Справа № 380/19027/21
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/19027/21 пров. № А/857/7914/22

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Матковської З.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 року (рішення ухвалене о 12:18 хв. у м. Львові судом у складі головуючого судді Коморного О.І., повне судове рішення складено 30.12.2021) у справі за позовом ОСОБА_1 до Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача АТ «Кредобанк» про визнання протиправними та скасування постанов,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправними та скасування постанов від 07.10.2021 про відкриття виконавчого провадження № 67046694 про стягнення в користь Червоноградського відділу ДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного МРУ МЮ (м. Львів) виконавчого збору в розмірі 20 490,05 грн., від 22.04.2021 у виконавчому провадженні № 65230183 про стягнення в користь Червоноградського MB ДВС у Західного МРУ МЮ(м. Львів) 20490,05 грн виконавчого збору, постанову державного виконавця Червоноградського відділу ДВС Червоноградському районі Львівської області Західного МРУ МЮ (м. Львів) від 07.10.2021 про відкриття виконавчого провадження № 67046955 про стягнення в користь Червоноградського відділу ДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного МРУ МЮ (м. Львів) мінімальних витрату розмірі 336,60 грн., від 22.04.2021 у виконавчому провадженні № 65230183 про стягнення в користь Червоноградського MB ДВС у Західного МРУ МЮ(м. Львів) 336. 60грн. мінімальних витрат виконавчого провадження, від 07.10.2021р. про арешт мого рухомого та нерухомого майна у виконавчому провадженні № 67046694, від 07.10.2021 про арешт мого рухомого та нерухомого майна у виконавчому провадженні № 67046955.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що фактичне виконання виконавчого документу, виданого судом, в рамках виконавчого провадження № 67046694 не відбулося і державним виконавцем не здійснювалися реальні примусові заходи для виконання рішення, з позивача не може стягуватись 20 490,05 грн виконавчого збору, оскільки виконавчий збір стягується у розмірі 10% від суми яка фактично стягнута, чого не було в даному випадку, а відтак вважає, що постанова державного виконавця Червоноградського відділу ДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного МРУ МЮ (м. Львів) від 07.10.2021 про відкриття виконавчого провадження № 67046694 про стягнення з позивача в користь Червоноградського відділу ДВС у Червоноградському районі Львівської області Західною МРУ МЮ (м. Львів) виконавчого збору в розмірі 20 490, 05 грн є незаконна та підлягає скасуванню. Також вказує, що на думку позивача незаконними є постанова державного виконавця від 22.04.2021 у ВП № 65230183 про стягнення з мене виконавчого збору в розмірі 20 490, 05 грн, оскільки у даній ситуації є виконавчим документом на підставі якої і проводиться стягнення. Позивач вважає, що підлягає скасуванню і постанова державного виконавця Червоноградського відділу MB ДВС Західного МРУ МЮ (м. Львів) від 22.04.2021 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 65230183, згідно якою з позивача стягується на користь відділу ДВС 336,60 грн, а також постанова державного виконавця Червоноградського відділу ДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного МРУ МЮ (м. Львів) від 07.10.2021 про відкриття виконавчого провадження № 67046955 про стягнення з позивача в корись відділу ДВС 336, 60 грн мінімальних витрат виконавчого провадження. У зв`язку з тим, що виконавчий лист Червоноградського міського суду був відкликаний з виконання самим стягувачем, то вважає, що неможливо стягувати з позивача мінімальні витрати виконавчого провадження, яке так і не було виконано. Також у виконавчому провадженні № 67046694 державним виконавцем 07.10.2021 винесено постанову про арешт всього рухомою і нерухомого майна у межах суми звернення стягнення 20 490,05 грн. Вказує, що постанову про арешт всього мого нерухомого та рухомого майна державний виконавець виніс і у виконавчому провадженні № 67046955 в межах суми стягнення 405, 6 грн. (336.60грн). У зв`язку з тим, що на думку позивача, незаконними є постанови державного виконавця від 07.10.2021 про відкриття виконавчих проваджень № 67046694 та № 67046955, то незаконними є і вказані вище постанови цього виконавця про арешт майна від 07.10.2021 у виконавчих провадженнях № 67046694 та № 67046955, оскільки були винесені саме у зв`язку з відкриттям цих виконавчих проваджень, вважає, що такі постанови підлягають скасуванню. Просив позов задоволити.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржила ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити, а також закрити провадження в частині позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що до Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) надійшла від АТ «Кредобанк» заява вих. №1093949 від 06.04.2021 про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-2802/09 від 22.04.2010 виданого Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь AT «Кредобанк» боргу в сумі 241801,08 грн.

22.04.2021 державним виконавцем відповідно до ст. 3, 4, 24, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано для виконання та для відома сторонам виконавчого провадження.

22.04.2021 державним виконавцем, керуючись ст. 27, 42 ЗУ «Про виконавче провадження» винесені постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

22.04.2021 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника керуючись вимогами ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження».

22.04.2021 державним виконавцем сформовано електронні запити в ПФУ, ДФС, МВС, щодо боржника ОСОБА_2 .

Згідно відповіді ПФУ боржник не отримує пенсійні виплати та не працює за трудовими та цивільно-правовими договорами.

