Справа № 140/1668/22
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року ЛуцькСправа № 140/1668/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Валюха В.М.,

за участю секретаря судового засідання Столярчук А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Кучера А.А.,

представника відповідача Кузьмич Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області) про визнання протиправними та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 21.09.2021 № 000167-09, податкових повідомлень-рішень (далі - ППР) від 15.09.2021 № , № , від 16.09.2021 № та податкової вимоги від 08.12.2021 № 0-0304.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі наказу про проведення фактичної перевірки №2280 від 05.08.2021 співробітниками ГУ ДПС у Волинській області проведена фактична перевірка за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт №03/6447/09-01/ від 11.08.2021.

Перевіркою встановлено порушення вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР), пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР), підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212, підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

На підставі акту фактичної перевірки №03/6447/09-01/ НОМЕР_1 від 11.08.2021 ГУ ДПС у Волинській області прийняло такі рішення:

ППР № від 15.09.2021, яким за порушення підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України та на підставі пункту 117.3 статті 117 ПК України до позивача застосовано штраф (за платежем «акцизний податок на пальне») в сумі 520,00 грн.;

ППР № від 15.09.2021, яким за порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України та на підставі пункту 128-1.2 статті 128-1 ПК України до ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції (за платежем «адмін.штрафи та інші санкції (надх.коштів, контроль за справлянням яких закріп. за ГУ ДПС») в розмірі 1000000,00 грн.;

ППР № від 16.09.2021, яким за порушення пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону №265/95-ВР та на підставі пункту 1 статті 17, статті 20 цього ж Закону до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 1092,00 грн.;

рішення про застосування фінансових санкцій №000167-09 від 21.09.2021, відповідно до якого до ФОП ОСОБА_1 на підставі абзацу двадцять четвертого частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 500000,00 грн. (реалізація пального іншим особам на підставі ліцензії на право зберігання пального, отриманої на підставі заяви виключно для потреб власного споживання промислової переробки).

08.12.2021 за №0-0304 позивачу була надіслана податкова вимога на суму 501092,00 грн.

Позивач не погоджується із вказаними ППР, рішенням про застосування фінансових санкцій та податковою вимогою, з огляду на таке.

Так, позивач стверджує про незаконність наказу про проведення фактичної перевірки №2280 від 05.08.2021, за результатами якої були прийняті оскаржувані рішення, оскільки у наказі наведено посилання лише на норму права, що є підставою для призначення перевірки, проте відсутнє зазначення конкретної інформації, яка слугувала підставою для призначення перевірки.

Крім того, з акту перевірки №03/6447/09-01/ НОМЕР_1 від 11.08.2021 вбачається, що співробітниками ГУ ДПС у Волинській області було придбано 20 літрів дизельного пального на території за адресою: АДРЕСА_1 , без застосування реєстратора розрахункових операцій (далі - РРО) та без видачі фіскального чеку. Інспекторами було пред`явлено наказ та направлення на проведення перевірки ОСОБА_2 , з якими остання відмовилася ознайомлюватися, про що складено акт. В подальшому було здійснено виклик на лінію «102» з метою притягнення винних осіб до відповідальності, проте ОСОБА_2 не надала доступу до території, де здійснювалася реалізація.

Позивач зазначає, що вказані обставини та висновки співробітників податкового органу не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_2 не реалізовувала пального працівникам ГУ ДПС у Волинській області. При цьому, ОСОБА_2 не є найманим працівником та не перебуває у трудових відносинах з позивачем ОСОБА_1 , який не уповноважував будь-кого, в т.ч. ОСОБА_2 , здійснювати реалізацію пального, яке зберігає для власних потреб.

Позивач вказує, що отримав ліцензію на право зберігання пального виключно для власних потреб від 10.03.2020 №2000512 з терміном дії з 28.03.2020 по 28.03.2025, та пальне, яке знаходиться за місцем здійснення господарської діяльності ОСОБА_1 , використовується ним виключно для заправлення власних транспортних засобів, необхідних для здійснення підприємницької діяльності. Матеріали перевірки не містять будь-яких доказів щодо здійснення позивачем порушень, описаних в акті перевірки №03/6447/09-01/ НОМЕР_1 від 11.08.2021. Крім того, відносно позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 працівниками ГУ ДПС у Волинській області не було складено протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, передбаченого статтями 164, 155-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП).

