Справа № 640/10258/21
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2022-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

12 липня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Кузьмишиної О.М.

За участю секретаря Шуст Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Державного підприємства «Державний проектний інститут «Діпроверф» про вжиття заходів забезпечення у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у м. Києві до Державного підприємства «Державний проектний інститут «Діпроверф» про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Головне управління ДПС у м. Києві звернувся до суду з позовом до Державного підприємства "Державний проектний інститут «Діпроверф», в якому просив стягнути з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Діпроверф» () податковий борг в розмірі 1403701,70 грн. з усіх рахунків відкритих у банках, що обслуговують такого платника.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто з державного підприємства «Державний проектний інститут «Діпроверф» () податковий борг в розмірі 1403701,70 грн. з усіх рахунків відкритих у банках, що обслуговують такого платника

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Державне підприємство «Державний проектний інститут «Діпроверф» звернувся з апеляційною скаргою

Також, до Шостого апеляційного адміністративного суду від Державного підприємства «Державний проектний інститут «Діпроверф» надійшла заява про вжиття заходів забезпечення шляхом зупинення стягнення на підставі рішення суду, в якій просить застосувати заходи забезпечення шляхом зупинення стягнення податкового боргу в розмірі 1 403 701,70 грн. з державного підприємства «Державний проектний інститут «ДІПРОВЕРФ» на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2022 року у справі №640/10258/21.

При цьому, заявник посилається на приписи статтей 150-151 КАС України, які регулюють питання забезпечення позову.

Розглянувши доводи заяви про забезпечення позову, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

За приписами ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Колегія суддів зазначає, що положеннями статті 151 КАС України передбачено види забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

В силу вимог частини 3 статті 151 КАС України, не допускається забезпечення позову шляхом:

1) зупинення актів Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, та встановлення для них заборони або обов`язку вчиняти певні дії;

2) зупинення рішень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та щодо здійснення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, встановлення заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, його посадовим особам при здійсненні тимчасової адміністрації або ліквідації банку, а також іншим особам під час реалізації Фондом гарантування вкладів фізичних осіб майна банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, та банку, що ліквідується відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб";

3) зупинення рішень уповноваженого центрального органу з питань цивільної авіації щодо призупинення дії або анулювання сертифікатів, схвалень, допусків;

4) зупинення рішень Національного банку України, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України, його посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій;

5) зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення;

6) зупинення рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, щодо встановлення державних регульованих цін (тарифів) на ринку електричної енергії та природного газу, затвердження методик (порядків) їх встановлення (формування, розрахунку);

7) зупинення рішення Конкурсної комісії з добору кандидатів на посади членів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановлення заборони Кабінету Міністрів України призначати на посаду члена (членів) Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг";

8) зупинення дії індивідуальних актів Міністерства фінансів України, прийнятих на виконання рішень Кабінету Міністрів України про участь держави у виведенні неплатоспроможного банку з ринку, а також встановлення для Міністерства фінансів України, його посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій, що випливають з такого індивідуального акта;

9) зупинення дії індивідуальних актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, прийнятих у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку, а також встановлення для Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, її посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій, що випливають з такого індивідуального акта.

Колегія суддів зазначає, що, звертаючись до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення шляхом зупинення стягнення на підставі рішення суду, Державне підприємство «Державний проектний інститут «Діпроверф» фактично просить зупинити дію оскаржуваного рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року, у зв`язку з поновленням строку на апеляційне оскарження при відкритті апеляційного провадження, а не вжити заходи, передбачені ч. 1 ст. 151 КАС України.

З огляду на зазначене, оскільки, положеннями частини 1 статті 151 КАС України не передбачено можливості вжиття заходів забезпечення шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення, у зв`язку з поновленням строку на апеляційне оскарження, колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення слід відмовити

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, відповідно до п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 09 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви Державного підприємства «Державний проектний інститут «Діпроверф» про вжиття заходів забезпечення шляхом зупинення стягнення на підставі рішення суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 150, 151, 242, 243, 311, 321, 325 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви Державного підприємства «Державний проектний інститут «Діпроверф» про вжиття заходів забезпечення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Кузьмишина О.М.

Повний текст ухвали виготовлено 14.07.2022 року.