Справа № 640/23989/20
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2022-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря: Висоцького А.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від "29" жовтня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправним і скасувати рішення відповідача, викладене у листі від 20.09.2020 №2600-0303-8/137164, про відмову в проведенні перерахунку пенсії за вислугою років;

зобов`язати відповідача здійснити з 01.04.2020 перерахунок та виплату позивачу пенсії на підставі заяви від 07.03.2020, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ (далі - Закон №1789-ХІІ) у редакції, що діяла на момент виникнення права на отримання пенсії та довідки Офісу Генерального прокурора від 03.09.2020 №21-1119зп, без обмеження граничного розміру з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відмова відповідача у здійсненні перерахунку пенсії порушує його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки в силу положень статті 50-1 Закону №1789-ХІІ перерахунок пенсії проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком. Крім того, позивач зазначив про те, що з 2007 року отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі Закону №1789-ХІІ із розрахунку 90% грошового забезпечення, а тому, при перерахунку його пенсії має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Законом №213-VII внесено зміни до частини п`ятнадцятої статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, якою обмежено максимальний розмір пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, однак вказана норма набрала чинності після призначення пенсії позивачу, а тому не може бути застосована до спірних правовідносин. Також, чинним законодавством передбачено, що обмеження пенсії максимальним розміром не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до внесення таких змін, а тому зміни стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від "29" жовтня 2021 р. позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладене в листі від 20.09.2020 №2600-0303-8/137164, про відмову у проведенні перерахунку позивачу пенсії за вислугою років, виходячи з розрахунку 90% від суми грошового забезпечення, що визначена в довідці Офісу Генерального прокурора від 03.09.2020 №21-1119зп.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.04.2020 перерахунок і виплату пенсії позивачу на підставі заяви від 07.03.2020 виходячи з розрахунку 90% від суми грошового забезпечення, що визначена в довідці Офісу Генерального прокурора від 03.09.2020 №21-1119зп.

У решті позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача перерахувати позивачу пенсію, виходячи із розміру 90%, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії прокурорів має застосовуватися норма, яка визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, що діяла на момент призначення пенсії, а наступні зміни законодавства стосувалися зміни розміру відсотків при призначенні пенсії прокурорам, тому відповідач безпідставно застосував до позивача норми Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ щодо визначення розміру пенсії 60%.

Щодо позовних вимог про здійснення перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром, суд першої інстанції дійшов висновку про їх безпідставність, оскільки до регулювання спірних правовідносин застосовуються положення статті 2 Закону № 3668-VI, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначив, що при перерахунку пенсій колишнім працівникам прокуратури в частині визначення відсотку заробітної плати слід застосовувати чинну редакції статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ, яка передбачає 60 % грошового забезпечення.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів скаржника і правильності висновків суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступне.

Позивач є пенсіонером органів прокуратури, перебуває на обліку в Пенсійному фонді України та з 2007 року отримує пенсію за вислугу років в розмірі 90 % від розміру заробітної плати, на підставі статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

Офісом Генерального прокурора видано довідку від 03.09.2020 № 21-1119зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії відповідно до рішень Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 та від 26.03.2020 №6-р/2020 розмір заробітної плати (грошового забезпечення з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за нормами чинними на 26.03.2020 за відповідною (прирівняною) посадою прокурора відділу, становить: посадовий оклад - 40989 грн, надбавка за військовим званням (полковник) - 1480 грн, надбавка за вислугу років (50%) - 21234,50 грн, матеріальна допомога для оздоровлення (1/12) - 5308,63 грн, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань - 5308,63 грн, всього 74320,76 грн.

07.09.2020 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про проведення перерахунку його пенсії за вислугою років на підставі вказаної довідки.

За результатами розгляду заяви позивача, відповідач листом від 20.09.2020 №2600-0303-8/137164 повідомив позивача про те, що перерахунок пенсії прокурорам Офісу Генерального прокурора здійснюється з 01.04.2020 на підставі довідок про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) станом на 26.03.2020. При цьому, з посиланням на положення статті 86 Закону № 1697-VІІ зазначив про те, що позивачу проведено перерахунок його пенсії з 01.04.2020 на підставі довідки від 03.09.2020 № 21-1119зп, з розрахунку 60 % грошового забезпечення, розмір якої склав 16 380 грн.

