Справа № 160/1812/22
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2022-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2022 року Справа № 160/1812/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування компенсації за невикористане речове майно та зобов`язання останнього розглянути питання щодо наявності у позивача права на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно.
В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що відповідач не здійснив нарахування та виплату позивачеві грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна при звільненні, що є порушенням вимог чинного законодавства.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.02.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Тією ж ухвалою суду відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.
Ухвалою суду від 04.03.2022 року позовну заяву після відкриття провадження залишено без руху та у встановлений строк позивач усунув її недоліки, у зв`язку з чим ухвалою суду від 28.06.2022 року продовжено розгляд справи.
Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому вказав про відсутність підстав для задоволення позову з оглядну на їх необгрунтованість. Зазначає, що діюча на даний час Постанова КМУ від 14.02.2018 № 81 не передбачає компенсації за недоотримане на момент звільнення речове майно.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із таких міркувань.
Судом встановлено та не є спірним, що позивач проходив службу цивільного захисту в Головному управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області починаючи з грудня 2012 року.
Відповідно до наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області від 22.12.2021 року № 481 був звільнений з 24.04.2021 року.
Підставою позовну визначено протиправну бездіяльність відповідача, який не здійснив нарахування та виплату позивачеві грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна при звільненні, у зв`язку з чим позивач і звернувся до сулу із цим позовом.
При вирішені спору суд виходить із того, що згідно зі статтею 93 Кодексу цивільного захисту України фінансування заходів у сфері цивільного захисту здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів, коштів суб`єктів господарювання, інших не заборонених законодавством джерел.
Частиною 1 статті 101 Кодексу цивільного захисту України визначено, що служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.
Відповідно до статті 111 Кодексу цивільного захисту України, особи рядового і начальницького складу служби цивільного захисту забезпечуються форменим одягом і відповідними знаками розрізнення за рахунок коштів Державного бюджету України, що виділяються центральному органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, іншому центральному органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки.
Опис та зразки форменого одягу і відповідних знаків розрізнення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту та норми забезпечення форменим одягом затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Використання форменого одягу і знаків розрізнення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту сторонніми особами тягне за собою відповідальність відповідно до закону.
У державних аварійно-рятувальних службах форменим одягом забезпечуються основні працівники за рахунок коштів, передбачених на утримання таких державних аварійно-рятувальних служб, за нормами та зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі статтею 115 Кодексу цивільного захисту України, держава забезпечує соціальний та правовий захист осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівників органів управління та сил цивільного захисту і членів їхніх сімей відповідно до Конституції України, цього Кодексу та інших законодавчих актів.
У відповідності до приписів статті 94 Кодексу цивільного захисту України, фінансове забезпечення діяльності центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, інших центральних органів виконавчої влади, що здійснюють державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізацію державної політики у сфері промислової безпеки, охорони праці та державного гірничого нагляду, управління зоною відчуження і зоною безумовного (обов`язкового) відселення, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Фінансове забезпечення діяльності підрозділів з питань цивільного захисту, що функціонують у складі центральних органів виконавчої влади, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Фінансове забезпечення діяльності підрозділів з питань цивільного захисту суб`єктів господарювання здійснюється за рахунок коштів таких суб`єктів господарювання. Фінансове забезпечення діяльності сил цивільного захисту здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів суб`єктів господарювання, інших не заборонених законодавством джерел.
В силу пункту 10 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 р. № 593 (далі Положення №593), першим днем проходження служби цивільного захисту вважається день прийняття громадянина на службу цивільного захисту, зарахування його в кадри ДСНС, присвоєння йому відповідного спеціального звання та призначення на посаду в апарат ДСНС, її територіальні органи, підрозділи Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту (аварійно-рятувальні формування центрального підпорядкування, аварійно-рятувальні формування спеціального призначення, спеціальні авіаційні, морські та інші формування, державні пожежно-рятувальні підрозділи (частини), навчальні центри, формування та підрозділи забезпечення), заклади освіти цивільного захисту, наукові установи та інші підрозділи, в яких особи рядового і начальницького складу проходять службу цивільного захисту (далі - органи і підрозділи цивільного захисту).
