Справа № 380/6306/22
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/6306/22 пров. № А/857/7526/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Пліша М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року про відмову у відкритті провадження(суддя Сидор Н.Т., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у квітні 2022 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області, в якому просив: визнати протиправними дії та рішення відповідача стосовно відмови у поновленні виплати пенсії позивача на визначений ним банківський рахунок та скасувати такі рішення, в тому числі, якщо такі були прийняті, але не передані позивачу; визнати протиправними рішення відповідача стосовно поновлення виплати пенсії на визначений позивачем банківський рахунок, викладене у листі від 26.07.2021№1300-5501-8/66494; визнати бездіяльність відповідача по невиплаті пенсії позивача на визначений ним банківський рахунок протиправними та дискримінаційними; зобов`язати відповідача поновити виплату пенсії позивачу з 27.08.2018 на визначений ним особистий банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в Приватбанку, та виплатити всі не отримані кошти позивачу з урахуванням масових перерахунків та з компенсацією втрати частини доходів.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року позивачу відмовлено у відкритті провадження.

Не погодившись з постановленою ухвалою суду першої інстанції її оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати вказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує навідмінність заявлених вимог в даному позові від вимог, за результатом розгляду яких, прийнято рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2020 року. Вважає, що підстави позову, предмет спору у справах є різними. Зазначає, що попередня справа стосувалася права позивача на поновлення пенсії, а не стосовно способу виплати пенсії, зокрема, на особистий банківський рахунок. Так, апелянт зазначає, що суб`єкт владних повноважень виконав рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2020 року шляхом розгляду заяви та поновлено виплату пенсії, проте прийняв нове рішення, викладене в листі від 25.02.2021№1953-1023/К-55/8-1300/21, про відмову у виплаті пенсії на банківський рахунок позивача, що є предметом позову в даній справі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити таку без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Враховуючи те, що клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю відсутні, апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними рішень, дій та бездіяльності відповідача, вчиненої на виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 рокуу справі №1.380.2019.005620, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року, визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Львівській області щодо не поновлення ОСОБА_1 пенсії; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Львівській області про відмову у поновленні ОСОБА_1 пенсії від 27.05.2019; зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області поновити виплату пенсії позивачу з 27.08.2018 відповідно до норм Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон 1058-IV).

Представник позивача 17.01.2021 звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою, у якій просив вищезазначене рішення Львівського окружного адміністративного суду виконати та надіслати копії документів, в тому числі відповідні розпорядження, протоколи, розрахунки, тощо щодо виконання судового рішення.

ГУ ПФУ у Львівській області, розглянувши заяву представника позивача, у листі від 25.02.2021 №1953-1023/К-55/8-1300/21 повідомило, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року у справі №1.380.2019.005620 ГУ ПФУ у Львівській області поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 з 27.08.2018 відповідно до норм Закону №1058-IV. Оскільки позивач фактично не проживає в Україні, виплата пенсії може проводитись відповідно до пункту 10 Порядку виплати пенсії та грошової допомоги через їхні рахунки у банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596-99-п. Повідомляє, що позивачу потрібно особисто звернутись до відділу обслуговувань із заявою про виплату пенсії встановленого зразка з паспортом або іншим документом, що посвідчує особу, місце проживання та заявою про перерахування коштів через банк з зазначеним міжнародним номеромбанківського рахунку ІВАN.

Також встановлено, що 01.09.2021 позивач звернувся із клопотанням в якому просив суд встановити судовий контроль за виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року у справі №1.380.2019.005620 та зобов`язати ГУПФУ у Львівській області подати у десятиденний строк звіт про виконання вказаного рішення.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2022 року в задоволенні заяви відмовлено.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З аналізу позовних вимог в даній справі вбачається, що такі фактично спрямовані на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року у справі № 1.380.2019.005620.

Згідно з частиною другою статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що примусове виконання рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Таким законом є Закон України Про виконавче провадження (далі Закон №1404-VIII).

Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В частині першій статті 11 Закону №1404-VIII йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом №1404-VIII.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що у силу частини першої статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Зі змісту постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2022 року вбачається, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року у справі №1.380.2019.005620, 15.12.2021 позивачу видано виконавчий лист №1.380.2019.005620 про зобов`язання ГУПФУ у Львівській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 27.08.2018 відповідно до норм Закону №1058-IV.

Однак, з відкритих даних Автоматизованої системи виконавчого провадження (https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors) судом встановлено, що відкриті виконавчі провадження з примусового виконання рішення суду у цій справі наразі відсутні.

Таким чином, оскільки позовні вимоги в даній справі фактично спрямовані на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року у справі №1.380.2019.005620, апеляційний суд вважає що виконання даного рішення можливо досягнути шляхом застосування заходів його примусового виконання у порядку, визначеному Законом № 1404-VIII.

Також, КАС України містить спеціальні норми, які мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення.

Зокрема, відповідно до вимог статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Апеляційний суд звертає увагу, що вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що аналіз вказаного судового рішення у справі №1.380.2019.005620 свідчить про те, що заявлені позовні вимоги у справі №380/6306/22безпосередньо пов`язані з виконанням рішення суду, а саме: щодо обов`язку виплати пенсії через банківський рахунок.

З аналізу наведених у позовній заяві доводів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що спір у даній справі фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а доводи позивача, викладені в позовній заяві щодо неперерахування пенсії на банківський рахунок, зводяться до незгоди позивача із діями (бездіяльністю) відповідача щодо виконання судового рішення. Такі вимоги можуть бути заявлені в порядку статті 383 КАС України.

За приписами частини п`ятої статті 383 КАС України розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Відповідно до частини шостої цієї статті, за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі № 522/10140/17.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 355/1648/15-а та від 21 листопада 2019 року у справі № 802/1933/18-а.

Як зазначено вище, відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Доводи позивача про відмінність заявлених вимог в даному позові від вимог, за результатом розгляду яких прийнято рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року у справі №1.380.2019.005620, є необґрунтованими, позаяк позивач у цій справі оскаржує бездіяльність відповідача щодо виплати призначеної пенсії на визначений позивачем банківський рахунок.

Таке питання має вирішуватися в порядку виконання судового рішення, а не в порядку подання нового позову, адже рішенням суду у справі №1.380.2019.005620 вже визначено право ОСОБА_1 на одержання пенсії.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту. Якщо він вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов. Також, позивач вправі звернутися з виконавчим листом для застосування заходів примусового виконання у порядку, визначеному Законом № 1404-VIII

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі, згідно з вимогами пункту 2 частини першої статті 170 КАС України, а саме, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись ст. 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року про відмову у відкритті провадження у справі №380/6306/22- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
М. А. Пліш