Не погодившись з відмовою відповідача в проведенні перерахунку пенсії на підставі довідки від 03.09.2020 № 21-1119зп, виходячи з 90 % грошового забезпечення та без обмеження її максимальним розміром, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч.2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Базовим (рамковим) нормативно-правовим актом, який визначає права, принципи, підстави, механізм та умови призначення, перерахунку і виплати пенсії за вислугу років працівникам органів прокуратури був і є Закон України «Про прокуратуру»: до 15 липня 2015 року - Закон № 1789-ХІІ, з цієї дати - Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ (далі - Закон № 1697-VІІ).

Відповідно до діючої на момент виникнення спірних правовідносин редакції статті 86 Закону №1697-VII, за правилами частин першої, другої якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

За приписами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Позивач наполягає, що його набуте право на отримання пенсії у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати згідно зі ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ не може бути звужене.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що в цій справі право позивача на перерахунок пенсії сторонами не заперечується. Ключовим правовим питанням є те, в якому відсотковому розмірі та відповідно до вимог якого закону слід було перерахувати пенсію позивача.

Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.

У постанові Верховного Суду від 21.12.2021 (справа №580/5962/20), яка прийнята у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, Суд дійшов таких правових висновків:

«….колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку, викладеного, зокрема у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі № 580/5238/20 у подібних правовідносинах, та сформувати правовий висновок, відповідно до якого до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.».

Колегія суддів звертає увагу, що правовідносини у цій справі цілком подібні правовідносинам у справі №580/5962/20, тому враховує згадані висновки Верховного Суду.

На час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії стаття 50-1 Закону №1789-ХІІ відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону №1697-VII в частині перерахунку пенсії втратила чинність.

З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення частини другої статті 86 Закону №1697-VII, в силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, що і зроблено відповідачем у цій справі.

Отже, позовні вимоги в частині здійснення перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправним і скасування рішення відповідача, викладене у листі від 20.09.2020 №2600-0303-8/137164.

У частині позовних вимог щодо обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому в силу приписів ст. 308 КАС України не є предметом апеляційного розгляду.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 N20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Окрім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що, неодноразово висловлюючи правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат, ЄСПЛ, не заперечуючи право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат, підкреслюючи водночас необхідність забезпечення прозорості, недискримінаційного характеру відповідних змін, не покладення надмірного тягаря на заявників внаслідок такого втручання держави. Така практика свідчить про достатньо широке "поле" для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення.

Наведене свідчить про те, що ЄСПЛ визнає можливість того, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі ураховує всі відповідні обставини справи і з`ясовує: чи було законним таке втручання, чи переслідувало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується.

За аналогічних обставин ЄСПЛ не констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа Valkov and Others v. Bulgaria (заява № 2033/04); справа Khoniakina v. Georgia (заява № 17767/08)).

Хоча виплати соціального страхування є "майном" у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак обмеження максимальним розміром пенсій працівникам прокуратури не може вважатися порушенням їх права володіння цим майном, оскільки такі здійснені державою шляхом введення нових законодавчих положень з метою регулювання політики соціального забезпечення. Встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав.

Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

За таких обставин, а також з огляду на останню правову позицію Верховного Суду, яку враховує судова колегія відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України (зокрема, постанова від 29 червня 2022 року у справі № 500/5077/21), суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга Управляння Пенсійного фонду України підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанцій у цій справі в оскаржуваній частині - скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позову у відповідній частині.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від "29" жовтня 2021 р. скасувати в частині визнання протиправним і скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладене в листі від 20.09.2020 №2600-0303-8/137164, про відмову у проведенні перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, виходячи з розрахунку 90% від суми грошового забезпечення, що визначена в довідці Офісу Генерального прокурора від 03.09.2020 №21-1119зп; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.04.2020 перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви від 07.03.2020 виходячи з розрахунку 90% від суми грошового забезпечення, що визначена в довідці Офісу Генерального прокурора від 3.09.2020 №21-1119зп.

Ухвалити нову постанову в цій частині, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві відмовити.

У решті Окружного адміністративного суду міста Києва від "29" жовтня 2021 р. залишити без змін.

Повний текст постанови виготовлено 12 липня 2022 року.

Головуючий суддя Судді:Л.Т. Черпіцька О.Є. Пилипенко Я.М. Собків