Справа № 420/23163/21
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2022-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов, стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 23 листопада 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі ПМУЮ, ОСОБА_2 , в якому позивач просить суд:

1. Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 67518627, винесену 15.11.2021 Другим Малиновським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції;

2. Визнати протиправною та скасувати постанову № 66003902, винесену 03.11.2021 Другим Малиновським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції;

3. Стягнути з Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти в розмірі 4109,23 грн.

Ухвалою від 29 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

До суду від позивача за вх. №ЕС/2965/21 надійшла заява з належним чином оформленою позовною заявою.

Ухвалою від 14 грудня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 (вх. №ЕС/2965/21) та відкрито провадження у адміністративній справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та витребувано у Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) належним чином засвідченої копії матеріалів виконавчих проваджень №67518627 та №66003902.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у застосунку «Дія» позивач встановив, що державний виконавець Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чернолуцька Юлія Анатоліївна 15.11.2021 винесла постанову про відкриття виконавчого провадження («ВП») №67518627 про стягнення з позивача штрафу у розмірі 3400,00 гривень на підставі постанови № 66003902 виданого 03.11.2021 самим відповідачем. Вказує, що з огляду на те, що як позивач, так і ДП «ЦСЕНСМ» не зареєстровані в Одеській області взагалі незрозуміло, що зазначені вище виконавчі провадження роблять у провадженні відповідача. Зазначає, що ОСОБА_1 не є боржником у жодному виконавчому провадженні окрім того, що є предметом оскарження, у ВП 66003902, постанова від 03.11.2021 в якому зазначена у якості виконавчого документа у провадженні, що оскаржується, боржником є ДП «ЦСЕНСМ», стягувачем ТОВ «Агрос Тім», та з ЄДРСР вбачається, що ВП 66003902 стосується стягнення з ДП «ЦСЕНСМ» 3294312 грн. При цьому Законом 1404 взагалі не передбачено можливість накладення штрафу у провадженнях про стягнення коштів.

23.12.2021 до суду від відповідача за вх №ЕП/37414/21 надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначає, що на виконанні у Другому Малиновському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 67518627 з примусового виконання постанови № 66003902 від 03.11.2021 р. виданої Другим Малиновським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) по справі про адміністративне правопорушення, передбачене 188-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст. 18, ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 188 - 13, 221, 244 - 21, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Адміністративне правопорушення передбачене 188-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення вчинене керівником ДП «ЦСЕНСМ» ОСОБА_1 в рамках ВИ № 66003902 з примусового виконання ухвали № 916/1000/20 від 02.02.2021 р. виданої Господарським судом Одеської області про стягнення з державного підприємства «ЦЕНТР СЕРТИФІКАЦІЇ ТА ЕКСПЕРТИЗИ НАСІННЯ І САДИВНОГО МАТЕРІАЛУ» на користь товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОС ТІМ" боргу у розмірі 3089312,00 грн. Вказує, що керівником ДП «ЦСЕНСМ» ОСОБА_1 не надано декларацію про доходи та майно боржника ДП «ЦСЕНСМ» у ВП 66003902. Виконавчий документ пред`явлено до виконання за місцем роботи боржника - за адресою: місто Одеса, вул. Бугаївська, буд. 21 офіс 608. улиця Бугаївська у місті Одесі належить до дислокації дільниці Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відповідно до додатку № 4 наказу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

23 грудня 2021 року ухвалою суду витребувано у Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) належним чином засвідчену копію вимоги державного виконавця до ОСОБА_1 щодо надання ним декларації про доходи та майно боржника державного підприємства «ЦЕНТР СЕРТИФІКАЦІЇ ТА ЕКСПЕРТИЗИ НАСІННЯ І САДИВНОГО МАТЕРІАЛУ» та докази її направлення/вручення позивачу та зобов`язано Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надати до Одеського окружного адміністративного суду витребувані судом докази у 3-денний строк з дати отримання копії цієї ухвали; позовну заяву ОСОБА_1 до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов, стягнення коштів залишено без руху та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

Ухвалами суду від 29.12.2021:

- заяву представника позивача задоволено та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним адміністративним позовом в частині позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування постанови № 66003902, винесеної 03.11.2021 Другим Малиновським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції;

- доручено Другому Малиновському відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надати до Одеського окружного адміністративного суду належним чином засвідчену копію вимоги державного виконавця до ОСОБА_1 щодо надання ним декларації про доходи та майно боржника державного підприємства «ЦЕНТР СЕРТИФІКАЦІЇ ТА ЕКСПЕРТИЗИ НАСІННЯ І САДИВНОГО МАТЕРІАЛУ» та докази її направлення/вручення позивачу та зупинено провадження по справі №420/23163/21 до надходження відповіді на судове доручення.

Ухвалою суду від 28.04 2021 року поновлено провадження у справі.