Особи рядового і начальницького складу забезпечуються форменим та спеціальним одягом, знаками розрізнення, спорядженням і засобами індивідуального захисту (пункт 25 Положення №593).
Контракт про проходження служби цивільного захисту припиняється (розривається), а особи рядового і начальницького складу звільняються із служби цивільного захисту, зокрема, за станом здоров`я - на підставі висновку центральної лікарсько-експертної комісії ДСНС про непридатність або обмежену придатність до служби (п.п.3 п.176 Положення №593).
На виконання статті 111 Кодексу цивільного захисту України Кабінет Міністрів України постановою від 14 лютого 2018 року № 81 затвердив Норми забезпечення форменим одягом осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі Постанова №81).
До Постанови № 81 діяли Норми забезпечення форменим одягом та іншим речовим майном старшого начальницького складу, затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2005 р. № 795 «Про затвердження опису та зразків форменого одягу і відповідних знаків розрізнення особового складу органів і підрозділів цивільного захисту і норм забезпечення форменим одягом», пунктом 2 якої було закріплено, що особам рядового та начальницького складу, звільненим після закінчення строку контракту, за станом здоров`я, у зв`язку із скороченням штатів, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту керівництвом відповідного органу чи підрозділу цивільного захисту, недоотриманий на момент звільнення формений одяг не видається і грошова компенсація не нараховується.
Вказана постанова втратила чинність 02.03.2018.
Таким чином, права позивача на отримання форменого одягу та відшкодування його вартості до 02.03.2018 року не були порушені.
Щодо обов`язку забезпечення позивача форменим одягом після 02.03.2018 року, суд зауважує, що позивач був звільнений у 2021 року, проте, ані Кодексом цивільного захисту України, ані Постановою №81 не передбачено нарахування та виплату грошової компенсації за не забезпечення осіб рядового і начальницького складу під час проходження служби цивільного захисту форменим одягом і відповідними знаками розрізнення.
Таким чином, після звільнення зі служби цивільного захисту у позивача відсутнє право на забезпечення форменим одягом і відповідними знаками розрізнення, а у відповідачів відсутній обов`язок щодо нарахування та виплати компенсації за нього.
При цьому, з огляду на позовні вимоги, предметом розгляду в цій справі є не забезпечення під час проходження служби цивільного захисту форменим одягом і відповідними знаками розрізнення, відповідно до норм Постанови №81, тобто з 02.03.2018. Однак, із зобов`язанням вчинити певні дії щодо компенсації позивачу коштів за неотриманий формений одяг позивач до суду не звертається та не додає доказів нарахування відповідачем сум такої компенсації, а просить суд лише визначити за ним відповідне право.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що законодавством, яке регулює проходження служби в органах і підрозділах цивільного захисту та порядком забезпечення осіб рядового та начальницького складу служби цивільного захисту форменим одягом, не визначено право таких осіб на отримання грошової компенсації замість предметів речового майна, і відповідно не встановлено обов`язку органів та підрозділів цивільного захисту здійснювати виплату такої компенсації.
При цьому суд вважає безпідставними посилання позивача на постанову Верховного Суду від 23.08.2019 у справі №2040/7697/18, оскільки у тому випадку спірні правовідносини стосувались отримання військовослужбовцями грошової компенсації замість неодержаного речового майна. В той час як позивач проходив службу в органах цивільного захисту та не ставить питання у позові про відшкодування вартості неотриманого майна.
З урахуванням цих обставин позивач немає права на отримання компенсації вартості за речове майно, що не отримано.
Судом також встановлено, що Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області є належним відповідачем у справі, адже фінансування, у тому числі ДПРЗ здійснюється саме за його рахунок.
Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна