Справа № 420/27557/21
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2022-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за позовом Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями СИНТЕЗ ОЙЛ (вул. Північна, 2, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями СИНТЕЗ ОЙЛ до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.12.2021 року №1 та №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем було проведено документальну планову виїзну перевірку Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями СИНТЕЗ ОЙЛ з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2018 року по 30.06.2021 року, валютного - за період з 01.01.2018 року по 30.06.2021 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2018 року по 30.06.2021 року за результатом якої складено Акт №26060/15-32-07-01-07/14343703 від 01 грудня 2021 року, на підставі якого прийнято податкові повідомлення-рішення від 21.12.2021 року №1 та №1.

Товариство не погоджується із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки вважає, що вони є протиправними, не відповідають дійсності, суперечать законодавству, ґрунтуються на хибних висновках і тому підлягають скасуванню, виходячи з наступного.

На думку перевірки, порушення витікають із відносин товариства з ПАТ «Укртатнафта» () з придбання палива дизельного у кількості 6940 тон та його зберігання у червні-серпні 2020 року відповідно до договору поставки №507/2/2118 від 30.06.2020 року. Цей договір, як вважає перевірка, має ознаки безтоварної операції.

При цьому позивач зазначає, що з моменту свого створення (у 1992 році) господарська діяльність ПРAT «СИНТЕЗ ОЙЛ» пов`язана з нафтою та нафтопродуктами. Крім надання послуг складського зберігання одним із основних напрямків діяльності товариства є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (код 46.71). Товариство має належну і достатню матеріально-технічну базу для здійснення задекларованих видів діяльності.

Протягом останніх років у товариства склалися довготривалі та взаємовигідні ділові відносини з ПАТ «Укртатнафта», яке є найбільшим виробником нафтопродуктів в Україні і основним постачальником нафтопродуктів для Товариства.

На момент укладення договору поставки дизельного палива №507/2/2118 від 30.06.2020 року сторони вже мали досвід ділових відносин щодо бензолу нафтового. Товариство вигідно експортувало за межі України бензол нафтовий, раніше придбаний у ПАТ «Укртатнафта».

У 2020 році з метою розширення асортименту нафтопродуктів для експорту за межі України товариство вирішило спробувати себе на міжнародному ринку палива дизельного, для чого був укладений договір поставки дизельного палива №507/2/2118 від 30.06.2020 року з необхідними умовами.

Умови цього договору були ретельно продумані та визначені з огляду на ринкові ризики, що існували для Товариства у червні-серпні 2020 року. Так передбачена договором поставки можливість зберігання палива в резервуарах ПАТ «Укртатнафта» надавала Товариству час для пошуку потенційного покупця. Крім того, це дозволяло Товариству вийти на ринок зі своєю пропозицією у найвигідніший момент.

В акті перевірки зазначено про відсутність за даними СЕА РПСЕ на складі ПАТ «Укртатнафта» залишків палива дизельного у кількості 6940 тон на дату складання акту передачі (від 30.06.2020 року) такого пального на адресу Товариства за договором №507/2/2118 від 30.06.2020 року. На підставі цієї інформації перевірка робить висновки про нереальність та безтоварність договору №507/2/2118 від 30.06.2020 року.

Позивач не погоджується з даними висновками з декількох причин:

Наявність та стан інформації, в тому числі щодо залишків палива дизельного, залежить від того, як справно та відповідально працівники податкового органу виконують свої професійні обов`язки. Тому невиконання чи неякісне виконання зазначених обов`язків працівниками податкового органу жодним чином не можуть і не повинні впливати на можливість укладення суб`єктами господарювання правочинів (угод).

На даний момент договір №507/2/2118 від 30.06.2020 року є чинним та правомірним. Його недійсність не визнана судом.

При цьому позивач зазначає, що у разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме з метою виконання умов договору поставки №507/2/2118 від 30.06.2020 року ПАТ «Укртатнафта» передало, а Товариство прийняло паливо дизельне у власність згідно із актом приймання-передачі №81732588 від 30.06.2020 року.