Позивач просить визнати протиправними та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 21.09.2021 № 000167-09, ППР від 15.09.2021 № , № , від 16.09.2021 № та податкову вимогу від 08.12.2021 № 0-0304.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, у справі призначено підготовче засідання (а. с. 31).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а. с. 46-50) представник відповідача Каленюк Д.С. позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваних рішень, прийнятих на підставі акту перевірки №03/6447/09-01/ НОМЕР_1 від 11.08.2021, та податкової вимоги. При цьому, заперечує незаконність призначеної перевірки з огляду на те, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. Крім того, твердження позивача про те, що він не уповноважував будь-кого, в т. ч. ОСОБА_2 , здійснювати реалізацію пального, яке зберігає для власних потреб, необхідно поставити під сумнів, оскільки контрольно-розрахунковою операцією 10.08.2021 було придбано 20 літрів дизельного пального на загальну суму 520,00 грн. (26 грн./л) з паливно-роздавальної колонки з вмонтованим на рукаві витратоміром в пластмасову каністру чорного кольору.

В поданій до суду відповіді на відзив представник позивача Кучер А.А. з доводами відзиву не погодився з підстав, викладених у позовній заяві, додатково надавши матеріали перевірки Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області (а. с. 73-86).

Ухвалою суду від 30.03.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а. с. 91).

В судових засіданнях, які відбулися у цій справі, позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Кучер А.А. позов підтримали з підстав, викладених у заявах по суті справи, та просять його задовольнити.

Представники відповідача Каленюк Д.С., Ярощук І.П., Кузьмич Ю.В. у тих же судових засіданнях позов заперечили та просять відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши вступне слово учасників справи, показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що на підставі наказу ГУ ДПС у Волинській області від 05.08.2021 № 2280 «Про проведення фактичної перевірки» (а. с. 25), направлень на перевірку (а. с. 51, 51 зворот), ГУ ДПС у Волинській області (інспектори Ярощук І.П., Марценюк В.А.) провело фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за місцем зберігання пального ( АДРЕСА_1 ), про що складено акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах та пальним (реєстраційний №03/6447/09-01/ від 11.08.2021), яким встановлення порушення вимог пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212, підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України, статті 15 Закону №265/95-ВР (а. с. 21-22).

31.08.2021 до ГУ ДПС у Волинській області були подані заперечення на вказаний акт перевірки (а. с. 23-24), та листом від 13.09.2021 №14308/6/03-20-09-02-10 відповідач повідомив позивача про те, що висновки вказаного акту перевірки не підлягають скасуванню, а заперечення на акт перевірки є таким, що не підлягає задоволенню (а. с. 55-56).

На підставі акту фактичної перевірки №03/6447/09-01/ від 11.08.2021 ГУ ДПС у Волинській області прийняло такі рішення:

ППР № від 15.09.2021, яким за порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України та на підставі пункту 128-1.2 статті 128-1 ПК України до ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції (за платежем «адмін.штрафи та інші санкції (надх.коштів, контроль за справлянням яких закріп. за ГУ ДПС») в розмірі 1000000,00 грн. (а. с. 17);

ППР № від 15.09.2021, яким за порушення підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України та на підставі пункту 117.3 статті 117 ПК України до позивача застосовано штраф (за платежем «акцизний податок на пальне») в сумі 520,00 грн. (а. с. 18);

ППР № від 16.09.2021, яким за порушення пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону №265/95-ВР та на підставі пункту 1 статті 17, статті 20 цього ж Закону до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 1092,00 грн. (а. с. 19);

рішення про застосування фінансових санкцій №000167-09 від 21.09.2021, відповідно до якого до ФОП ОСОБА_1 на підставі абзацу двадцять четвертого частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 500000,00 грн. (реалізація пального іншим особам на підставі ліцензії на право зберігання пального, отриманої на підставі заяви виключно для потреб власного споживання промислової переробки) (а. с. 16).

ГУ ДПС у Волинській області сформувало та скерувало позивачу податкову вимогу від 08.12.2021 №0-0304 про наявність станом на 07.12.2021 податкового боргу в сумі 501092,00 грн. (а. с. 20).

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;

надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти);

вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Згідно із пунктом 1 статті 17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Статтею 20 Закону №265/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Так, оскаржуваним ППР № від 16.09.2021 до ФОП ОСОБА_1 за порушення пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону №265/95-ВР та на підставі пункту 1 статті 17, статті 20 цього ж Закону застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 1092,00 грн. (а. с. 19).

З акту фактичної перевірки №03/6447/09-01/ НОМЕР_1 від 11.08.2021 (а. с. 21-22) та листа ГУ ДПС у Волинській області від 13.09.2021 №14308/6/03-20-09-02-10 «Про результати розгляду заперечення на акт фактичної перевірки» (а. с. 55-56) вбачається, що контрольно-розрахунковою операцією 10.08.2021 було придбано 20 літрів дизельного пального на загальну суму 520,00 грн. (26 грн./л) з паливно-роздавальної колонки з вмонтованим на рукаві витратоміром в пластмасову каністру чорного кольору, дана операція проведена ОСОБА_2 без застосування РРО та без видачі фіскального чека встановленого зразка, а на пальне, яке було реалізовано та яке зберігається в резервуарі, не надано будь-яких документів, що підтверджує його походження, чим порушено вимоги пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону №265/95-ВР.