28.04.2022 ухвалою суду зупинено провадження у справі № 420/23163/21 за позовом ОСОБА_1 до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов, стягнення коштів до набрання законної сили рішенням Малиновського районного суду міста Одеси по справі № 521/20307/21.

Ухвалою суду від 12.07.2022 поновлено провадження у справі.

12.07.2022 ухвалою суду закрито провадження у справі №420/23163/21 за позовом ОСОБА_1 до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в частині позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування постанови № 66003902, винесеної 03.11.2021 Другим Малиновським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Представники сторін у судове засідання 12.07.2022 не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Таким чином, оскільки представники сторін не з`явились, у зв`язку з відсутністю потреби заслухати свідка чи експерта, суд вирішив розглядати дану справу у письмовому провадженні.

Дослідивши подані до суду документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Дослідивши подані до суду документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

В провадженні Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №66003902 з примусового виконання ухвали Господарського суду Одеської області по справі №916/1000/20 від 02 лютого 2021 року, де боржником вказано Державне підприємство «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» (код ЄДРПОУ 3784028).

При примусовому виконанні зазначеного виконавчого провадження 22 жовтня 2021 року державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) встановлено, що керівником юридичної особи-боржника Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» Красовським Степаном Федоровичем не надано декларацію про доходи та майно юридичної особи-боржника, що є ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-13 КУпАП України, про що складено відповідний протокол №66003902 про адміністративне правопорушення.

Розглянувши зазначений протокол та додані до нього матеріали, начальник Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення №66003902 від 03 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , керівника Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу», до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 1700 гривень, передбаченого ст. 18813 КУпАП України (а.с.95 зворот 96).

На підставі вказаної вище постанови, державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 15.11.2021 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №67518627 (а.с.71).

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 2 Закону №1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Отже, вказана вище постанова №66003902 від 03 листопада 2021 року по справі про адміністративне правопорушення згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII є виконавчим документом.

Частиною 1 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Позивач зазначає у позовній заяві, що відповідач не мав права відкривати виконавче провадження, оскільки ОСОБА_1 та ДП «ЦСЕНСМ» на території міста Одеса не зареєстровані.

Відповідач у свою чергу у відзиві на позов вказує, що виконавчий документ пред`явлено до виконання за місцем роботи боржника АДРЕСА_1 .

Суд з такими доводами відповідача не погоджується, оскільки доказів на їх підтвердження відповідачем до суду не надано, а ОСОБА_1 на час прийняття оскаржуваної постанови від 13.11.2021 працював керівником державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу», яке розташоване за адресою: 03038, м. Київ, вул.Ямська, буд. 32.

За змістом частини 1 статті 4 Закону № 1404-VIIІ у виконавчому документі обов`язково зазначається адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Однак, у постанові Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) по справі про адміністративне правопорушення № 66003902 від 03.11.2021 відсутня адреса проживання чи перебування ОСОБА_1 .

Пунктом 10 частини 4 статті 4 Закону передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

За приписами частини 1 статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1 статті 18 Закону №1404-VIII).

Згідно зі статтею 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі: скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Судом встановлено, що у провадженні Малиновського районного суду міста Одеси перебувала адміністративна справа № 521/20307/21 за позовом ОСОБА_1 до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови № 66003902 від 03 листопада 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 188-13 КУпАП України.

У вказаній справі № 521/20307/21 Малиновським районним судом міста Одеси 03.02.2022 прийнято рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано постанову Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) по справі про адміністративне правопорушення N 66003902 від 03 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 , керівника державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст. 18813 КУпАП та в решті вимог відмовлено.

Вказане рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 03.02.2022 по справі № 521/20307/21 згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень та наданої позивачем до суду його копії набрало законної сили 10.03.2022.

Відтак, враховуючи те, що виконавчий документ, на підставі якого Другим Малиновським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 15.11.2021 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 67518627, пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю та в подальшому такий виконавчий документ рішенням суду був скасований, відтак постанова про відкриття виконавчого провадження є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо вимог позивача про стягнення з Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти в розмірі 4109,23 грн, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.11.2021 позивачем були сплачені грошові кошти у сумі 4009,00 грн та сплачено комісію за переказ 100,00 грн на рахунок Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), призначення переказу сплата боргу за виконавчим провадженням №67518627 (а.с.17).

Процедуру повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) визначає Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (далі Порядок №787, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 3 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Відповідно до пункту 5 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (далі - органи ДПС) та органи Державної митної служби України (далі - органи Держмитслужби)) подання подається до відповідного головного управління Казначейства, Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Заява про повернення коштів з бюджету складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причина повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.