Саме такі наслідки (передачу палива дизельного) передбачали сторони за договором. Тому відсутні підстави вважати ці відносини фіктивними та безтоварними.

В зв`язку з тим, що товариство так і не змогло знайти покупця для даної партії палива, то виникли складнощі з оплатою зазначеної партії. Приймаючи до уваги ці обставини, Товариством було прийняте рішення про повернення дизельного палива ПАТ «Укртатнафта» відповідно до актів №№1,2 від 21.08.2020 року до договору поставки №507/2/2118 від 30.06.2020 року та ст. 692 ЦКУ.

З огляду на зазначені обставини позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 04.01.2022 р. відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку загального провадження.

18.01.2022 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що позовні вимоги позивача є повністю необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено, актом перевірки та не заперечується позивачем, ПРАТ "СИНТЕЗ ОЙЛ" (покупець), укладено договір поставки нафтопродуктів №507/2/2118 від 30.06.2020 р., з ПАТ "Укртатнафта" (постачальник) на постачання нафтопродуктів: палива дизельного та згідно акту від 30.06.2020р. №81732588 приймання-передачі нафтопродуктів ПРАТ "СИНТЕЗ ОЙЛ" оприбутковано паливо дизельне у кількості 6940 тон, на загальну суму 166393856 грн., у тому числі ПДВ 27732309,4 грн., та згідно договору ПРАТ "СИНТЕЗ ОЙЛ" передало вказаний товар на зберігання ПАТ "Укртатнафта"

ПРАТ "СИНТЕЗ ОЙЛ" віднесено до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість згідно податковій накладній № 14029 від 30.06.2020р. у розмірі 27732309,40 грн.

Згідно додатковій угоді №1 від 31.08.2020р. до договору поставки нафтопродуктів №507/2/2118 від 30.06.2020 р., у зв`язку з неможливістю здійснення покупцем оплати товару, сторони дійшли згоди, що покупець повертає товар в строк до 31.08.2020р. включно.

ПРАТ "СИНТЕЗ ОЙЛ" згідно розрахунку коригування кількісних і вартісних показників зменшило суму податкового кредиту у розмірі 27732309,40 грн.

Разом з цим, за даними СЕА РПСЕ у ПАТ «Укртатнафта» - постачальника товару - дизельне пальне відсутні залишки такого пального у розмірі 6940 т., які б знаходились складі ПАТ «Укртатнафта» на дату складання акту від 30.06.2020р. № 81732588 приймання-передачі нафтопродуктів по договору поставки нафтопродуктів №507/2/2118 від 30.06.2020 р.

Враховуючи зазначене, не можливо встановити реальність здійснення фінансово-господарської діяльності вказаних вище контрагентів та, відповідно, фінансово-господарські взаємовідносини між ПАТ «Укртатнафта» та ПРАТ "СИНТЕЗ ОЙЛ" мають ознаки, які свідчать про безтоварність проведених операцій.

Фактично відбулося лише документальне оформлення операції з приймання-передачі нафтопродуктів та надання послуг зі зберігання нафтопродуктів на адресу ПРАТ "СИНТЕЗ ОЙЛ".

Штучне формування податкового кредиту у червні 2020 року ПРАТ "СИНТЕЗ ОЙЛ" призвело до несплати в бюджет податку на додану вартість у сумі 27451189 грн. (за результатами перевірки від`ємне значення ПДВ станом на 30.06.2021 р становить 33789082 грн.).

В даному випадку посадові особи ПРАТ «СИНТЕЗ ОЙЛ» допустили умисне порушення норм чинного податкового законодавства, оскільки були створені умови завищення податкового кредиту та витрат, через використання схеми ухилення від сплати податків, шляхом здійснення безтоварної операції , щодо придбання-повернення товару-дизельне пальне та супутніх цій операції послуг зберігання.

Таким чином, платником податків створено умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених Податковим кодексом України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, що свідчить про умисність діяння та наявність вини.

