Справа № 599/100/22
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 599/100/22 пров. № А/857/7504/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

за участі секретаря судового засідання Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 14 квітня 2022 року, ухвалене суддею Чорною В.Г. у м. Зборів у справі № 599/100/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії РАП № 295852729 від 14.12.2021 року до повідомлення серії ТЕ № 00018324 від 14.12.2021 року та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 14 квітня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення серії РАП № 295852729 від 14.12.2021 року до повідомлення серії ТЕ № 00018324 від 14.12.2021 року та закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 122 КУпАП.

Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Таку позицію відповідач пояснює тим, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та додає, що належними доказами довів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зокрема: здійснив заміри відстані знаходження транспортного засобу від місця виїзду автомобілів, яка була меншою 10 метрів; за допомогою фотофіксації зафіксував місцезнаходження автомобіля та його розташування відносно місця виїзду.

Таким чином, відповідач вважає, що правомірно та обґрунтовано притягнув позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил стоянки.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 14 грудня 2021 року відповідач прийняв постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення серії РАП № 295852729 від 14.12.2021 року до повідомлення серії ТЕ № 00018324 від 14.12.2021 року.

Відповідно до цієї постанови, ОСОБА_1 30 листопада 2021 року о 14 год. 39 хв. здійснив зупинку транспортного засобу Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Танцорова, 7 у місті Тернополі, в місці виїзду з прилеглої території, чим порушив пп. «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення передбачені ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до підпункту «и» пункту 15.9 Правил дорожнього руху, зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідальність за ч. 3 ст. 122 КУпАП наступає за порушення, зокрема, правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, у вигляді накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, виходячи із аналізу наведених норм, відповідач мав виміряти відстань від місця зупинки транспортного засобу до виїзду із прилеглої території та переконатись, що така зупинка перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.

Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апеляційний суд встановив те, що на підтвердження того факту, що позивач вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, відповідач надав матеріали фотофіксації місця зупинки автомобіля, який належить позивачу, відносно виїзду із прилеглої території.

Проте, матеріали фотофіксації не доводять тієї обставини, що автомобіль, який належить позивачу, розташований таким чином, що це перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу дорожньому руху.

Цю обставину мав довести відповідач, в силу вимог ч. 3 ст. 122 КУпАП, однак, у постанові про накладення адміністративного стягнення, ці обставини відповідач не з`ясовував.

Відповідач також стверджує, що виміряв відстань від місця розташування автомобіля до початку виїзду із прилеглої території за допомогою лазерного вимірювача відстані GLM 500, однак, доказів цьому не надав.

Отже, апеляційний суд вважає, що відповідач не надав доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Крім цього, апеляційний суд звертає увагу на те, що, відповідно до статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, про місце вчинення адміністративного правопорушення.

У постанові зазначено, що позивач вчинив адміністративне правопорушення по АДРЕСА_1 .

Однак, із матеріалів фотофіксації видно, що місце стоянки автомобіля знаходиться із протилежної сторони від вулиці Танцорова, 7.

Це свідчить про те, що відповідач неправильно встановив місце вчинення правопорушення.

Апеляційний суд відхиляє твердження відповідача про те, що рішення у справі між тими самими сторонами, з того самого предмету та з тих самих підстав прийняте Восьмим апеляційним адміністративним судом 23.03.2022 року у справі № 599/2629/21, оскільки позивачем у справі № 599/2629/21 була ОСОБА_2 , яка оскаржувала повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серії ТЕ № 00018324. Отже у цій справі та справі № 599/2629/21 відмінні сторони та предмет позову.

Згідно з частиною 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Наведені вище обставини в сукупності, дають апеляційному суду можливість зробити висновок, що постанову накладення адміністративного стягнення серії РАП № 295852729 від 14.12.2021 року до повідомлення серії ТЕ № 00018324 від 14.12.2021 року необхідно скасувати як необґрунтовану.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ч.4 ст. 229, ст.ст. 286, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради залишити без задоволення, а рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 14 квітня 2022 року у справі № 599/100/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Постанова в повному обсязі проголошена 13.07.2022 року