Справа № 204/287/22
Суддя: Самсонова В. В.
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/287/22
Провадження № 2-а/204/31/22 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю представника позивача Колошина В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Коміренка Дмитра Васильовича, Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2022 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення до повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності ІД № 00535779 від 10.01.2022 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своїх вимог вказала на те, що 10.01.2022 року о 10 год. 46 хв. інспектором з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Коміренко Дмитром Васильовичем складено відносно транспортного засобу «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_1 , повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ІД №00535779 за ч.3 ст. 122 КУпАП ч. 1 ст. 122 КУпАП. Транспортирний засіб позивача було евакуйовано на штрафній майданчик, який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, буд. 7. Працівники КП «МІСЬКАВТОПАРК ДМР» транспортний засіб позивача не хотіли віддавати без сплати усіх платежів, а саме сплати безпосередньо штрафу, послуг за евакуацію та послуг за зберігання транспортного засобу. Вказане повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач отримала тільки після того як здійснила оплату штрафу у розмірі 50% розміру штрафу у сумі 340,00 грн. Копію постанови серії ІД № 00535779, позивачка на день подачі позовної заяви не отримала, тому строк на її оскарження позивачкою пропущено не було. Так, 10.01.2022 року о 10 год. 46 хв. позивачка скористалась вільним місцем поблизу адреси м. Дніпро, провулок Феодосія Макаревського Радянський, 4 запаркувала свій транспортний засіб вздовж тротуару дотримуючись вимог ПДР. Повернувшись до свого автомобіля позивачка його не знайшла, і з`ясувала, що її транспортний засіб знаходиться на штраф майданчику, оскільки начеб то позивачкою було порушено п.15.9. Правил дорожнього руху, а саме було здійснено зупинку в місцях виїзду з прилеглих територій. На офіційному сайті Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради є фотознімки із відображенням автомобілю з номерним знаком НОМЕР_1 , які не можуть слугувати належним доказом факту вчинення позивачкою адміністративного правопорушення з огляду на те, що на даних фотознімках не можливо розгледіти та з`ясувати довжину вимірювальної стрічки; де починається «прилегла територія», тобто де починається точка з якої треба починати вимірювання; відповідна відстань від початку прилеглої території до запаркованого автомобіля позивача; де починається стрічка, та де вона закінчується на світлину «не влізло». На світлинах є зображення колеса автомобіля рядом з яким є частина вимірювальної стрічки. На світлинах які зроблені через декілька десятків хвилин після евакуації автомобіля вбачається, що на місті паркування з якого проведено евакуацію запаркованої інший автомобіль, при цьому інший автомобіль, при цьому ніяких зауважень до інспектора з паркування не мали.

Не погодившись з позовними вимогами відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив в задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі, з огляду на наступне. 10.01.2022 року інспектором з паркування було виявлено адміністративне правопорушення, яке передбачено частиною 3 статті 122 КУпАП, а саме: зупинка транспортного засобу Renault Koleos. номерний знак НОМЕР_1 ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій, за адресою м. Дніпро, пров. Феодосія Макаревського/ Радянський, 4 чим порушено вимоги п.п. «и» п. 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху. У відповідності до положень ст. 142 КУпАП, інспектором з паркування було здійснено фотофіксацію обставин порушення правил стоянки в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, на яких було зафіксовано: дату порушення 10.01.2022 р.; місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта: м. Дніпро, пров. Феодосія Макаревського/ Радянський, 4; географічні координати: 48.457139, 35.072794; час вчинення порушення: о 10:46 (10 год. 46 хв.). Враховуючи, що було проведено фотофіксацію обставин порушення в режимі фотозйомки та через відсутність технічних можливостей встановити особу, зазначену у частині першій статті 142 КУпАП на місці вчинення правопорушення (яка є суб`єктом правопорушення), інспектором з паркування у повній відповідності до вимог ст. 2791 КУпАП було розміщено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серія ІД №00535779 на лобовому склі транспортного засобу позивачки. У зв`язку з вчиненням позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП, а саме розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху, інспектором з паркування здійснено тимчасові затримання транспортного засобу Renault Koleos, номерний знак НОМЕР_1 шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик, за адресою м. Дніпре вул. Курсантська, 7. Після встановлення відповідальної особи у відповідності до вимог ст. 2791 та 142 КУпАП за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, інспектором паркування було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серія РА № 460590129 від 19.01.2022 року згідно з ч. 5 ст. 2791, ст. ст. 283, 284 КУпАП - без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Також, відповідач вказує, що з матеріалів фотофіксації чітко вбачається, що позивачкою розташовано транспортний засіб ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, чим порушено пп. «и» п. 15.9 розділу 15 ПДР, таким чином фотофіксація містить докази адміністративного правопорушення, а саме заміри відстані від виїзду до транспортного засобу позивача, оскільки спеціально відведені місця для паркування повинні бути обладнанні належним чином, відповідно до вимог Правил паркування затверджених Постановою Кабінету міністрів України №1342 від 03.12.2009 року. Зважаючи на вищевикладене та спираючись на доказову базу додану до відзиву, позивачка говорячи про відсутність складу адміністративного правопорушення цілком усвідомлено намагається ввести суд в оману. При цьому, повідомлення про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності від 10.01.2022 року за своєю суттю не породжує для позивача жодних прав і обов`язків, а відтак і не створює для останнього права на захист. Таким чином, вимоги позивачки в частині скасування повідомлення пре притягнення до адміністративної відповідальності є необґрунтованим та безпідставними, так як постанова про накладення адміністративного стягнення серії РАП №460590129 від 19.01.2022 року винесена після подачі адміністративного позову, позивачка не зверталась до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради з метою отримання копії постанови про накладення адміністративного стягнення.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовну заяву та просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ній.

Інші сторони в судове засіданні не з`явилися про час і місце судового засідання були повідомленні належним чином.

Вислухавши представника позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ІД №00535779 від 10.01.2022 року, винесеної інспектором з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Коміренко Дмитром Васильовичем було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн., за те, що зафіксовано порушення правила зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу (ПДР України) Renault НОМЕР_1 , 01.10.2022 року у м. Дніпро, пров. Феодосія Макаревського/Радянського 4, чим порушила вимоги п. 15.9 (и) Правил дорожнього руху (а.с. 8).

Згідно з пп. «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Пунктом 1.10 ПДР визначено, що прилегла територія це територія, яка прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Частиною третьою статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Випадки розміщення транспортного засобу, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, визначені частиною третьою статті 265-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зокрема, це зупинка транспортного засобу ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду (підпункт з) п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП).

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з пунктом ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до Примітки до статті 14-2 КУпАП режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

З аналізу вищенаведеного випливає те, що належним чином оформлені матеріали фото/відео фіксації є допустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Частиною другою ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що фотозйомка здійснювалась за допомогою приладу фіксації ПАК «Інспектор»: ЕМ9.

Судом встановлено, що відповідач, на якого покладено обов`язок доказування, до суду на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною третьою статті 122 КУпАП, надав фотознімки подій 10.01.2022 року із зображенням транспортного засобу Renault Koleos, номерний знак НОМЕР_2 .

Суд зазначає, що належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 8 лютого 2018 року у справі №760/3696/16-а та від 18 липня 2019 року у справі №216/5226/16-а.

До суду надано фотознімки з яких неможливо беззаперечно встановити та дослідити замір відстані, який би підтверджував розташування транспортного засобу позивачки засобу Renault Koleos, номерний знак НОМЕР_1 , ближче 10 метрів саме від виїзду з прилеглої території. Матеріали фотофіксації не містять чіткої позначки від виїзду до автомобіля, на них міститься зображення цього автомобіля та рулетки, відмітки на якій неможливо розглянути, крім цього відсутній початок заміру цією рулеткою, а тому фотознімки не можуть бути визнані належними та допустимими доказами.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Слід зазначити, що відповідно до 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти, встановлені судом, у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП, що є підставою для скасування спірної оспорюваної постанови.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як було зазначено вище, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня2006 року).

З урахуванням вищевикладеного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним задовільнити вимоги позивачки в повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частинами 2, 3 статті 134 КАС України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачка надала: договір про надання правничої допомоги від 11 січня 2022 року; рахунок-фактуру №11/01/22 від 11 січня 2022 року на суму 3 000,00 грн.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

За таких обставин, суд вважає, що позивачкою документально доведений факт понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, оскільки інспектор з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Коміренко Дмитро Васильович є посадовою особою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради та відповідачі є суб`єктами владних повноважень, то понесені позивачкою витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. слід стягнути з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивачки.

Таким чином, оскільки позивачці задоволені її позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на користь позивача судовий збір в сумі 496, 20 грн. (в порядку ст. 139 КАС України).

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст. ст. 8, 152-1, 251, 280, 288 КУпАП, ст. ст. 2, 6-11, 14, 72, 73, 74, 77, 229, 242-246, 255, 293, 295, 297 КАС України, Правилами паркування транспортних засобів, затверджених постановою КМУ від 03.12.2009 № 1342 суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Коміренка Дмитра Васильовича, Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення до повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності ІД № 00535779 від 10.01.2022 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496, 20 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана сторонами до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Інспектор з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Коміренко Дмитро Васильович, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 18б.

Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42403466, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75.

Суддя В.В. Самсонова