Справа № 480/5753/21
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2022-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 р. Справа № 480/5753/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою 5-го прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1) на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 (головуючий суддя І інстанції: Н.В. Савицька) по справі № 480/5753/21

за позовом ОСОБА_1

до 5-го прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1)

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність 5-го прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України(в/ч НОМЕР_1) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у день виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку із закінченням строку контракту;

- зобов`язати 5-й прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України(в/ч НОМЕР_1) донарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а саме за 8 років служби, відповідно до п. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

В обґрунтування позову зазначає, що при звільненні позивача з військової служби відповідачем при обчисленні одноразової грошової допомоги не враховано 8 календарних років військової служби та, як наслідок, виплачено на його користь вказану допомогу не в повному обсязі.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 позов задоволено.

5-й прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1), не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції невірно застосовано порядок № 393, яким визначено, що одноразова грошова допомога у зв`язку із звільненням зі служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Тобто, при обчисленні ОГД враховується лише календарний стаж роботи.

Таким чином, вважає, що нарахування і виплата ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, тобто із розрахунку 19 календарних років, є цілком правомірними, вчиненими на підставі та у спосіб, що визначені чинним законодавством.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Вказує, що при визначені розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, підлягає застосуванню Закон України № 2011-ХІІ, а не спеціальне законодавство, яке звужує поняття грошового забезпечення. Крім того, у разі множинного або неоднозначного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавства органи державної влади зобов`язані застосовувати підхід, який би був найбільш сприятливим для особи, про що зазначено Великою Палатою Верховного Судуд в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 до 28.05.21 проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1.

Наказом начальника 5 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 28.05.2021 №223-ОС припинено контракт з ОСОБА_1 , звільненим з військової служби у запас наказом начальника 5 прикордонного загону від 13.05.2021 №202-ОС відповідно до пп. "а" п.2 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Станом на день звільнення стаж військової служби для виплати відсоткової надбавки за вислугу років складає: календарний - 19 років 04 місяці 08 днів; пільговий - 08 років 03 місяці 02 дні; загальний - 27 років 07 місяців 10 днів (а.с.8).

Вказаним наказом вирішено виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 19 повних календарних роки.

Не погодившись із розміром виплаченої одноразової грошової допомоги, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що одноразова грошова допомога має розраховуватись із загальної вислуги років незалежно від способу її обчислення (у календарному обчисленні чи на пільгових умовах). Таким чином, відповідачем протиправно здійснено нарахування та виплату позивачу ОГД в меншому розмірі.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України 25 березня 1992 року №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону № 2232-XII порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 40 Закону №2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ).

Частиною 1 ст. 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до абзацу 1 п. 2 ст. 15 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги, зокрема, військовослужбовцям військової служби за контрактом, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 (далі - Порядок № 393).

В абзаці 1 п. 10 Порядку № 393 встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

За приписами абз.8 п. 10 Порядку 393 строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови. В пунктах 1-2 Порядку 393 визначений вичерпний перелік видів військової служби, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.

Предметом спору у цій справі є протиправна, на думку позивача, бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен календарний рік служби, а саме за 8 років служби пільгового стажу.

Аналіз правових норм, які регулюють спірні правовідносини, дає підстави для висновку, що одноразова грошова допомога у зв`язку із звільненням зі служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Судом встановлено, що станом на день звільнення позивача, вислуга років позивача становила 27 років 07 місяців 10 днів, з яких : календарна - 19 років 04 місяці 08 днів; пільгова - 08 років 03 місяці 02 дні.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вважав, що одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення має обчислюватись, виходячи із загальної вислуги років, незалежно від способу її обчислення (у календарному обчисленні чи на пільгових умовах).

Отже, за висновками суду, відповідач протиправно не виплатив позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення з урахуванням 8 років пільгового стажу.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що для визначення розміру грошової допомоги застосовується саме календарна вислуга років, а отже висновки суду, що одноразова грошова допомога при звільненні має виплачуватися з врахуванням пільгового стажу є безпідставними.

У аспекті спірних правовідносин необхідно зауважити, що Верховним Судом у постановах від 21 квітня 2021 року у справі № 380/2427/20 та від 27 травня 2021 року у справі № 1.380.2019.005965 було сформовано правову позицію відповідно до якої поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше».

Понад те, колегія суддів вказує, що поняття «умова набуття права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги» і поняття «обчислення розміру одноразової грошової допомоги», є відмінними, адже до складу першого включається як календарна так і пільгова вислуги років, а до складу другого - лише календарна.

Вказані висновки узгоджуються з правою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 29 квітня 2022 року у справі № 580/2497/21, яка в силу ч. 5 ст. 242 КАС України, має враховуватись судом.

У цій справі позивач маючи 10 і більше років вислуги набув право на отримання одноразової грошової допомоги, обчислення розміру якої здійснюється за кожний повний календарний рік служби.

Як встановлено судом та визнається позивачем 5-м прикордонним загоном Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України здійснено виплату позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення в сумі 19 061,60 грн.за 19 років календарної служби, згідно наказу 5-го прикордонного загону від 28.05.2021.

Виходячи із наведеного правового регулювання спірних правовідносин і встановлених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен календарний рік служби з врахуванням 8 років пільгового стажу.

Посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 806/2104/17 колегія суддів вважає помилковими, оскільки правовідносини у цій справі не є тотожними справі, що розглядається.

У справі № 806/2104/17 спір виник у зв`язку із відмовою суб`єкта владних повноважень виплатити позивачу передбачену ч. 2 ст. 15 Закону № 2262-XII одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, яку відповідач обґрунтовував недостатністю років вислуги. За встановлених обставин цієї справи на час звільнення позивача загальна вислуга років становила 10 років 11 місяців 6 днів (календарна 8 років 10 місяців 25 днів, пільгова 2 роки 11 днів), тобто умова про наявність 10 і більше років вислуги у даному випадку дотримана. Оскільки інші підстави відмови, крім недостатності років вислуги, у призначенні грошової допомоги відсутні, Верховний Суд дійшов висновку, що позивач має право на таку виплату.

Разом з тим, у цій справі право позивача на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення при звільненні відповідачем не заперечується, спір між позивачем та відповідачем щодо цього питання у межах спірних правовідносин відсутній.

З огляду на зазначене колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, здійснюючи нарахування позивачу ОГД виходячи із календарної вислуги років без урахування пільгової, діяв межах, на підставі та у спосіб, встановлений Законом №2011-ХІІ та Порядком № 393.

Натомість суд першої інстанції, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до помилкового висновку про задоволення позову.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу 5-го прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1) - задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 по справі № 480/5753/21 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова