Справа № 560/2131/22
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2131/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстер П.М.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

11 липня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2022 року (ухвалене в м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання бездіяльності неправомірною (протиправною) та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), в якому просив суд:

- визнати бездіяльність посадових осіб Шепетівського міськрайоного відділу державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо недотримання порядку закінчення виконавче провадження №51495620 неправомірною (противоправною);

- зобов`язати, посадових осіб Шепетівського міськрайоного відділу державної виконавчої служби, прийняти постанову про закінчення виконавчого провадження № 51495620, яку надіслати стягувачу.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

08 липня 2022 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 27 червня 2022 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що в травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Хмельницькобленерго» про витребовування майна із чужого незаконного володіння, в обґрунтування якого вказав, що в 1981 році на виконання технічних умов РЕУ Вінницяенерго від 17.01.1974 року та за проектом державного інституту проектування заводів сільськогосподарського машинобудування «Гіпросільмаш», за рахунок коштів і матеріалів замовника, була реконструйована ПС 110/35/10 «Шепетовськая» (в подальшому ПС 110/35/10 «Міська»), за адресою: м.Шепетівка по вул.Плищинська (на території Шепетівського РЕМ що належить відповідачу). Замовником була філія Київського заводу ім.Лепсе в м.Шепетівка (в подальшому Шепетівський завод культиваторів). Реконструйована підстанція рахувалась на балансі ВАТ Шепетівський завод культиваторів та була його власністю.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.12.2015 у справі №684/8864/15-ц позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

На виконання рішення суду, Шепетівський міськрайоний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Хмельницькій області відкрив виконавче провадження № 51495620, про примусове виконання виконавчого листа № 686/8864/15/2/688/3622/15 виданого 06.04.2016 року Хмельницьким міськрайоним судом Хмельницької області.

11.05.2017 була винесена постанова про повернення виконавчого документу до суду.

В червні 2021 року Хмельницький міськрайонний суд повернув виконавчий лист №686/8864/15/2/688/3622/15 (у зв`язку з тим, що КБ "ПРИВАТБАНК" відмовився від апеляційної скарги) до Шепетівського міськрайоного відділу державної виконавчої служби для подальшого виконання.

Позивач звернувся до Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) із заявою про поновлення виконавчого провадження за №51495620.

Однак, листом від 02.06.2022, позивачу повідомлено про завершення виконавчого провадження 11.05.2017 року, постановою про повернення виконавчого документу до суду та повернула виконавчий лист.

21.12.2021 позивач звернувся до Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) із заявою про приведення у відповідність до закону № 1404 постанову про закінчення виконавчого провадження №51495620, яку просив надіслати стягувану. Однак, станом на дату подання позову, від відповідача не надходило відповіді.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон України "Про виконавче провадження") в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтею 38 Закону України "Про виконавче провадження" вказано, що виконавчий документ, прийнятий виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Про повернення виконавчого документа виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Частиною 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено вичерпний перелік підстав закінчення виконавчого провадженні, серед яких:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;

2) затвердження (визнання) судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;

3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;

4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;

7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

8) визнання боржника банкрутом;

9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Частина 3 статті 63 передбачає, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону;

14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України;

15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;

16) погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

За приписами частини 1 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Закон № 1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією, розробленою відповідно до законів № 1403-VIII і № 1404-VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню.

Отже, положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Абзац 1 пункту 20 Інструкції вказує, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

Аналізуючи доводи апелянта стосовно правомірності дій відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, 11.05.2017 заступником начальника відділу Лапинською Т.І. було винесено постанову про повернення виконавчого документу до суду.

Листом від 02.06.2021 року відповідачем повідомлено стягувача про завершення 11.05.2017 року виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області №686/8864/15/2/688/3622/15 з посиланням на положення ст.39 Закону України " Про виконавче провадження".

Однак, вказана підстава закінчення виконавчого провадження, не підпадає під перелік визначених статтею 39 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з чим, проаналізувавши зазначені обставини у сукупності, в контексті викладених норм права, колегія суддів приходить до висновку про допущену відповідачем протиправної бездіяльності щодо не вчинення дій в рамках виконавчого провадження №51495620 при поверненні виконавчого документу до суду, тим самим закінчивши виконавче провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки в ході судового розгляду справи судом встановлена протиправна бездіяльність відповідача щодо не вчинення дій в рамках виконавчого провадження №51495620 при поверненні виконавчого документу до суду, тим самим закінчивши виконавче провадження, тому вимоги позивача щодо зобов`язання винести постанову про закінчення виконавчого провадження є передчасними, а тому правильним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання відповідача вчинити дії в рамках виконавчого провадження №51495620, відповідно до приписів Закону України "Про виконавче провадження".

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Матохнюк Д.Б. Біла Л.М.