), з 01.06.2011 по 13.05.2013 (на посаді електрозварювальника у ТОВ «Універсал»), як такого, що відноситься до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Щодо відсутності документів про проведення атестації робочого місця суд першої інстанціїзазначив, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно із «Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442та «Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41.

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442, атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Таким чином, законодавцем покладено обов`язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а не працівника підприємства, а тому її не проведення або відсутність доказів її проведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції Українивстановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаєЗакон №1058-IV.

Частиною 1статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 2 частини 2статті 114 Закону №1058-IVпрацівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженогонаказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383(далі Порядок №383) встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Відповідно до пункту 10 Порядку №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637(далі Порядок №637).

За змістом пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження пільгового стажу роботи до заяви долучено копію трудової книжки, уточнюючу довідку ВАТ «Оріана» №216 від 05.10.2020, архівні довідки та накази про роботу у тресті «Калушхімремонт», наказ про проведення атестації робочих місць у ВАТ «Калушхімремонт», довідку ПрАТ «Калуський завод комунального устаткування» №81 від 28.09.2020, довідку ПП «Яро» №9 від 15.10.2020, довідку ТОВ «Універсал» №1 від 29.01.2019 (а.с. 16-31).

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956, постанови Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991, постанови Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994,постанови Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016, до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відноситься робота на таких посадах: електрозварювальник, газоелектрозварювальник.

З трудової книжки позивача та долучених до заяви документів видно, що вони містять достатньо відомостей для визначення стажу роботи позивача у періоди з 05.06.1985 по 10.05.1989 та 11.05.1989 по 09.07.1991 (на посаді електрозварювальника у тресті «Калушхімремонт»), з 25.07.1991 по 25.10.1992 (на посаді газоелектрозварювальника в об`єднанні «Мамонтовська ЦБПО по прокату і ремонту нафтопромислового обладнання»), з 02.06.1993 по 15.03.1994 (на посаді електрогазозварювальника у кооперативі «Ізотоп»), з 18.04.1994 по 14.12.1994 (на посаді електрозварювальника у тресті «Мосстрой-40»), з 04.11.1996 по 15.12.1996 (на посаді газоелектрозварювальника у ТОВ «АПН плюс»), з 01.12.2004 по 03.09.2007 (на посаді електрогазозварювальника у ПП «Яро»), з 01.08.2008 по 09.10.2009 (на посаді електрозварювальника у ВАТ «Калуський завод комунального устаткування»), з 01.06.2011 по 13.05.2013 (на посаді електрозварювальника у ТОВ «Універсал»), як такого, що відноситься до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Щодо непроведення атестації робочого місця роботодавцем, суд апеляційної інстанції зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно із «Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442та «Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41.

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442, атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Враховуючи вказані вище норми законодавства, суд апеляційної інстанції вважажє, що законодавцем покладено обов`язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а не працівника підприємства, а тому її не проведення або відсутність доказів її проведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах за Списком №2, як наслідок відповідачем протиправно не враховано стаж роботи позивача в з 05.06.1985 по 10.05.1989 та 11.05.1989 по 09.07.1991 (на посаді електрозварювальника у тресті «Калушхімремонт»), з 25.07.1991 по 25.10.1992 (на посаді газоелектрозварювальника в об`єднанні «Мамонтовська ЦБПО по прокату і ремонту нафтопромислового обладнання»), з 02.06.1993 по 15.03.1994 (на посаді електрогазозварювальника у кооперативі «Ізотоп»), з 18.04.1994 по 14.12.1994 (на посаді електрозварювальника у тресті «Мосстрой-40»), з 04.11.1996 по 15.12.1996 (на посаді газоелектрозварювальника у ТОВ «АПН плюс»), з 01.12.2004 по 03.09.2007 (на посаді електрогазозварювальника у ПП «Яро»), з 01.08.2008 по 09.10.2009 (на посаді електрозварювальника у ВАТ «Калуський завод комунального устаткування»), з 01.06.2011 по 13.05.2013 (на посаді електрозварювальника у ТОВ «Універсал») до пільгового стажу за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, отже такий стаж підлягає зарахуванню до його пільгового стажу.

Щодо відсутності у позивача необхідного загального страхового стажу 28 років, слід зазначити наступне.

Позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на момент звернення до відповідача за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах (23.10.2020) позивач досяг віку 57 років.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20 зазначено, що 03.10.2017 Верховною Радою України булоухвалено Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII(далі - Закон № 2148-VIII), що доповнивЗакон №1058-ІVрозділом XIV-І, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно з пунктом «б`статті 13 Закону № 1788-XIIв редакції, чинній до внесення змінЗаконом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІІ(далі - Закон №213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом №213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б`статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття13, частина друга статті14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XIIзі змінами, внесенимиЗаконом № 213-VIII(пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття13, частина друга статті14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону№ 1788-XIIв редакції до внесення змінЗаконом № 213-VIIIдля осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, в тому числі чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Рішенням від 23.01.2020 №1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положенняЗакону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для чоловіків після досягнення 55 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Враховуючи правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи №360/3611/20, суд першої інстанції дійшов висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону № 1788-XII, відтак відмова в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах, є протиправною.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року у справі № 300/4000/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 13 липня 2022 року