При вирішенні даного спору суд виходить з того, що представники відповідача належними та допустимими доказами не довели факту реалізації ОСОБА_2 20 літрів дизельного пального на загальну суму 520,00 грн., враховуючи таке.

Так, у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_3 (які є інспекторами, що проводили спірну фактичну перевірку) пояснив та показав відповідно, що ОСОБА_2 , на пропозицію ОСОБА_4 , продала останньому 20 літрів дизельного пального за 520,00 грн., відпуск пального відбувся у каністру, яка належала ОСОБА_4 , який провів розрахунок з ОСОБА_2 власними коштами.

Проте, допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_2 категорично заперечила факт продажу пального та отримання коштів.

Тобто, пояснення представника відповідача ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_3 , з одного боку, та показання свідка ОСОБА_2 , з іншого боку, за своїм змістом є протилежними та не дають можливості дійти категоричного висновку щодо встановлення наявності/відсутності факту реалізації пального.

Разом з тим, суд враховує відомості, викладені у матеріалах, зареєстрованих в ЖЄО Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області №4036 від 10.08.2021 по факту реалізації пального без відповідної ліцензії по АДРЕСА_2 , надані листом від 23.02.2022 №576/53/02-22 (а. с. 81). З довідки від 20.08.2021 вбачається, що в ході перевірки, окрім пояснень самих працівників ГУ ДПС у Волинській області щодо порушень, допущених ОСОБА_2 , під час реалізації пального, будь-яких фактичних даних (самого придбаного пального, фото-відео матеріалів, пояснення свідків чи очевидців) про вчинення правопорушення, на підставі яких можна було б прийняти об`єктивне та законне рішення про наявність в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 164 КУпАП України, отримано не було, зроблено висновок про відсутність в даному діянні ознак будь-якого адміністративного чи кримінального правопорушення, в матеріали перевірки скеровані до переписки Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області (а. с. 82).

Надані до суду матеріали фотозйомки, зроблені під час перевірки (а. с. 66-69), також не фіксують факт реалізації пального та отримання коштів, а в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_2 вказали, що усі зображені на фото каністри належать позивачу.

Крім того, з пояснень ОСОБА_4 вбачається, що відпуск пального відбувся у каністру, яка йому належала, та він провів розрахунок з ОСОБА_2 власними коштами, а особиста каністра та кошти повернуті йому не були. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази звернення ОСОБА_4 до правоохоронних органів щодо незаконного вилучення у нього майна (каністри та грошових коштів), при цьому, в судовому засіданні останній підтвердив, що з відповідними заявами не звертався, причин невжиття заходів щодо повернення майна суду не пояснив.

Суд також звертає увагу, що відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 працівниками ГУ ДПС у Волинській області так і не було складено протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, та до адміністративної відповідальності за наслідками проведення спірної перевірки вказані особи не притягувалися.

Отже, висновки акту фактичної перевірки №03/6447/09-01/ НОМЕР_1 від 11.08.2021 про реалізацію 10.08.2021 ОСОБА_2 20 літрів дизельного пального на загальну суму 520,00 грн., жодними іншими доказами, крім як пояснень представника відповідача ОСОБА_4 та показань свідка ОСОБА_3 , не підтверджуються. Зважаючи, що свідок ОСОБА_2 заперечує факт продажу пального та отримання коштів, а будь-яких інших речових або письмових доказів (пального, каністри, грошових коштів, фото-відео матеріалів, пояснень свідків чи очевидців) матеріали справи не містять та представниками відповідача не надані, тому суд дійшов висновку про те, що факт реалізації ОСОБА_2 20 літрів дизельного пального на загальну суму 520,00 грн. без застосування РРО та без видачі фіскального чеку є недоведеним під час судового розгляду цієї справи.

Відтак, оскаржуваним ППР № від 16.09.2021 до ФОП ОСОБА_1 безпідставно застосовано штраф в сумі 1092,00 грн. за порушення пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Підпунктом 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України передбачено, що особи, які здійснюватимуть реалізацію пального або спирту етилового, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, постійних представництв, місцем проживання фізичних осіб - підприємців до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового. Реєстрація платника податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочі дні до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового заяви, форма якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, веде реєстр платників акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками акцизного податку.

Згідно із пунктом 117.3 статті 117 ПК України здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом, - тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального або спирту етилового.

Оскаржуваним ППР № від 15.09.2021 до позивача за порушення підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України та на підставі пункту 117.3 статті 117 ПК України застосовано штраф в сумі 520,00 грн. (а. с. 18), та враховуючи, що матеріалами справи не підтверджується реалізація пального ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 , суд дійшов висновку про протиправність вказаного ППР.

За приписами підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Пунктом 128-1.2 статті 128-1 ПК України передбачено, що відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку - розпорядником акцизного складу - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000000 гривень. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 2000000 гривень.

Згідно з оскаржуваним ППР № від 15.09.2021 до позивача за порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України та на підставі пункту 128-1.2 статті 128-1 ПК України застосовано штраф в розмірі 1000000,00 грн. (а. с. 17).

Оскільки матеріалами справи не підтверджується реалізація пального ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 , та наявності у позивача акцизного складу, тому суд дійшов висновку про протиправність зазначеного ППР.

За приписами статті 15 Закону № 481/95-ВР суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються:

підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету;

підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву;

суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

Суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів та ємностей, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження.

Відповідно до абзацу двадцять четвертого частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: надання послуг із зберігання пального іншим суб`єктам господарювання та/або реалізація пального іншим особам на підставі ліцензії на право зберігання пального, отриманої на підставі заяви виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки відповідно до статті 15 цього Закону, - 500000 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваним рішенням про застосування фінансових санкцій №000167-09 від 21.09.2021 до ФОП ОСОБА_1 на підставі абзацу двадцять четвертого частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 500000,00 грн. (реалізація пального іншим особам на підставі ліцензії на право зберігання пального, отриманої на підставі заяви виключно для потреб власного споживання промислової переробки) (а. с. 16).

Судом встановлено, що ГУ ДПС у Волинській області видало ФОП ОСОБА_1 ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 10.03.2020 №2000512 з терміном дії з 28.03.2020 по 28.03.2025 (а. с. 26). З пояснень позивача та його представника вбачається, що пальне, яке знаходиться за місцем здійснення господарської діяльності ОСОБА_1 , використовується ним виключно для заправлення власних транспортних засобів, необхідних для здійснення підприємницької діяльності, про що надані свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів (а. с. 27-28) та виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, до якого внесені відомості щодо основного виду діяльності ФОП ОСОБА_1 - «49.41 вантажний автомобільний транспорт» (а. с. 14).

Оскільки з наведених вище мотивів суд дійшов висновку про те, що матеріалами справи не підтверджується реалізація пального ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 , тому застосування до позивача рішенням №000167-09 від 21.09.2021 штрафу в розмірі 500000,00 грн. на підставі абзацу двадцять четвертого частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР (реалізація пального іншим особам на підставі ліцензії на право зберігання пального, отриманої на підставі заяви виключно для потреб власного споживання промислової переробки) також є протиправним.

Пунктами 59.1, 59.3 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

З податкової вимоги ГУ ДПС у Волинській області від 08.12.2021 №0-0304 вбачається, що вона сформована на суму податкового боргу 501092,00 грн. станом на 07.12.2021 (а. с. 20), та включає в себе штрафні санкції в сумі 1092,00 грн., застосовані ППР № від 16.09.2021, та штраф в сумі 500000,00 грн., застосований рішенням про застосування фінансових санкцій №000167-09 від 21.09.2021.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про протиправність ППР № від 16.09.2021 та рішення про застосування фінансових санкцій №000167-09 від 21.09.2021, тому податкова вимога від 08.12.2021 №0-0304 на суму податкового боргу 501092,00 грн. також підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Відтак, з наведених вище мотивів та підстав, виходячи з наданих суду частиною другою статті 245 КАС України повноважень, оскільки суд дійшов висновку про недоведеність порушень, викладених в акті фактичної перевірки №03/6447/09-01/ від 11.08.2021 (а саме: порушення вимог пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212, підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України, статті 15 Закону №265/95-ВР), тому позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 21.09.2021 № 000167-09, ППР від 15.09.2021 № , № , від 16.09.2021 № та податкової вимоги від 08.12.2021 № 0-0304 належить задовольнити.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 12405,00 грн., що був сплачений квитанцією від 03.02.2022 № 0.0.244382360.1 (а. с. 13, 30).

Керуючись статтями 243 - 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати прийняті Головним управлінням ДПС у Волинській області рішення про застосування фінансових санкцій від 21 вересня 2021 року № 000167-09, податкові повідомлення-рішення від 15 вересня 2021 року № , № , від 16.09.2021 № та податкову вимогу від 08 грудня 2021 року № 0-0304.

Стягнути з Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, м. Луцьк, Київський майдан, 4, ідентифікаційний код ВП 44106679) за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 12405 гривень 00 копійок (дванадцять тисяч чотириста п`ять гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх

Повний текст рішення складений 12 липня 2022 року