Згідно відповіді ДФС боржник не перебуває на обліку в органах ДФС, відсутні відомості про отримання доходу.

Згідно Інформаційної довідки з ДРРПНМ за боржником відсутнє зареєстроване нерухоме майно.

01.07.2021 державним виконавцем, керуючись ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника та накладено ЕЦП.

26.08.2021 на адресу Відділу надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні ВП №65230183.

21.09.2021 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» та скеровано сторонам для відома.

Постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат виконавчого провадження винесені в окремі провадження, а саме АСВП №67046694 з виконання постанови державного виконавця про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору в сумі 20490,05 грн та АСВП № 67046955 з виконання постанови державного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 336,6 грн.

Дані виконавчі провадження об`єднані у зведене виконавче провадження АСВП №67240416.

По зведеному ВП №67240416 державним виконавцем 07.10.2021 відповідно до ст. 3, 4, 24, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано для виконання та для відома сторонам виконавчого провадження.

07.10.2021 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника керуючись вимогами ст.52 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закон №1404-VIII).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII Підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частинами 1, 5, 6 статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з частиною 1 статті 18 зазначеного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Як встановлено пунктами 1, 3 частини другої статті 18 Закон №1404-VIII виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Згідно частини 3 наведеної статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України.

Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина четверта статті 18 Закон №1404-VIII).

Частина четверта статті 19 Закону №1404-VIII зобов`язує сторони невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій частина восьма статті 19 цього ж Закону).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений статтею 63 Закону №1404-VIII.

За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з п. 1, 2, 4, 6 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконай рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Відповідно до статті 40 Закону № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно Закону України № 1404-VІІІ та з метою приведення нормативно-правових актів у відповідність до вимог чинного законодавства прийнято наказ Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» від 02 квітня 2012 року № 512/5 затверджено Інструкцію № 512/5.

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 визначено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону № 1404-VIII.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження 3 підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Частиною 4 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується у частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі 821/1109/17.

У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання. При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Як вказує позивач, що державний виконавець не вчинив жодних виконавчих дій на виконання судового рішення та не мав підстав для стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Апеляційним судом встановлено, що 22.04.2021 державним виконавцем відповідно до ст. 3, 4, 24, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, щодо виконання виконавчого листа № 2-2802/09 від 22.04.2010 виданого Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь AT «Кредобанк» боргу в сумі 205 113,34 грн.

22.04.2021 державним виконавцем сформовано електронні запити в ПФУ, ДФС, МВС, щодо боржника ОСОБА_2 та 22.04.2021 винесено постанову про арешт майна боржника відповідно до вимог ст.52 Закону України «Про виконавче провадження».

22.04.2021 державним виконавцем, керуючись ст. 27, 42 Закону України «Про виконавче провадження» винесені постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

01.07.2021 державним виконавцем, відповідно вимогам ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника та накладено ЕЦП.

Наведене спростовує доводи скаржника про те, що державний виконавець не проводив жодних виконавчих дій на виконання судового рішення.

Аналіз положень статті 27 Закону № 1404-VIII дає підстави для висновку, що за своєю правовою природою виконавчий збір є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, які здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

Стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Умови й підстави, коли виконавчий збір не стягується, чітко визначені приписами статті 27 Закону № 1404-VIII, зокрема, відповідно до частини дев`ятої наведеної статті виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору одночасно з відкриттям виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у постанові від 28 квітня 2020 року у справі № 480/3452/19.

У Постанові Верховного Суду від 09.12.2021 у справі №520/7192/20 викладена аналогічна правова позиція та вказано у п.58 про відсутність підстав для відступу від правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі № 480/3452/19.

Верховний Суд у вказаній Постанові від 09.12.2021 у п. 61-62 зазначив, що: «у касаційній скарзі позивач також вказує на неврахування судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 2540/3203/18.

Доводи касаційної скарги у цій частині колегія суддів відхиляє, оскільки у наведеній справі розглядалося питання правомірності постанови державного виконавця від 03 серпня 2018 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні після повернення стягувачу виконавчого документа майнового характеру з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII підстави, (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа) та застосування у зв`язку із цим положень статті 27 Закону № 1404-VIII, у редакції, що діяла до 28 серпня 2018 року, - до набрання чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03 липня 2018 року № 475-VIII, яким внесено зміни, з-поміж іншого, у частину другу статті 27 Закону № 1404-VIII стосовно визначення суми, з якої стягується збір.

Після 28 серпня 2018 року під час виконання виконавчого документа майнового характеру розмір виконавчого збору розраховується не від суми, що фактично стягнута, а від суми, яка підлягає стягненню».

З урахуванням викладеного висновку Верховного Суду у Постанові від 09.12.2021, суд зазначає, що після 28 серпня 2018 року під час виконання виконавчого документа майнового характеру розмір виконавчого збору розраховується не від суми, що фактично стягнута, а від суми, яка підлягає стягненню, тому відсутні підстави для висновку, що у межах спірних правовідносин існували визначені законом умови та підстави не стягувати виконавчий збір.

Статтею 10 Закону № 1404-VIII передбачені заходи примусового виконання рішень.

Згідно частини 1 статті 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 48 Закону № 1404-VIII визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволені адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 року у справі №380/19027/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
З. М. Матковська