З урахуванням наданих пояснень посадових осіб ПРAT «СИНТЕЗ ОЙЛ» встановлено, що наведені вище обставини щодо викладених в акті порушень свідчать, що платник податків удавано створив умови, які не мають іншої мети, крім як неналежне виконання вимог, встановлених Податковим кодексом та посадові особи на момент вчинення порушення податкового законодавства в частині правильності обчислення податку на додану вартість та податку на прибуток, мали можливість для дотримання правил та норм, встановлених Податковим кодексом України, проте не вжили достатніх заходів для їх дотримання, що свідчить про умисність діяння та наявність вини.

Ухвалою суду від 23.02.2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, було закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду по суті.

В судове засідання, призначене на 14.06.2022 року, сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, та своєчасно.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Ухвалою суду від 14.06.2022 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження по справі.

Відповідно до ч. 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, не здійснювалося.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття в судове засідання сторін та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, судом встановлено наступне.

Приватне акціонерного товариства з іноземними інвестиціями СИНТЕЗ ОЙЛ (надалі - Позивач) зареєстроване 04.09.1992 як суб`єкт господарювання. Одним із основних напрямків діяльності товариства є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (код КВЕД 46.71).

Приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями СИНТЕЗ ОЙЛ (покупець), уклало договір поставки нафтопродуктів №507/2/2118 від 30.06.2020 р., з ПАТ "Укртатнафта" (постачальник) на постачання нафтопродуктів: палива дизельного Energy-ДП-Л-Євро5-В0 ДСТУ 7688:2015 код УКТ ЗЕД у кількості 6940 тон.(басиз поставки-EXW (франко-резервуар ПАТ "Укртатнафта" м. Кременчук, вул. Свіштовська, 3) та згідно акту від 30.06.2020р. № 81732588 приймання-передачі нафтопродуктів ПРАТ «СИНТЕЗ ОЙЛ» оприбутковано паливо дизельне Energy-ДП-Л-Євро5-В0 ДСТУ 7688:2015 код УКТ ЗЕД у кількості 6940 тн, на загальну суму 166393856,40 грн., у тому числі ПДВ 27732309,40 грн., на умовах EXW (франко-резервуар ПАТ "Укртатнафта" м. Кременчук, вул. Свіштовська, 3), та згідно п. 2.4 договору ПРАТ "СИНТЕЗ ОЙЛ" передало вказаний товар на зберігання ПАТ "Укртатнафта"

Зазначену суму позивачем було віднесено до складу податкового кредиту.

Згідно додаткової угоди №1 від 31.08.2020р. до договору поставки нафтопродуктів №507/2/2118 від 30.06.2020 р., у зв`язку з неможливістю здійснення покупцем оплати товару, сторони дійшли згоди, що покупець повертає товар в строк по 31.08.2020р. включно, поставленого постачальником згідно з договором поставки нафтопродуктів №507/2/2118 від 30.06.2020 р. на умовах поставки - EXW (франко-резервуар ПАТ "Укртатнафта" м. Кременчук, вул. Свіштовська, 3) згідно «Інкотермс 2010».

Товар повернуто відповідно до актів № 1 від 31.08.2020р. на 4717,196 тон та № 2 від 31.08.2020р. на 2222,804 тон).

У зв`язку з цим позивач зменшив на 27732309,40 грн. суму податкового кредиту шляхом коригування.

При цьому послуги зі зберігання палива дизельного відображено у складі витрат та податкового кредиту

Вищезазначені обставини відповідачем не заперечуються.

Головним управлінням ДПС в Одеській області згідно плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2021 рік, на підставі наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 01.09.2021 № 6390-п, в період з 22.09.2021 року по 24.11.2021 року) проведена планова виїзна документальна перевірка Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями СИНТЕЗ ОЙЛ з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2018 року по 30.06.2021 року, валютного - за період з 01.01.2018 року по 30.06.2021 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2018 року по 30.06.2021 року.

За результатами перевірки був складений акт про результати документальної планової виїзної перевірки від 01.12.2021 №26060/15-32-07-01-07/14343703 (надалі акт, акт перевірки).

