Справа № 580/2069/22
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року справа № 580/2069/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Черкаської міської ради, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської міської ради від 11 листопада 2021 року №13-117 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_1 (існуюче домоволодіння)»;

- зобов`язати Черкаську міську раду (18001, м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, 36; ) надати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться з адресою: АДРЕСА_1 за заявою ОСОБА_1 від 22 жовтня 2019 року.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 17.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач безпідставно відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки. Позивач надала усі необхідні документи, які передбачені вимогами закону, натомість отримала рішення про відмову в наданні дозволу.

Позивач звернула увагу, що Черкаською міською радою порушено місячний строк розгляду заяви ОСОБА_1 , встановлений ч. 7 ст. 118 ЗК України та прийнято рішення через 2 роки з моменту подання заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

В оскаржуваному рішенні як на підставу відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,0800 га безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) Черкаська міська рада посилається на невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам генерального плану міста Черкаси, затвердженого рішення ЧМР від 29.12.2011 №3-305.

При цьому, п. 3 рішення Черкаської міської ради від 11 листопада 2021 року №13-117 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_1 (існуюче домоволодіння)» зазначено, що згідно з висновком управління планування та архітектури департаменту архітектури та містобудування №85162-3 від 20.05.2021 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , наявні містобудівні обмеження щодо землекористування, пов`язані з розміщенням частини земельної ділянки в охоронній зоні інженерних мереж та із реалізацією містобудівної документації на частині земельної ділянки, а також із розміщенням в межах заповідної території «Черкаські берегові схили». Згідно з містобудівною документацією «Внесення змін до генерального плану міста Черкаси (Актуалізація)», затвердженою рішенням Черкаської міської ради від 13.05.2021 №5-318, вищезазначена земельна ділянка належить до території зелених насаджень загального користування (80%) та території садибної забудови (20%).

Позивач просила врахувати, що містобудівна документація «Внесення змін до генерального плану міста Черкаси (Актуалізація)», відповідно до якої вищезазначена земельна ділянка належить до території зелених насаджень загального користування (80%) та території садибної забудови (20%), не існувала, оскільки вказана містобудівна документація затверджена рішенням Черкаської міської ради від 13.05.2021 №5-318.

Позивач посилається на те, що згідно листа управління планування та архітектури департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради №77367-в від 30 вересня 2019 року вбачається, що генеральним планом міста, затвердженим рішенням сесії Черкаської міської ради від 29.12.2011 №3-505, на вищезазначеній земельній ділянці передбачена територія санітарно-захисних зелених насаджень (15%) та садибна житлова забудова (85%).

На підставі наведеного позивач вважає, що містобудівна документація, чинна на дату звернення позивача не передбачала заборони щодо забудови земельної ділянки, тому викладені в рішенні відповідача підстави для відмови в наданні дозволу не передбачені вимогами закону, як наслідок просить суд зобов`язати відповідача надати дозвіл на розробку відповідного проекту землеустрою.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив проти позову, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що підставою відмови у наданні такого дозволу є, зокрема, невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідач зазначив, що в пункті 3 оспорюваного рішення Черкаської міської ради від 11.11.2021 №13-117 зазначено, що згідно з висновком управління планування та архітектури департаменту архітектури та містобудування № 85162-3 від 20.05.2021 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , наявні містобудівні обмеження щодо землекористування, пов`язані із розміщенням частини земельної ділянки в охоронній зоні інженерних мереж та із реалізацією містобудівної документації на частині земельної ділянки, а також із розміщенням в межах заповідної території «Черкаські берегові схили».

Згідно з містобудівною документацією «Внесення змін до генерального плану міста Черкаси (Актуалізація)», затвердженою рішенням Черкаської міської ради від 13.05.2021 №5-318, вищезазначена земельна ділянка належить до території зелених насаджень загального користування (80%) та території садибної забудови (20%).

Рішенням Черкаської міської ради від 29.12.2011 № 3-505 затверджений Генеральний план міста Черкаси.

Рішенням Черкаської міської ради від 13.05.2021 № 5-318 «Про затвердження містобудівної документації «Внесення змін до генерального плану міста Черкаси (Актуалізація)» було затверджено відповідні зміни до Генерального плану м. Черкаси.

Таким чином, на думку відповідача, невідповідність місця розташування об`єкта містобудівній документації у відповідності до ч. 7 ст. 118 ЗК України є прямою вказівкою закону для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки.

Також відповідач просив звернути увагу, що 24.03.2022 прийнято Закон України №2145-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану». Вказаним законом розділ X «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено, зокрема пунктами 27 і 28.

Відповідно до підпункту 5 вищезгаданого пункту 27 під час дії воєнного стану забороняється безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації.

Відповідач вважає, що на даний час існує пряма заборона, встановлена законодавцем щодо надання дозволів на розроблення проектів землеустрою, а тому вимога про надання дозволу не підлягає до задоволення.

Відповідач вказав, що суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

На підстав наведеного відповідач вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У відповіді на відзив позивач не погодився з доводами відповідача, вказавши про їх безпідставність та наполягав на задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач зазначила, що вона на підставі договору купівлі-продажу від 30.06.2017 зареєстрованого в реєстрі за №1007 придбала 1/4 частку житлового будинку з прибудовами, позначеного в технічному паспорті літ. А-1, прибудови А-1, А2-1, А3-1, а, а1, а2, а3, а4, а5, а6, а7, з надвірними спорудами: погріб - Л,0, сараї - Б, Д, літня кухня - Г, вбиральня - Ж, гараж, - 3, навіс - Н, вбиральня - П, замощення - №1, огорожа №№1-10, загальна площа відчужуваної частки будинку складає 46.8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №90915183 від 30.06.2017 вбачається, що загальна площа житлового будинку по АДРЕСА_3 складає 166,6 кв.м., житлова площа - 101,5 кв.м., а загальна площа відчужуваної частини становить 46,8 кв.м.

24 лютого 2018 року між ОСОБА_1 (далі - Сторона-1) та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє за себе та як представник ОСОБА_4 (далі - Сторона-2), Ткаченко Ксенією Миколаївною, яка діє за себе та дає згоду неповнолітньому сину ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (далі - Сторона-3) укладено договір про виділ в натурі частки, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О., зареєстрований за №468, відповідно до умов якого Стороні-1 виділяється в натурі частка розміром 1/4 (одна четверта) із домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить Сторонам на праві спільної часткової власності.

Відповідно до положень п. 5 договору про виділ в натурі частки від 24 лютого 2018 року Сторона-1 стає власником: А-1 житловий будинок - 28% (1-3 кімната - 11,1 кв.м.), А1 -1 житлова прибудова 100%, а веранда 100%, а7 прибудова 100%, Б сарай 100%, П убиральня 100%, №1 огорожа 100%, №2 огорожа 100% за адресою: АДРЕСА_3 . У зв`язку з укладенням цього договору, право спільної часткової власності Сторони-1 припиняється.

Наказом Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради «Про присвоєння та зміну нумерації будинків та споруд на території м. Черкаси» №2411-а від 12 березня 2018 року надано адресу: АДРЕСА_1 кімнаті 1-3 житлового будинку (літ. А-1) площею 11,1 кв.м, житловій прибудові (літ. А1 -1), веранді (літ. а), прибудові (літ. а7), сараю (літ. Б), вбиральні (літ. П), огорожі №1, 2.

З метою отримати у власність, в порядку безоплатної приватизації, земельної ділянки по АДРЕСА_1 , позивач звернулася 22.10.2019 з відповідною заявою до Черкаської міської ради.

Рішенням Черкаської міської ради від 11.11.2021 №13-117 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_1 (існуюче домоволодіння) вирішено:

« 1. Надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,0200 га безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

2. Відмовити у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,0800 га безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), керуючись п. 7 cт. 118 Земельного кодексу України, враховуючи невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам генерального плану міста Черкаси затвердженого рішенням ЧМР від 29.12.2011 № 3-505».

