Справа № П/320/176/20
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2022-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № П/320/176/20 Суддя першої інстанції: Лисенко В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Собківа Я.М.,

при секретарі - Ткаченко В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2020 року до Київського окружного адміністративного суду звернувся Головне управління ДПС у Донецькій області з позовом до ОСОБА_1 (надалі - відповідач за первісним позовом) про стягнення податкового боргу у розмірі 69625,45 грн. (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 05.08.2020 року) та ОСОБА_1 (надалі - позивач за зустрічним позовом) з зустрічним позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (надалі - відповідач за зустрічним позовом) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача від 26.04.2019 року №3-0540, 24.09.2019 року №, 22.03.2019 року № та 11.05.2019 року № та зобов`язання відповідача провести коригування облікових даних позивача у базах даних контролюючого органу, у тому числі щодо розміру земельної ділянки, з якої справляється земельний податок.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Донецькій області до про стягнення податкового боргу в сумі 69 625, 45 грн. - відмовлено, зустрічний адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми "Ф" від 26.04.2019 року №3-0540 на суму 40 723,30 грн. за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2019 податковий період;

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми "Ш" від 24.09.2019 року № на суму 2861,66 грн.;

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми "Ш" від 22.03.2019 року № на суму 1 584,16 грн.;

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми "Ш" від 11.05.2019 року № на суму 5 403,85 грн.;

- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області задовольнити повністю, відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Згідно Довідки Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2022 року розгляд апеляційної скарги Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, призначений на 05 квітня 2022 року, не здійснювався у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та відповідно до рекомендацій Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених 02 березня 2022 року і наказу голови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2022 року № 16 "Про встановлення особливого режиму роботи Шостого апеляційного адміністративного суду в умовах воєнного стану".

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2022 року продовжено строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін, розгляд справи призначено на 12.07.2022 року о 10:20 год., зал судового засідання № 1.

25 травня 2022 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 17543, від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого, ОСОБА_1 повністю заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, наголошує, що контролюючим органом не дотримано порядку направлення податкових повідомлень - рішень, не з`ясовано причин їх невручення, необґрунтованим також є посилання контролюючого органу на отримання позивачкою 19.07.2014 року ппр форми «Ф» № 1041-25, оскільки вказане податкове повідомлення - рішення не було предметом розгляду даної справи, крім того, неправильність розрахунку ОСОБА_1 земельного податку вже було встановлено в рішенні Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/6193/19 від 03.02.2020 року.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що наведений контролюючим органом розрахунок містить складові, правильність визначення яких не підтверджена жодними належними, достатніми і достовірними доказами, а відтак розрахунок суми земельного податку за 2019 рік здійснено позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) за відсутності відомостей, обов`язкова наявність яких обумовлена нормами Податкового кодексу України, що має своїм наслідком визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Ф" від 26.04.2019 року № 3-0540, крім того, з огляду на скасування в судовому порядку сум грошового зобов`язання з земельного податку за 2013-2014 роки, висновки податкового органу в частині несвоєчасної сплати відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) суми грошового зобов`язання з земельного податку за наведений період, що призвело до нарахування їй штрафних санкцій у сумі 2861,66 грн. за податковим повідомленням-рішенням форми "Ш" від 24.09.2019 № та пені у сумі 8571,83 грн, суд вважає необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної адміністративної справи, а відтак податкове повідомлення-рішення форми "Ш" від 24.09.2019 № , в силу положень пункту 57.4 статті 57 Податкового кодексу України, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з аналогічних підстав (скасування в судовому порядку сум грошового зобов`язання з земельного податку за 2016 рік) висновки податкового органу в частині несвоєчасної сплати відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) суми грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що призвело до нарахування їй штрафних санкцій у сумі 5403,85 грн. за податковим повідомленням-рішенням форми "Ш" від 11.05.2019 року № та пені у сумі 10480,00 грн. є необґрунтованими.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , виданим Першотравневим РВ ГУ МВС України в Донецькій області 26.04.2011 р., з 22.03.2019 року зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з копії паспорта громадянки України ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 з відповідними відмітками на сторінках 11-13 "Місце проживання", позивачка з 26.04.2011 року по 27.08.2013 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; з 12.10.2013 року по 05.03.2019 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ; з 22.03.2019 року по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 91-92).

ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 20.02.2012 року, набула право власності на будівлі та споруди загальною площею 1573,7 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 109-111).

Дана нерухомість розташована на земельній ділянці державної форми власності площею 1,2 га. Відповідно до договору дарування від 20.02.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 194, ОСОБА_1 отримала у власність будівлю та гараж-сарай, які розташовані за адресою: АДРЕСА_5 , що знаходяться на земельній ділянці державної форми власності площею 1800 кв.м., а саме: один житловий будинок, кам`яний, літ. А-1, загальною площею 510 кв.м.; площинка шлакоблочна, літ. а-1; площинка шлакоблочна, літ.а1-2, ганок, 82; 72;м`яний; а2-1; вбиральня, цегляна, літ. Г-1; гараж-сарай шлакоблочний, літ. Д-1, огорожа, бетонова № 1, металева № 2, мостіння літ. 1; нежитлова прибудова, 96;лакоблоm5;на, літ. А1-1; нежитлова прибудова, шлакоблочна, літ. А2-1.

Обставини набуття ОСОБА_1 будівель і споруд підтверджуються витягом про державну реєстрацію прав Державного комунального підприємства «Першотравневе бюро технічної інвентаризації» від 27.02.2012 року (а.с. 113).

Згідно податкового повідомлення-рішення форми "Ф" від 26.04.2019 року №3-0540 на суму 40 723,30 грн., позивачці нарахований контролюючим органом земельний податок на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , площею 1,2 га.

Як зазначає в уточненій позовній заяві ГУ ДПС у Донецькій області, нарахування відбулося відповідно до даних відділу Держкомзему у Першотравневому районі Донецької області, згідно яких за попереднім власником з прибудинковою територією обліковувалась земельна ділянка загальною площею 1,2011 га, на підтвердження чого додано правовстановлюючі документи та витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки попереднього власника (а.с. 166,167).

Позивач за зустрічним позовом вважає неправомірним розрахунок земельного податку в частині визначення розміру земельної ділянки, оскільки вищезазначене податкове повідомлення-рішення було розраховане на земельну ділянку площею 1,2 га, у той час як вона має на праві власності нерухоме майно площею 1573,7 кв.м. та, відповідно, повинна платити грошове зобов`язання лише на ту площу землі, на якій розташоване дане майно. При цьому, акцентує увагу на те, що площа 1,2 га земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , належить на праві власності Мангушській селищній раді, окрім того ні вона, ні попередній власник нерухомого майна, будь-якого договору оренди на дану площу землі з Мангушською селищною радою не укладали, а тому вважає таке нарахування безпідставним.

Також, судом першої інстанції встановлено, що у липні 2019 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області на виконання вимог статей 75 та 76 ПК України, проведено камеральну перевірку з питання своєчасності сплати (перерахування) відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) земельного податку з фізичних осіб до бюджету.

За результатами перевірки складено акт від 16.07.2019 року № 14467/05-99-48-12/ НОМЕР_2 (далі - акт перевірки), в якому зафіксовано ряд порушень відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) вимог податкового законодавства (а.с. 42-43). Зокрема, у ході перевірки Головне управління ДФС у Донецькій області дійшло висновку про те, що фізичною особою - ОСОБА_1 несвоєчасно сплачено суми узгодженого податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб по коду платежу 18010700 згідно податкових повідомлень-рішень від 20.08.2013 року № на суму 13153,35 грн. та від 30.06.2014 року №3190514 на суму 7154,95 грн, що призвело до донарахування штрафних санкцій у сумі 2861,66 грн. згідно податкового повідомлення-рішення форми "Ш" від 24.09.2019 року № та пені у сумі 8571,83 грн.

