Справа № 9901/230/19
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 липня 2022 року

м. Київ

справа №9901/230/19

адміністративне провадження №П/9901/230/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Мельник-Томенко Ж. М.,

суддів Дашутіна І. В.,

Мартинюк Н. М.,

Шевцової Н. В.,

Яковенка М. М.,

за участі:

секретаря судового засідання Зайчишиної Т. В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Вищої ради правосуддя

про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

В провадженні Верховного Суду перебуває адміністративна справа № 9901/230/19 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

05.08.2019 ОСОБА_1 було подано до Верховного Суду клопотання про постановлення окремої ухвали, в якій позивач просить постановити окрему ухвалу суду; направити її детективам Національного антикорупційного бюро України для перевірки факту подання суб`єктом декларування (депутатом Васильківської міської ради ОСОБА_2 ) завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», а саме: не зазначення у деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016, 2017 та 2018 роки факту надання 13.07.2010 ОСОБА_3 позики в сумі 265 000 доларів США і існування обов`язку з повернення цієї суми ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 станом на 2019 рік; направити окрему ухвалу до Національного агентства з питань запобігання корупції для перевірки факту подання суб`єктом декларування (депутатом Васильківської міської ради ОСОБА_2 ) завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції» і здійснення контролю та перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування - ОСОБА_2 , проведення моніторингу способу життя вказаної особи.

В обґрунтування вказаного клопотання заявник вказує, що ОСОБА_2 (скаржник на дії судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1) посилався на те, що рішенням у справі № 362/2366/15-ц порушено його права, яким є вимоги до одного з учасників справи № 362/2366/15-ц. В скарзі ОСОБА_2 зазначено про наявність у останнього права на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10.07.2013 № 362/3683/13-ц, в якому встановлено, що ОСОБА_2 позичив ОСОБА_3 кошти в сумі 265 000 доларів США, що підтверджується борговою розпискою, проте їх вчасно не повернув, тому суд задовольнив позов ОСОБА_2 до боржника.

Позивач вказує, що ОСОБА_2 , як депутат Васильківської міської ради Київської області, є суб`єктом декларування і зобов`язаний подавати декларацію відповідно до статей 1, 3, 45 Закону України «Про запобігання корупції». Наголошує, що оскільки сума позичених ОСОБА_2 коштів ОСОБА_3 складає 265 000 доларів США, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2016, 2017 та 2018 років, така мала бути б задекларована. Проте в деклараціях ОСОБА_2 за 2016, 2017 та 2018 роки вказана сумі відсутня.

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 не задекларував кошти, позичені ним іншій особі і розмір таких перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2016, 2017 та 2018 років, що свідчить про наявність в діях ОСОБА_2 ознак кримінального правопорушення.

На переконання позивача, з урахуванням наведеного наявні підстави для постановлення Верховним Судом окремої ухвали та направлення її до Національного антикорупційного бюро України та Національного агентства з питань запобігання корупції для перевірки викладених фактів.

Розглянувши клопотання позивача про постановлення окремої ухвали, Верховний Суд вважає, що таке не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Верховний Суд зазначає, що окрема ухвала є процесуальним засобом реагування суду на виявлені ним під час розгляду справи порушення закону.

Підставою для винесення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється. Водночас, суд може в окремій ухвалі зазначити, елементи якого складу правопорушення слід перевірити. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для винесення окремої ухвали немає.

Тобто, окрема ухвала є способом реагування суду на випадки виявлення порушення законності та правопорядку, які не можуть бути усунені ним самостійно при вирішенні адміністративного спору з використанням представлених адміністративним процесуальним законом засобів.

Предметом спору у цій справі є правомірність прийнятого Вищою радою правосуддя рішення від 04.04.2019 №1045/0/15-19, яким відмовлено у внесенні Президентові України подання про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області.

Суд не досліджував в даному судовому провадженні дотримання вимог законів чи інших нормативно-правових актів ОСОБА_2 при декларуванні ним доходів.

Викладені у клопотанні позивача обставини про наявність ознак кримінального правопорушення у діях ОСОБА_2 належать до компетенції органів досудового розслідування та не можуть бути виявлені судом при розгляді цієї справи, оскільки прийняття судом такої окремої ухвали не відповідатиме закріпленій Кодексом адміністративного судочинства України меті ухвалення такого процесуального судового рішення.

Оскільки прийняття окремої ухвали в цій справі не відповідатиме вимогам частини першої статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України, тому відсутні підстави для задоволення клопотання позивача про постановлення окремої ухвали.

Керуючись статтями 248, 249, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали.

Ухвала Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала Верховного Суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 14.07.2022.

Головуючий Ж.М. Мельник-Томенко

Судді І.В. Дашутін

Н.М. Мартинюк

Н.В. Шевцова

М.М. Яковенко