Позивач, вважаючи, вищевказане рішення протиправним звернулась з даним позовом до суду, в якому просить його скасувати.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з того, що за ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Пунктом «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 вказаного Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вказана норма кореспондується із положеннями ч. 3 ст. 123 ЗК України, за якою відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із наведених правових норм Земельного кодексу України вбачається, що підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою.

Виходячи з аналізу вказаних законодавчих положень, суд приходить до висновку, що перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Викладене в оскарженому рішенні від 11 листопада 2021 року №13-117 твердження про відмову наданні дозволу позивачу з підстав розміщення частини земельної ділянки в охоронній зоні інженерних мереж та із реалізацією містобудівної документації на частині земельної ділянки, а також із розміщенням в межах заповідної території «Черкаські берегові схили», суд вважає необґрунтованим, виходячи з таких міркувань.

Так, відповідно до листа управління планування та архітектури Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради №77367-в від 30 вересня 2019 року вбачається, що згідно містобудівної документації «План зонування території міста Черкаси», затвердженої рішенням Черкаської міської ради від 04.12.2014 №2-513, спірна земельна ділянка відноситься до зони зелених насаджень в санітарно-захисних зонах «С-бп» (в якій не передбачено розміщення житлового будинку) та до зони садибної житлової забудови «Ж-1» (в якій передбачене розміщення житлового будинку).

В листі також орган архітектури повідомив, що генеральним планом міста, затвердженим рішенням сесії Черкаської міської ради від 29.12.2011 №3-505, на вищезазначеній земельній ділянці передбачена територія санітарно-захисних зелених насаджень (15%) та садибна житлова забудова (85%).

Отже, використання спірної земельної ділянки для будівництва житлового будинку є можливим у межах плану зонування території міста Черкаси.

Наявність зелених насаджень на земельній ділянці не свідчить про заборону використання земельної ділянки за цільовим призначенням, оскільки цільове призначення ділянки передбачене не лише для будівництва, а й для обслуговування житлового будинку.

Більш того, на земельній ділянці вже розташований житловий будинок, власником цілої частини якого є ОСОБА_1 .

У відповідності до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки), до якої додаються: 1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію - у разі, якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; 2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці - у разі, якщо право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації); 3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000.

У випадках, визначених частиною четвертою статті 34 цього Закону та частиною першою статті 12-1 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», кадастровий номер земельної ділянки зазначається у заяві за його наявності, а копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію додається до заяви за наявності.

Інформацію про речове право на земельну ділянку, право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, відомості з Державного земельного кадастру уповноважені органи містобудування та архітектури отримують відповідно до частини восьмої статті 9 Закону України «Про адміністративні послуги».

Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об`єкта будівництва.

Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є:

1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень;

2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці;

3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Наведений перелік підстав для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

З наведених вимог закону слідує висновок, що уповноважений державний орган з питань містобудування може відмовити у наданні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки у разі невідповідності намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Отже, якщо частина земельної ділянки не може бути забудована, то питання про її забудову вирішується під час видачі містобудівних умов і обмежень забудови такої ділянки. Однак, на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою такі питання не вирішуються, тому відмова в наданні дозволу на розробку проекту для будівництва і обслуговування житлового будинку можлива лише у випадку коли земельна ділянка взагалі не підлягає забудові.

Натомість, відповідно до рішення Черкаської міської ради №3-505 від 29.12.2011 садибна житлова забудова спірної земельної ділянки можлива на 85%.

Вказівка відповідача про перебування земельної ділянки в охоронній зоні інженерних мереж є безпідставною, оскільки відповідач не зазначив яких саме інженерних мереж це стосується та не надав доказів проходження через земельну ділянку інженерних мереж чи вихід ділянки за межі червоних ліній вулиць.