Відповідно до змісту акту перевірки встановлено, що відповідно до даних системи СЕА РПСЕ (Система електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового) за період з 30.06.2020 - 31.08.2020 у ПАТ «Укртатнафта» ліміт дизельного пального (код УКТ ЗЕД ) складав 1 517 180.54 літрів приведених до температури 15 градусів Цельсія. З даними СЕА РПСЕ у ПАТ «Укртатнафта» - постачальника товару - дизельне пальне (код УКТ ЗЕД ) відсутні залишки такого пального у розмірі 6940 тон, які б знаходились складі ПАТ «Укртатнафта» на дату складання акту від 30.06.2020р. № 81732588 приймання-передачі нафтопродуктів по договору поставки нафтопродуктів №507/2/2118 від 30.06.2020 р. Враховуючи зазначене, не можливо встановити реальність здійснення фінансово-господарської діяльності вказаних вище контрагентів та, відповідно, фінансово-господарські взаємовідносини між ПАТ «Укртатнафта» та ПРАТ "СИНТЕЗ ОЙЛ" мають ознаки, які свідчать про безтоварність проведених операцій. Фактично відбулося лише документальне оформлення операції з приймання-передачі нафтопродуктів та надання послуг зі зберігання нафтопродуктів на адресу ПРАТ "СИНТЕЗ ОЙЛ".

Відповідно до висновків акту перевірки, перевіркою, серед іншого, було встановлено порушення Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями СИНТЕЗ ОЙЛ:

п.п. 134.1.1 п. 134.1 cт. 134, п. 135.1 cт. 135 Податкового кодексу України в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування станом на 30.06.2021 р на 645420 грн.;

п. 198.1, 198.3 п. 198.5 cт. 198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 27451189 грн., у тому числі у червні 2020 року на суму 27451189 грн. та занижено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного ряд. 21 станом на 30.06.2021 року на суму 27 049 484 грн.

На підставі акту перевірки відносно Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями СИНТЕЗ ОЙЛ було прийнято податкові повідомлення-рішення від 21.12.2021 року:

№1, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 645420 грн.

№1, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на 34313986 грн., з яких 27451189 грн. за податковим зобов`язанням, 6862797 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись з зазначеним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі ПК України).

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.21 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім НБУ), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст.75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до положень п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Не може бути предметом планової документальної перевірки питання дотримання платником податків принципу "витягнутої руки", крім випадків перевірки дотримання платником податків вимог підпунктів 140.5.4, 140.5.6 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПКУ, дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.44.2 ст.44 ПК України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Згідно п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Відповідно до п. 135.1 ст. 135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі у разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Згідно п. 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку. Підприємства, які мають право ведення спрощеного обліку доходів і витрат та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, можуть узагальнювати інформацію в регістрах бухгалтерського обліку без застосування подвійного запису.

Відповідно до ст. 4 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких принципах:

повне висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі;

автономність - кожне підприємство розглядається як юридична особа, відокремлена від її власників, у зв`язку з чим особисте майно та зобов`язання власників не повинні відображатися у фінансовій звітності підприємства;

послідовність - постійне (з року в рік) застосування підприємством обраної облікової політики. Зміна облікової політики можлива лише у випадках, передбачених національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, міжнародними стандартами фінансової звітності та національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку у державному секторі, і повинна бути обґрунтована та розкрита у фінансовій звітності;

безперервність - оцінка активів та зобов`язань підприємства здійснюється виходячи з припущення, що його діяльність буде тривати й надалі;

нарахування - доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів;

превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми;

єдиний грошовий вимірник - вимірювання та узагальнення всіх господарських операцій підприємства у його фінансовій звітності здійснюються в єдиній грошовій одиниці;

інших принципах, визначених міжнародними стандартами або національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, або національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі залежно від того, які з наведених стандартів застосовуються підприємством.

Відповідно до ч. 6 ст. 8 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, керівник підприємства зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Судом встановлено, що Приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями СИНТЕЗ ОЙЛ у перевіряємому періоді мало взаємовідносини з контрагентом ПАТ "Укртатнафта".

Взаємовідносини між позивачем та зазначеним контрагентом відбувались згідно укладеного договору №507/2/2118 від 30.06.2020 р., на постачання нафтопродуктів: палива дизельного Energy-ДП-Л-Євро5-В0 ДСТУ 7688:2015 код УКТ ЗЕД у кількості 6940 тон.(басиз поставки-EXW (франко-резервуар ПАТ "Укртатнафта" м. Кременчук, вул. Свіштовська, 3).

Дослідивши зміст вказаного договору, суд дійшов висновку, що він містить всі істотні умови, які передбачені чинним законодавством. Зазначений договір є чинними, ніким не скасований, а вчинення дій з метою його виконання підтверджується належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, що знаходяться в матеріалах справи.

Згідно акту від 30.06.2020р. № 81732588 приймання-передачі нафтопродуктів ПРАТ «СИНТЕЗ ОЙЛ» оприбутковано паливо дизельне Energy-ДП-Л-Євро5-В0 ДСТУ 7688:2015 код УКТ ЗЕД у кількості 6940 тон, на загальну суму 166393856,40 грн., у тому числі ПДВ 27732309,40 грн., на умовах EXW (франко-резервуар ПАТ "Укртатнафта" м. Кременчук, вул. Свіштовська, 3), та згідно п. 2.4 договору ПРАТ "СИНТЕЗ ОЙЛ" передало вказаний товар на зберігання ПАТ "Укртатнафта".

Згідно додаткової угоди №1 від 31.08.2020р. до договору поставки нафтопродуктів №507/2/2118 від 30.06.2020 р., у зв`язку з неможливістю здійснення покупцем оплати товару, сторони дійшли згоди, що покупець повертає товар в строк по 31.08.2020р. включно.

Товар повернуто відповідно до актів № 1 від 31.08.2020 р. та № 2 від 31.08.2020 р.

Відповідач наголошує на відсутності реальності здійснення фінансово-господарської діяльності ПАТ «Укртатнафта» та ПРАТ "СИНТЕЗ ОЙЛ", з огляду на той факт, що відповідно до даних системи СЕА РПСЕ (Система електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового) за період з 30.06.2020 - 31.08.2020 у ПАТ «Укртатнафта» ліміт дизельного пального (код УКТ ЗЕД ) складав 1 517 180.54 літрів приведених до температури 15 градусів Цельсія і за даними СЕА РПСЕ у ПАТ «Укртатнафта» - постачальника товару - дизельне пальне (код УКТ ЗЕД ) відсутні залишки такого пального у розмірі 6940 тон, які б знаходились складі ПАТ «Укртатнафта» на дату складання акту від 30.06.2020р. № 81732588 приймання-передачі нафтопродуктів по договору поставки нафтопродуктів №507/2/2118 від 30.06.2020 р.

З приводу наведеного суд зазначає, що загальні умови вчинення правочину визначені ст.ст. 203, 638 ЦК України та 179-181 ГК України. Жодна з цих статей не передбачає звірки з даними, що містяться в базі даних, аналогічній СЕА РПСЕ.

Відповідно до положень п. 232.1, ст. 232 Податкового кодексу України, у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового в розрізі платників податку - розпорядників акцизних складів/акцизних складів пересувних та акцизних складів/акцизних складів пересувних за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД та умовним кодом ведеться окремо облік обсягів пального або спирту етилового, що:

оподатковуються акцизним податком, у тому числі окремо за кожною відмінною ставкою податку;

оподатковуються на умовах, встановлених статтею 229 цього Кодексу;

не підлягають оподаткуванню;

звільняються від оподаткування.

Обсяги ввезеного на митну територію України пального або спирту етилового обліковуються в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового в такій послідовності:

1) зараховуються автоматично на підставі оформлених належним чином митних декларацій у розрізі платників податку та умов оподаткування пального або спирту етилового за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД;

2) розподіляються між акцизними складами пересувними, що використовуються під час такого ввезення, або акцизними складами, які є ліцензійними митними складами, на яких здійснюється митне оформлення, на підставі акцизних накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі акцизних накладних, складених платником податку - розпорядником таких акцизних складів пересувних/акцизних складів.