Згідно з пунктом 10 Порядку №787 заява та подання або копія судового рішення, засвідчена належним чином, подаються до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

Згідно з пунктом 15 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету здійснюється з того бюджету, до якого такі кошти були зараховані (з урахуванням положень пунктів 39-1 та 39-2 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України). Якщо платіж, що повертається, був сплачений до загального (спеціального) фонду державного або місцевих бюджетів, але згідно з бюджетним законодавством не передбачений серед джерел надходжень бюджетів у поточному бюджетному році, то повернення здійснюється за рахунок податків та зборів, не віднесених до інших категорій (код класифікації доходів бюджету 19090500) або інших надходжень (код класифікації доходів бюджету 24060300) відповідного бюджету.

При цьому, відповідно до статті 45 Бюджетного кодексу України Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.

Органи, що контролюють справляння надходжень бюджету, забезпечують своєчасне та в повному обсязі надходження до державного бюджету податків і зборів та інших доходів відповідно до законодавства.

Отже, згідно з вимогами чинного законодавства органи Казначейства не є розпорядниками коштів Державного бюджету України, а здійснюють лише розрахунково-касове обслуговування розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, не мають права втручатися у їх діяльність та не уповноважені самостійно спрямовувати надані бюджетні асигнування. Визначення наявності підстав для повернення коштів з державного та місцевого бюджетів є виключними повноваженнями контролюючих органів.

В даному випадку кошти до Державного бюджету перераховувалися відповідачем.

Законодавством встановлено чіткий алгоритм дій щодо повернення таких платежів.

З вищенаведеного слідує, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, тобто органу державної виконавчої служби разом зі заявою про повернення коштів з бюджету.

Так, предметом розгляду даної справи є правомірність постанови про відкриття виконавчого провадження та наявність підстав для стягнення сплачених позивачем у виконавчому провадженні №67518627 коштів.

Однак, доказів звернення до відповідача за поверненням сплачених 4109,23 грн позивач до суду не надав, так само як не надав доказів прийняття будь-яких рішень з цього приводу.

Враховуючи те, що суд здійснює захист порушеного права, а не права, яке може бути порушено в майбутньому, відтак у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти в розмірі 4109,23 грн слід відмовити як передчасних.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч.2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 2724,00 грн. як за дві вимоги майнового характеру та за одну немайнового.

Враховуючи закриття судом провадження у частині позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування постанови № 66003902, винесеної 03.11.2021 Другим Малиновським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та відмову у задоволенні вимог позивача щодо стягнення 4109,23 грн, суд доходить висновку про стягнення з Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь позивача 908,00 грн. сплаченого судового збору.

Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача 18000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Так, у відповідності до висновків Верховного Суду, які викладені у постанові від 15 травня 2018 року у справі № 821/1594/17, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що компенсація таких витрат здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані відповідні договори про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 07.07.2022 у справі № 240/571/20.

На підтвердження обґрунтованості витрат на правничу допомогу позивачем до суду також надано:

- договір №41 про надання правничої допомоги від 22.07.2021, укладений позивачем з адвокатом Жуковим Дмитром Олександровичем;

- ордер серії АІ №1173012 від 15.11.2021;

- виписку по рахунку про нарахування ОСОБА_3 18000,00 грн гонорару згідно договору №41;

- рішення ради адвокатів Харківської області №13/1/7 від 21.07.2021 про розгляд звернень адвокатів Харківщини стосовно необхідності перегляду розробки (мінімальних) ставок адвокатського гонорару.

Так, за умовами договору №41 про надання правничої допомоги від 22.07.2021, на умовах, передбачених цим договором, виконавець зобов`язується надати замовнику правничу допомогу, а замовник зобов`язаний сплатити виконавцю винагороду та відшкодувати (за наявності) фактичні витрати (п.3.1). Перелік видів правничої допомоги та умови її надання узгоджуються сторонами у відповідному дорученні, яке є невід`ємною частиною даного договору (п.3.2). Винагорода Виконавця узгоджується із замовником у відповідному дорученні. Якщо у виключних випадках Сторони не визначили її у дорученні, вона визначається виконавцем у звіті/акті надання правничої допомоги, залежно від обсягу витраченого часу на надання правничої допомоги у погодинній формі оплати (п.5.1).

Однак, позивачем до суду доручення чи звіту/акту надання правничої допомоги не надали.

Суд зазначає, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, оскільки зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі №816/2096/17).

Відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності (постанова Верховного Суду від 23.06.2022 у справі №748/912/20).

Враховуючи ненадання позивачем до суду доказів із зазначенням обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, які згідно умов договору №41 про надання правничої допомоги від 22.07.2021 повинні бути викладені або в дорученні, або в звіті/акті надання правничої допомоги, суд вважає, що підстави для стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу відсутні.

Керуючись ст.ст.7, 9, 205, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 15.11.2021 року ВП №67518627 про відкриття виконавчого провадження.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за рахунок бюджетних асигнувань Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Відповідач - Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул.Бабеля, 6, м.Одеса, 65005, ).

Суддя О.А. Вовченко