Також, у лютому 2019 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області на виконання вимог статті 75 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку своєчасності сплати ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

За результатами перевірки складено акт від 20.02.2019 року № 1246/05-99-48-12/ НОМЕР_2 (далі - акт перевірки), в якому зафіксовано ряд порушень відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) вимог податкового законодавства (а.с. 24). Зокрема, у ході перевірки Головне управління ДФС у Донецькій області дійшло висновку про те, що фізичною особою - ОСОБА_1 порушено граничні строки сплати узгодженої, на думку податкового органу, суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за податковим повідомленням-рішенням форми "Ф" від 27.07.2016 року № б/н, що зумовило донарахування штрафних санкцій згідно податкового повідомлення-рішення форми "Ш" від 22.03.2019 року № на суму 1584,16 грн.

Крім того, у травні 2019 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області на виконання вимог статей 75 та 76 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку з питання своєчасності сплати (перерахування) відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

За результатами перевірки складено акт від 06.05.2019 року №2227/05-99-48-12/ НОМЕР_2 (далі - акт перевірки), в якому зафіксовано ряд порушень відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) вимог податкового законодавства (а.с.29-30).

Зокрема, у ході перевірки Головне управління ДФС у Донецькій області дійшло висновку про те, що фізичною особою - ОСОБА_1 несвоєчасно сплачено суми узгодженого податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016-2017 роки згідно податкового повідомлення - рішення форми Ф від 30.06.2017 року на суму 25702,78 грн., що призвело до донарахування штрафних санкцій у сумі 5403,85 грн. згідно податкового повідомлення-рішення форми "Ш" від 11.05.2019 року № та пені у сумі 10480,00 грн.

Вважаючи, що за ОСОБА_1 рахується борг зі сплати податкових зобов`язань, податковий орган звернувся до суду із позовом про його примусове стягнення.

У той же час, ОСОБА_1 вважає нарахування податковим органом податкових зобов`язань та пені протиправними, а тому звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та зобов`язання відповідача провести коригування облікових даних позивача у базах даних контролюючого органу, у тому числі щодо розміру земельної ділянки, з якої справляється земельний податок.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Ф" від 26.04.2019 року № 3-0540, варто зазначити наступне.

Відповідно до вимог підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За змістом підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельний податок це обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів з 01.01.2011 року регулюються Податковим кодексом України, який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 269.1 статті 269 Податкового кодексу України передбачено, що платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Наведені нормі кореспондуються положення статті 270 Податкового кодексу України, відповідно до яких об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Таким чином, обов`язок платника податку зі сплати земельного податку виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.02.2019 року в адміністративній справі № 826/19438/16.

У свою чергу питання переходу права власності на земельну ділянку у разі набуття права на житловий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюються положеннями статті 120 Земельного кодексу України.

За змістом частин першої та другої зазначеної статті у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача

При цьому право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яке оформляється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (статті 125 та 126 Земельного кодексу України).

Таким чином, фізична особа - власник будівлі/споруди є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно та зобов`язаний сплачувати до бюджету вказаний податок за площу земельної ділянки під такими будівлями/спорудами.

Відповідно, якщо податковий орган обчислює земельний податок на площу земельної ділянки більшу, ніж та, що перебуває під нерухомим майном фізичної особи, то, відповідно, право користування більшою земельною ділянкою повинно виникати у цієї особи (або у попереднього власника нерухомого майна) лише після належної державної реєстрації договору оренди на земельну ділянку площею 1,2 га.

Проте, як зазначає відповідач (позивач за зустрічним позовом), такий договір ні вона, ні попередній власник не укладали, податковим органом також договору надано не було, що ставить під сумнів обґрунтованість нарахування податковим органом грошового зобов`язання.

Таким чином, при вирішенні питання правомірності визначення відповідачу (позивачу за зустрічним позовом) грошового зобов`язання із земельного податку необхідним є встановлення факту використання контролюючим органом офіційних відомостей при здійсненні розрахунку такого зобов`язання.

Так, в силу приписів пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру визначені Законом України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011 № 3613-VI (далі - Закон України № 3613-VI).

За змістом статті 15 Закону України № 3613-VI до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку. Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відомості Державного земельного кадастру є офіційними (частина перша статті 20 Закону України № 3613-VI).

З наведених вище правових норм можна дійти висновку, що нарахування фізичним особам сум земельного податку проводиться контролюючим органом виключно на підставі даних державного земельного кадастру.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру правочинів, ОСОБА_2 на підставі договору дарування № 193 безоплатно передав у власність ОСОБА_1 будівлі і споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 1573,7 кв.м. Дана нерухомість розташована на земельній ділянці державної форми власності площею 1,2 га.

Будь-якого зазначення переходу у власність/користування земельною ділянкою площею 1,2 га в договорі дарування немає.

При цьому, в обґрунтування правомірності нарахування податкового зобов`язання зі сплати земельного податку податковий орган послався лише на правовстановлюючі документи та витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 15.02.2012 № 308.

Разом з тим, відповідно до положень підпункту 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є:

- нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом;

- площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Положеннями статті 1 Закону України "Про оцінку земель" від 11.12.2003 № 1378-IV (далі - Закон України № 1378-IV) передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

За змістом положень статті 5 Закону України № 1378-IV нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Таким чином, документація з нормативної грошової оцінки земель є виключно підставою для внесення до Державного земельного кадастру відомостей про таку оцінку, яка використовується для визначення бази оподаткування для розрахунку земельного податку.

Разом з тим, наданий позивачем Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 15.02.2012 р. № 308 не є державним актом та не може бути підставою для обчислення контролюючим органом суми грошового зобов`язання відповідача (позивача за зустрічним позовом) по земельному податку за 2019 рік, з огляду на те, що він стосується земельної ділянки площею 1,2 га, в той час як загальна площа будівель та споруд ОСОБА_1 за договором дарування № 193 складає 1573,7 кв.м, нормативна грошова оцінка земельної ділянки під якими не проводилась.

У свою чергу жодних даних державного земельного кадастру, які, в силу приписів пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України, є підставою для нарахування земельного податку, позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) суду не надано.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, наведений контролюючим органом розрахунок містить складові, правильність визначення яких не підтверджена жодними належними, достатніми і достовірними доказами, а відтак суд приходить до висновку, що розрахунок суми земельного податку за 2019 рік здійснено позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) за відсутності відомостей, обов`язкова наявність яких обумовлена нормами Податкового кодексу України, що має своїм наслідком визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Ф" від 26.04.2019 року № 3-0540.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 року справа № 826/15139/16 (провадження №К/9901/1450/17).

В апеляційній скарзі жодного доводу щодо спростування висновків суду викладених вище, податковим органом не наведено.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Ш" від 24.09.2019 року № та безпідставного нарахування пені у сумі 8571,83 грн., колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2019 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області на виконання вимог статей 75 та 76 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку з питання своєчасності сплати (перерахування) відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) земельного податку з фізичних осіб до бюджету.

За результатами перевірки складено акт від 16.07.2019 року № 14467/05-99-48-12/ НОМЕР_2 (далі - акт перевірки), в якому зафіксовано ряд порушень відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) вимог податкового законодавства (а.с. 42-43).

Зокрема, у ході перевірки Головне управління ДФС у Донецькій області дійшло висновку про те, що фізичною особою - ОСОБА_1 несвоєчасно сплачено суми узгодженого податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб по коду платежу 18010700, що призвело до донарахування штрафних санкцій у сумі 2861,66 (податкове повідомлення-рішення форми "Ш" від 24.09.2019 № ) та пені у сумі 8571,83 грн.

Вказані порушення, на думку податкового органу, виникли внаслідок затримки на 4153 дні строку сплати суми грошового зобов`язання з земельного податку за 2013-2014 роки, нарахованих згідно податкових повідомлень-рішень Мангуської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 20.08.2013 № на суму 13153,35 грн. та від 30.06.2014 № 3190514 на суму 7154,95 грн.

У силу положень частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як встановлено судом першої інстанції під час розгляду даної справи, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 року в адміністративній справі № 808/8020/14, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2020 року, адміністративний позов Головного управління ДПС у Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 15437,81 грн залишено без розгляду; зустрічний адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області задоволено; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Мангуської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 20.08.2013 року № на суму 13153,35 грн. та від 30.06.2014 року № 3190514 на суму 7154,95 грн.

Положення пункту 57.4 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов`язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, з огляду на скасування в судовому порядку сум грошового зобов`язання з земельного податку за 2013-2014 роки, висновки податкового органу в частині несвоєчасної сплати відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) суми грошового зобов`язання з земельного податку за наведений період, що призвело до нарахування їй штрафних санкцій у сумі 2861,66 грн. за податковим повідомленням-рішенням форми "Ш" від 24.09.2019 № та пені у сумі 8571,83 грн. є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної адміністративної справи, а відтак податкове повідомлення-рішення форми "Ш" від 24.09.2019 року № , в силу положень пункту 57.4 статті 57 Податкового кодексу України, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Крім того, в основу визначення загального розміру податкового боргу, який позивач (відповідач за зустрічним позовом) просить суд стягнути з відповідача (позивача за зустрічним позовом) покладено, зокрема, твердження про несвоєчасну сплату ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2016 рік, що зумовило донарахування штрафних санкцій на загальну суму 6988,01 грн за податковими повідомленнями-рішеннями форми "Ш" від 22.03.2019 року № та 11.05.2019 № та пені у сумі 10480,65 грн.

Так, у травні 2019 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області на виконання вимог статті 75 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку своєчасності сплати ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

За результатами перевірки складено акт від 06.05.2019 року №2227/05-99-48-12/ НОМЕР_2 (далі - акт перевірки), в якому зафіксовано ряд порушень відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) вимог податкового законодавства (а.с. 29-30).

Зокрема, у ході перевірки Головне управління ДФС у Донецькій області дійшло висновку про те, що фізичною особою - ОСОБА_1 порушено граничні строки сплати узгодженої, на думку податкового органу, суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за податковим повідомленням-рішенням форми "Ф" від 30.06.2017 № б/н на суму 25702,78 грн., що зумовило донарахування штрафних санкцій згідно податкового повідомлення-рішення форми "Ш" від 11.05.2019 № на суму 5403,85 грн.

Однак, податкове повідомлення-рішення від 30.06.2017 року №31504-13, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власникам об`єктів житлової нерухомості" за 2016 рік на суму 25702,78 грн., скасовано рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03.02.2019 у справі 320/6193/19.

За наслідками розгляду апеляційної скарги, постановою ШААС від 12.10.2020 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області задоволено частково, змінено мотивувальну частину рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року, з урахуванням висновків суду, в решті рішення суду залишено без змін.

У силу положень частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України).

За таких обставин, як вірно зазначено судом першої інстанції, та з огляду на скасування в судовому порядку сум грошового зобов`язання з земельного податку за 2016 рік, висновки податкового органу в частині несвоєчасної сплати відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) суми грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що призвело до нарахування їй штрафних санкцій у сумі 5403,85 грн. за податковим повідомленням-рішенням форми "Ш" від 11.05.2019 № та пені у сумі 10480,00 грн., суд вважає необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної адміністративної справи, а відтак податкове повідомлення-рішення форми "Ш" від 11.05.2019 № , в силу положень пункту 57.4 статті 57 Податкового кодексу України, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Також, у лютому 2019 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області на виконання вимог статті 75 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку своєчасності сплати ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

За результатами перевірки складено акт від 20.02.2019 року № 1246/05-99-48-12/ НОМЕР_2 (далі - акт перевірки), в якому зафіксовано ряд порушень відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) вимог податкового законодавства (а.с. 24).

Зокрема, у ході перевірки Головне управління ДФС у Донецькій області дійшло висновку про те, що фізичною особою - ОСОБА_1 порушено граничні строки сплати узгодженої, на думку податкового органу, суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за податковим повідомленням-рішенням форми "Ф" від 27.07.2016 № б/н, що зумовило донарахування штрафних санкцій згідно податкового повідомлення-рішення форми "Ш" від 22.03.2019 № на суму 1584,16 грн.

Вказані порушення, на думку податкового органу, виникли внаслідок затримки на 4975 днів строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік.

Колегія суддів вважає такий висновок контролюючого органу необґрунтованим, з огляду на наступне.

Згідно з положеннями підпункту 14.1.175 пункту 14. статті 14 ПК України податковим боргом вважається сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

В силу приписів пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків (абзац другий підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України).

У свою чергу відповідно до положень пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

При нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, нарахування пені розпочинається, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження) (підпункт 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України).

Аналізуючи наведені вище норми, суд приходить до висновку, що нарахування платнику податків штрафних санкцій та пені ставиться в залежність від факту своєчасної сплати нарахованої суми узгодженого грошового зобов`язання.

При цьому обов`язковою умовою для узгодження грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом, є отримання платником податку податкового повідомлення - рішення та не проведення дій щодо його оскарження.

Разом з тим, позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) не надано ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції жодних письмових доказів надіслання відповідачу (позивачу за зустрічним позовом) у встановленому законом порядку податкового повідомлення-рішення форми "Ф" від 27.07.2016 року № б/н, з датою отримання якого пов`язується початок перебігу строку на реалізацію платником податків - фізичною особою свого права на сплату нарахованої суму грошового зобов`язання або її оскарження.

Так, порядок надіслання фізичній особі - платнику податків податкових повідомлень-рішень визначений положеннями статті 58 Податкового кодексу України.

Згідно з вимогами пункту 58.2 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності. .

Податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків (пункт 58.3 статті 58 Податкового кодексу України).

В силу положень пункту 70.6 статті 70 Податкового кодексу України органи державної реєстрації актів цивільного стану, органи внутрішніх справ, органи, що здійснюють реєстрацію фізичних осіб, зобов`язані подавати відповідним контролюючим органам інформацію щодо зміни даних, які включаються до облікової картки фізичної особи - платника податків, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця.

За змістом підпункту 70.16.71 пункту 70.16 статті 70 Податкового кодексу України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, самозайняті особи, податкові агенти подають безоплатно в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, контролюючим органам за своїм місцезнаходженням інформацію про фізичних осіб, що пов`язана з реєстрацією таких осіб як платників податків, нарахуванням, сплатою податків і контролем за дотриманням податкового законодавства України, із зазначенням реєстраційних номерів облікових карток платника податків або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку у паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), зокрема: органи, що здійснюють реєстрацію фізичних осіб, - про фізичних осіб, які зареєстрували своє місце проживання у відповідному населеному пункті чи місце проживання яких знято з реєстрації в такому населеному пункті, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також про втрачені, викрадені паспорти громадянина України у п`ятиденний строк з дня надходження відповідних заяв фізичних осіб та про паспорти громадянина України померлих громадян щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця.

Згідно з пунктом 9 Порядку подання органам державної податкової служби інформації про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів, затвердженого постановою КМУ від 21.12.2011 № 1386 (далі - Порядок № 1386) подання зазначеної вище інформації органам державної податкової служби здійснюється на безоплатній основі у паперовій (подається безпосередньо представником суб`єкта інформаційних відносин чи надсилається поштою з повідомленням про вручення) або електронній формі залежно від технічних можливостей суб`єкта інформаційних відносин.

Інформація, що надійшла до ДФС та її територіальних органів, вноситься до інформаційних баз даних ДФС та використовується з урахуванням вимог, передбачених для інформації з обмеженим доступом (пункт 10).

Зі змісту зазначених вище положень вбачається, що податковий орган повинен співпрацювати з місцевими органами влади та мати достовірні дані щодо місця реєстрації фізичних осіб - платників податків.

При цьому, обов`язок щодо направлення податкових повідомлень-рішень за належною податковою адресою платника податків лежить на контролюючому органі.

Зокрема, згідно з підпунктом 42.2 статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Як вбачається з копії паспорта відповідача (позивача за зустрічним позовом) серії ВК № 796900 з відповідними відмітками на сторінках 11-13 "Місце проживання", ОСОБА_1 з 26.04.2011 року по 27.08.2013 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; з 12.10.2013 року по 05.03.2019 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ; з 22.03.2019 року по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 67).

Таким чином, з 22.03.2019 року фізична особа - ОСОБА_1 - зареєстрована у м. Буча Київської області.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (частина друга статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до матеріалів справи, податкове повідомлення-рішення від 22.03.2019 року № було надіслано податковим органом на адресу: АДРЕСА_2 , а податкові повідомлення-рішення від 26.04.2019 року № 3-0540, 24.09.2019 року № , та 11.05.2019 року № - на адресу: АДРЕСА_6 , тобто на невірну податкову адресу, проте поштові відправлення повернулись до контролюючого органу з відміткою "за закінченням терміну зберігання", про що свідчать копії конвертів, які наявні в матеріалах справи.

Як стверджує податковий орган, про адресу відповідача (позивача за зустрічним позовом) - АДРЕСА_1 , останньому стало відомо під час розгляду адміністративної справи № 808/8020/14 в Київському окружному адміністративному суді.

Разом з тим, вказані доводи спростовуються матеріалами справи, адже відповідач (позивач за зустрічним позовом) самостійно зверталась до податкового органу з повідомленням про зміну податкової адреси, що підтверджується копією заяви з відміткою вхідного штемпелю Мангушської об`єднаної державної податкової інспекції від 12.12.2017 року (а.с. 70).

Крім того, за поясненнями відповідача (позивача за зустрічним позовом), враховуючи подання наведеної вище заяви, з огляду на продовження неотримання податкових повідомлень-рішень за адресою місця реєстрації, остання звернулась зі скаргою від 10.04.2019 до податкового органу, зазначивши про необхідність надіслання податкових повідомлень-рішень за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 71-73).

Разом з тим, як стверджує відповідач (позивач за зустрічним позовом), жодної відповіді за наведеними вище заявою та скаргою, нею отримано не було.

Таким чином, з огляду на відсутність у матеріалах справи доказів надіслання (вручення) відповідачу (позивачу за зустрічним позовом) податкового повідомлення-рішення від 22.03.2019 року № , за належною адресою, що свідчить про його неотримання фізичною особою - ОСОБА_1 , наведене вище податкове повідомлення-рішення слід визнати протиправним.

Також, як вірно наголошено судом першої інстанції, податкові повідомлення-рішення відповідача від 26.04.2019 року №3-0540, 24.09.2019 року № та 11.05.2019 року № також надіслані на невірну податкову адресу, що підтверджується матеріалами справи, що свідчить про порушення відповідачем ст. 42 ПК України.

Колегія суддів звертає увагу, що доводи апеляційної скарги Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області не містять жодних спростувань висновків, зроблених судом першої інстанції на підставі матеріалів справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

Я.М.Собків

Повний текст виготовлено 12 липня 2022 року.