Ведення обліку обсягів пального або спирту етилового у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, розміщує на своєму офіційному веб-сайті відомості щодо зареєстрованих у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового акцизних складів з уніфікованими номерами та адресами їх місцезнаходження.

Одиницею обліку обсягів пального в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового є літри, приведені до температури 15° C, - для пального та декалітри 100-відсоткового спирту, приведені до температури 20° C, - для спирту етилового. При цьому відпущені літри в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним, для цілей цього розділу вважаються як літри, приведені до температури 15° C. Такі одиниці обліку для пального та спирту етилового повинні використовуватися в первинних бухгалтерських документах, акцизних накладних/розрахунках коригування до акцизних накладних, декларації з акцизного податку.

Система електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового забезпечує автоматичний облік у розрізі платників податку - розпорядників акцизних складів/акцизних складів пересувних за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД:

обсягів пального або спирту етилового в розрізі акцизних складів/акцизних складів пересувних, що містяться у виданих та отриманих акцизних накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі акцизних накладних;

обсягів пального або спирту етилового, виробленого на митній території України або ввезеного на митну територію України, з яких сплачено акцизний податок, які оподатковуються на умовах, встановлених статтею 229 цього Кодексу, не підлягають оподаткуванню або звільняються від оподаткування в розрізі акцизних складів/акцизних складів пересувних;

обсягів пального або спирту етилового, на які платники податку зареєстрували заявки на поповнення обсягів залишку пального або спирту етилового за рахунок коштів, сплачених до бюджету, в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового в розрізі акцизних складів/акцизних складів пересувних;

сум сплаченого акцизного податку, за рахунок яких платники податку можуть зареєструвати заявки на поповнення обсягів залишку пального та спирту етилового;

обсягів залишків пального або спирту етилового в розрізі акцизних складів/акцизних складів пересувних, на які платники податку мають право зареєструвати акцизні накладні та розрахунки коригування в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Відповідно до п.28 Порядку електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 квітня 2019 р. №408 передбачено, що ведення обліку обсягів пального у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового здійснюється ДПС.

Таким чином наявність та стан інформації, в тому числі щодо залишків палива дизельного, залежить саме від ДПС та її посадових осіб.

Крім цього, суд зазначає, що на відповідно до листа ПАТ «Укртатнафта» від 24.11.2021 року за №38/10-9518, підтверджено наявність палива дизельного у кількості 6940 тон на дату складання акту передачі (від 30.06.2020 року) за договором №507/2/2118 від 30.06.2020 року.

При цьому суд зазначає, що у разі відсутності залишків такого пального у розмірі 6940 тон, які б знаходились складі ПАТ «Укртатнафта» на дату складання акту від 30.06.2020р. № 81732588 приймання-передачі нафтопродуктів по договору поставки нафтопродуктів №507/2/2118 від 30.06.2020 р., відповідальність та відповідні негативні наслідки повинно нести саме ПАТ «Укртатнафта».

Відповідачем не наведено факти, які б безспірно підтверджували недобросовісність саме ПрАТ «СИНТЕЗ ОЙЛ», як платника податків та/або свідчили про його обізнаність щодо протиправного характеру діяльності свого контрагенту, якщо така мала місце.

Також, слід зазначити, що обставини, встановлені перевіркою, не є безумовною підставою для висновків про нереальність господарських операцій, за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

При цьому суд зазначає, що при вирішенні податкових спорів, суд виходить із презумпції добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Суд зазначає, що недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, водночас такі докази податковим органом в акті перевірки не наведено, як і не зазначено жодних належних доказів на підтвердження того, що визначені умовами договорів не виконано.

При цьому суд зазначає, що платник податків не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи.

За умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій Позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського Суду з прав людини.

Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні по справі «БУЛВЕС АД» проти Болгарії» (заява № 3991/03) зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

У рішенні по справі «Інтерсплав проти України» (заява № 803/02) Європейський Суд з прав людини зазначив, що у разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

При цьому Європейський суд підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах Беєлер проти Італії [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, Онер`їлдіз проти Туреччини [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, Megadat.com S.r.l. проти Молдови (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і Москаль проти Польщі (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і Тошкуце та інші проти Румунії (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Суд зазначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення Броньовський проти Польщі [GC], N 31443/96, п. 143, CEDH 2004). У кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права, Суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (див. Рішення Спорронг та Лонрот п. Швеції , рішення від 23 вересня 1982, серія A N 52, стор. 26, п. 69).

Також, практика Європейського суду з прав людини свідчить, що найчастіше втручання у право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Протоколу № 1 забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів. Втручання має бути законним, тобто здійснено на підставі закону. При цьому під законом Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути доступним (accessible) та передбачуваним (forseable). Також, закон має відповідати всім вимогам нормативного акта. Доступність закону означає наявність доступу та знань щодо цього закону в суспільстві та у осіб. Передбачуваність означає можливість передбачити певні дії або наслідки, що можуть виникнути в зв`язку із застосуванням закону.

Суд у своїх рішеннях нагадує, що незважаючи на те, що держави мають широкі рамки розсуду при визначенні умов і порядку, за яких приватна особа може бути позбавлена своєї власності, позбавлення останньої, навіть, якщо воно переслідує законну мету в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення ст.1 Протоколу № 1, якщо не була дотримана розумна пропорційність між втручанням у права фізичної чи юридичної особи й інтересами суспільства. Також, буде мати місце порушення ст.1 Протоколу № 1 й у випадку, коли наявний істотний дисбаланс між тягарем, що довелося понести приватній особі, і переслідуваними цілями інтересів суспільства.

Закріплюючи право кожного на мирне володіння своїм майном, стаття 1 за своєю суттю є гарантією права власності (рішення від 13.06.1979 року у справі Маркс проти Бельгії, п.69). Поняття майно має автономне значення, яке, не обмежується правом власності на речі матеріального світу: у розумінні цього положення певні інші права та інтереси, які є активами, можуть також розглядатися як майнові права, а отже - майно (рішення від 23.02.1995 року у справі Гасус Дозір унд Фьордертехнік Гмбг проти Нідерландів, п.53). Під дію статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції підпадає право вимоги, якщо воно достатньою мірою встановлене, щоб являти собою актив. Коли основою вимоги є майновий інтерес, то особа, яка її має, вважатиметься такою, що має легітимне сподівання (Федоренко проти України, Едуард Петрович Мельник проти України) на отримання майна, за наявності однієї з умов: - якщо наявне остаточне судове рішення, що підтверджує це право (Бурдов проти Росії, Юрій Миколайович Іванов проти України, Агрокомплекс проти України); - якщо є достатнє правове підґрунтування у національному законодавстві, що підтверджує вимогу (Брезовец проти Хорватії, Рисовський проти України, Кечко проти України, Стреч проти Великобританії, Москаль проти Польщі, Сук проти України, Федоренко проти України, Україна-Тюмень проти України).

Відповідно до п.50 Рішення Європейського суду з прав людини у справі ЩОКІН ПРОТИ УКРАЇНИ (CASE OF SHCHOKIN v.UKRAINE) (Заяви №№ 23759/03 та 37943/06) судом констатовано, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Салах Шейх проти Нідерландів, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17.07.2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

З огляду на зазначене, враховуючи помилковість та недоведеність висновків акта перевірки суд зазначає, що податкові повідомлення-рішення від 21.12.2021 року №1 та №1 є протиправними та належить до скасування.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем, за звернення до суду з даним адміністративним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 22700 грн.

У зв`язку з задоволенням даного адміністративного позову суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь Позивача судових витрат зі сплати судового збору пропорційно задоволених позовних вимог в розмірі 22700 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями СИНТЕЗ ОЙЛ (вул. Північна, 2, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові-повідомлення рішення від 21.12.2021 року №1 та №1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) на користь Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями СИНТЕЗ ОЙЛ (вул. Північна, 2, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 22700 (двадцять дві тисячі сімсот) грн.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук