Справа № 400/1127/21
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/1127/21

Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

ухвалу суду першої інстанції прийнято у

м. Миколаїв, 12 січня 2022 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Градовського Ю.М., Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення миколаївської міської ради, про стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги в розмірі 4 344,00 грн.,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, про визнання протиправними дії відповідача, які полягають у зменшенні розміру щорічної разової грошової допомоги позивачу до 5 травня за 2020 рік; зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік як учаснику війни у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від29 квітня 2021 року, позов ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому частиною п`ятою статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 2020 рік.

Зобов`язано Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради нарахувати та виплатити невиплати ОСОБА_1 недоплачену щорічну грошову допомогу до 5 травня як учаснику війни за 2020 рік відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у сумі 4 344 грн.

Стягнуто судовий збір на користь позивачки.

На виконання вказаного судового рішення Миколаївським окружним адміністративним судом 04.06.2021р. було видано виконавчий лист відповідного змісту.

04.01.2022р. представник позивачки ОСОБА_1 , адвокат Каліч Євген Анатолійович, звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просив видати оригінал виконавчого листа від 04.06.2021 у справі № 400/1127/21 про зобов`язання Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену щорічну грошову допомогу до 5 травня як учаснику війни за 2020 рік відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у сумі 4 344 грн. для його повторного пред`явлення до примусового виконання.

В обґрунтування заяви зазначено, що виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого документа закінчене, але рішення суду фактично не виконане, у зв`язку з чим позивачу належить повторно видати виконавчий лист. Представник позивача наполягає, що виконавчий документ може видаватися повторно, оскільки у Кодексі адміністративного судочинства України та Законі України "Про виконавче провадження" відсутня пряма заборона на таку повторну видачу. На думку позивача, наявні підстави для його повторної видачі.

12.01.2022р. Миколаївським окружним адміністративним судом було прийнято ухвалу, якою відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про повторну видачу виконавчого листа від 04.06.2021р. по справі №400/1127/21.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивачем за підписом представника подано апеляційну скаргу у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.01.2022р. по даній справі та задовольнити заяву позивача про видачу оригінала виконавчого листа від 04.06.2021р. по даній справі.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, зазначає, що з огляду на приписи Закону України «Про виконавче провадження. КАС України та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, що видається в єдиному примірнику та підлягає поверненню до суду після його виконання. Наразі ж, виконавчий лист, виданий по даній справі Миколаївським окружним адміністративним судом виконаний боржником не був. Тобто, станом на даний час судове рішення у даній справі не виконане. Відтак, на думку позивача наявні підстави для повторної видачі оригіналу виконавчого листа від 04.06.2021р. по справі №400/1127/21.

Судова колегія вважає, що у відповідності до ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення ( в даному випадку ухвали суду) в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої за підписом представника, суд першої інстанції виходив з відсутності передбачених нормами чинного законодавства умов для повторної видачі позивачу оригіналу виконавчого листа від 04.06.2021р. по даній справі.

Надаючи оцінку висновку суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

У відповідності до ч.2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною першою статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

На виконання вказаної норми, як свідчать матеріали справи та було зазначено вище, Миколаївським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист від 04.06.2021р., який в подальшому направлено позивачкою на примусове виконання.

Згідно постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) ВП №66022291 від 28.09.2021р., виконавче провадження з примусового виконання Виконавчого листа №400/1127/21 від 04.06.2021р. про зобов`язання Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену щорічну грошову допомогу до 5 травня як учаснику війни за 2020 рік відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у сумі 4344грн., - закінчено на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", з огляду на невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника (абз. 3 ч.3 ст.63 ЗУ «Про виконавче провадження).

Вказана постанова головного державного виконавця ВП№66022291 від 28.09.2021р. до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла 23.10.2021р. Разом з постановою до суду першої інстанції також надійшов оригінал виконавчого листа від 04.06.2021 №400/1127/21.

Надаючи оцінку доводам апелянта щодо наявності підстав для потворної видачі виконавчого листа від 04.06.2021р. по справі №400/1127/21 з огляду на невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленням відділу примусового виконання рішень, а також те, що наразі рішення суду у даній справі не виконано. Колегія суддів наголошує, що в силу вимог ч.4 ст.372 КАС України, примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Виконавче провадження, у розумінні ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», - є завершальною стадією судового провадження та полягає у примусовому виконанні судових рішень та рішень інших органів.

Як вірно звернув увагу суд першої інстанції, Закон України "Про виконавче провадження" розрізняє повернення виконавчого документа (стаття 37 Закону України "Про виконавче провадження") та закінчення виконавчого провадження (стаття 39 Закону України "Про виконавче провадження"), установлюючи різні підстави та різні наслідки окремо для повернення виконавчого документа і окремо - для закінчення виконавчого провадження.

Згідно ч.5 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувач має право пред`явити виконавчий документ повторно до виконання.

При цьому, за приписами ч. 1 ст. 40 вказаного вище Закону, виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання (ст.41 Закону України "Про виконавче провадження").

З наведеного слідує, що за умови повернення виконавчого листа до суду на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження чинне законодавство зобов`язує суд пред`явити виконавчий лист до виконання (до органу державної виконавчої служби) лише у разі скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та відновлення такого виконавчого провадження.

З урахуванням встановлених обставин, в даному випадку, суд першої інстанції вірно встановив, що позивачка не скористалася своїм правом на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження, тобто не використала передбаченого законом механізму захисту її прав, тому суд відхиляє аргументи позивача про "ілюзорність" судового рішення.

В матеріалах справи відсутні належні докази оскарження позивачем або її представником зазначеної вище постанови про закінчення виконавчого провадження ВП№66022291 від 28.09.2021р., так само відсутні докази скасування цієї постанови.

Постанова про відновлення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 04.06.2021 у справі № 400/1127/21 до суду не надходила.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність передбачених законних підстав для повторної видачі позивачу оригіналу виконавчого листа по справі №400/1127/21 від 04.06.2021р.

За вказаного, судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України» ) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Загалом доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.01.2022 року у даній справі - без змін.

Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022р. у справі №400/1127/21 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Градовський Ю.М. Шеметенко Л.П.