З аналогічних підстав суд відхиляє доводи відповідача про перебування земельної ділянки в межах заповідної території «Черкаські берегові схили», оскільки матеріали справи не містять документів, якими визначено межі зазначеної території та безпосередніх графічних зображень таких територій.

Більш того, статтею 50 Закону України «Про землеустрій» визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Порядок погодження проектів землеустрою встановлений ст. 186-1 Земельного кодексу України.

Тобто лише у проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який міститиме усі передбачені законом складові буде чітко відображено наявність або відсутність перешкод для набуття земельної ділянки у власність.

Верховний Суд у постанові від 18.10.2018 у справі № 818/1976/17 прийшов до висновку, що надання будь-яким особам дозволів на розроблення відповідних проектів землеустрою є лише первісним етапом процедури відведення земельних ділянок і не означає, що такі проекти землеустрою в наступному будуть затверджені компетентним суб`єктом владних повноважень, а земельні ділянки - передані заявникам (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 545/808/17).

Посилання відповідача в оскарженому рішенні на містобудівну документацію «Внесення змін до генерального плану міста Черкаси (Актуалізація)», затверджену рішенням Черкаської міської ради від 13.05.2021 №5-318, судом відхиляються, оскільки відповідач розглянув заяву позивача від 22.10.2019 з порушенням місячного строку, встановленого ч. 7 ст. 118 ЗК України. Відповідно, на позивача не можуть покладатись наслідки допущеної відповідачем бездіяльності та свідомого зволікання (більше 2-х років) з прийняттям рішення за результатами розгляду поданої позивачем заяви.

Станом на дату подачі заяви від 22.10.2019 рішення Черкаської міської ради від 13.05.2021 №5-318 не існувало, тому воно не поширює свою дію на спірні правовідносини.

Суд також відхиляє посилання відповідача на Закон України №2145-ІХ від 24 березня 2022 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», яким Розділ X «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктом 27 такого змісту: під час дії воєнного стану забороняється безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації.

Наведений Закон №2145-ІХ набрав чинності 07.04.2022.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, вищенаведені норми Закону України №2145-ІХ не мають зворотної дії в часі, тобто не поширюються на правовідносини, які виникли до його прийняття.

Більш того, позивач звернулась із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою 22.10.2019, а оскаржене рішення прийнято відповідачем 11.11.2021, тобто до набрання чинності наведеним законом. Відповідно, позивач не повинна позбавлятись права на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою внаслідок допущених порушень закону суб`єктом владних повноважень.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що Земельним кодексом України передбачено механізм безоплатної передачі земель у власність та вичерпні підстави для відмови в цьому, а тому відповідач не мав право відмовляти позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність за наявності поданих та перевірених судом документів, що є підставою для скасування рішення Черкаської міської ради від 11 листопада 2021 року №13-117. При цьому, наведене рішення підлягає скасуванню повністю, оскільки позивач не погоджується з розміром земельної ділянки щодо якої Черкаська міська рада надала дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Щодо належного способу захисту порушеного права суд зазначає, що повноваження суду щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення, прямо передбачені в ч. 3 ст. 245 КАС України.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Натомість дискреційні повноваження відповідача, як суб`єкта владних повноважень, що на підставі статті 118 ЗК України здійснює розпорядження землями, є обмеженими з огляду на імперативний обов`язок відповідача прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в разі відсутності підстав для відмови.

Покладення на відповідача зобов`язання видати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції, зважаючи на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права та відсутність передбачених законом підстав для відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

У даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, позаяк повторний розгляд відповідачем клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не має наслідком ефективного відновлення порушених прав позивача з боку суб`єкта владних повноважень.

Отже, для відновлення порушених прав позивача необхідно зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з задоволенням позовних на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської міської ради від 11 листопада 2021 року №13-117 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_1 (існуюче домоволодіння)».

Зобов`язати Черкаську міську раду (18001, м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, 36; ) надати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться з адресою: АДРЕСА_1 , за заявою ОСОБА_1 від 22 жовтня 2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Черкаської міської ради (18000, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО