Справа № 160/26752/21
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2022-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРО МОНТАЖ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
23.12.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРО МОНТАЖ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, поданий адвокатом Ясиром С.А., у якому позивач просить суд:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРО МОНТАЖ» було залишено без руху та запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви.
Копію зазначеної ухвали 17.01.2022 отримано представником позивача особисто, що підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою.
21.01.2022 на виконання ухвали суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої були додані платіжне доручення від 19.01.2022 №5129, заява про поновлення строку звернення до суду та уточнений адміністративний позов з аналогічними позовними вимогами.
В обґрунтування позовних вимог позивачем було зазначено, що господарські взаємовідносини ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» з контрагентом ТОВ «УКР ВТОРПРОМ» підтверджені первинними бухгалтерськими документами та були фактично здійсненні всі грошові розрахунки за умовами договору поставки обладнання (устаткування) від 02.04.2018 р. №02/04-2018. Обладнання поставлено на користь ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» та використовується в господарській діяльності товариства, що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по 10 рахунку «основні засоби». На думку позивача, фактичний рух активів за результатами господарських взаємовідносин ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» з контрагентом ТОВ «УКР ВТОРПРОМ» підтверджено оплатою в розмірі 2 500 000, 00 грн. згідно платіжних доручень та використанням ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» у власній господарський діяльності придбаного обладнання згідно договору поставки обладнання (устаткування) від 02.04.2018 №02/04-2018. Наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами, така позиція неодноразова викладена в постановах Верховного Суду (від 27 лютого 2020 року по справі № 813/7081/14, від 27 лютого 2020 року по справі № 814/120/15, від 3 жовтня 2019 року по справі № 813/4079/15, від 10 вересня 2019 року по справі № 814/2412/17).
Крім того, позивач посилається на те, що податкова накладна є тим документом, який складається у момент виникнення податкових зобов`язань продавця за наслідком вчинення певної господарської операції, за якою, з одного боку, у продавця виникають податкові зобов`язання, а з іншого, у покупця виникає право на нарахування податкового кредиту. Таким чином, право покупця на формування податкового кредиту прямо залежить від факту реєстрації податкової накладної. Отже, позивач вважає, що за наслідком отримання передоплати від Позивача за правилом першої події ТОВ «УКР ВТОРПРОМ» сформувало податкову накладну №1 від 27.12.2018 на загальну суму 103 000,00 грн., в тому числі 17 166,67 грн. ПДВ та податкову накладну №2 від 28.12.2018 на загальну суму 1 197 000,00 грн., в тому числі 199 500,00 грн. ПДВ., які були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку з чим у ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» виникло право включити суму ПДВ по цим податковим накладним до складу податкового кредиту.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі; підготовче судове засідання призначено на 23.02.2022 о 14:00 год.; встановлено відповідачу 15-денний строк на подання відзиву на позовну заяву; витребувано від відповідача додаткові докази та встановлено строк для їх подання. В ухвалі судом також було зазначено, що до матеріалів адміністративного позову позивачем додано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, яка підлягає вирішенню в підготовчому судовому засіданні.
Копію ухвали про відкриття провадження отримано представником позивача 10.02.2022, що підтверджується наявним у матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення. Згідно з розпискою, яка міститься в матеріалах справи, копію ухвали від 26.01.2022 разом з копією адміністративного позову отримано представником відповідача у паперовому вигляді 03.02.2022. Тобто, строк на подання відзиву до 18.02.2022.
10.02.2022 від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшло клопотання про залишення позову без розгляду.
Крім того, 10.02.2022 від відповідача надійшов відзив на позов, у якому Головне управління ДПС у Дніпропетровській області позовні вимоги не визнало та просило суд відмовити у їх задоволенні.
На думку відповідача, аргументами на підтвердження можливості виконати ТОВ «Дніпро Монтаж» податковий обов`язок сплатити суму грошового зобов`язання зазначеного в податкових деклараціях з ПДВ за звітні (податкові) періоди березні - липень 2020 року в строк визначений ПКУ, є: - наявність в ПКУ інформації про граничні строки сплати грошового зобов`язання визначеного контролюючим органом (п.57.1, 57.3 ст.57 ПКУ), - наявність у офіційних джерелах інформації про рахунки, на які здійснюється погашення податкового зобов`язання, - відсутність з боку ТОВ «Дніпро Монтаж» інформування ТУ ДПС про обставині які звільняють від фінансової відповідальності та/або що пом`якшують відповідальність особи за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання з ПДВ - обізнаність ТОВ «Дніпро Монтаж» власне із наявністю обов`язку щодо сплати грошового зобов`язання з ПДВ по вказаних документах в акті перевірки. - платником податку ТОВ «Дніпро Монтаж» систематично порушуються правил сплати ПДВ.
У підготовчому судовому засіданні 23.02.2022 за участю представників позивача та відповідача судом оголошено перерву до 21.03.2022 о 13:15 год. з метою забезпечення права позивача ознайомитись з клопотанням про залишення позовної заяви без розгляду та відзиву на позов.
02.03.2022 засобами електронного зв`язку до суду надійшла заява представника позивача адвоката Ясира С.А. про ознайомлення з матеріалами справи (представник позивача ознайомився з матеріалами справи 14.03.2022).
18.03.2022 від представника позивача адвоката Ясира С.А. надійшла відповідь на відзив та заперечення проти клопотання про залишення позову без розгляду, в якому позивач просив відмовити у задоволенні клопотання відповідача.
21.03.2022 через систему «Електронний суд» від представника відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із введенням воєнного стану на території України.
21.03.2022 сторони у підготовче судове засідання не з`явились, про дату, час та місце підготовчого судового засідання повідомлені належним чином. Судом у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб на підставі указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», який було продовжено Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з метою збереження життя та здоров`я учасників судового процесу та забезпечення процесуальних прав сторін, оголошено перерву в підготовчому судовому засідання до 27.04.2022 о 13:15 год.
27.04.2022 у зв`язку з перебуванням головуючого судді Юхно І.В. у період з 25.04.2022 по 27.05.2022 адміністративну справу знято з розгляду та призначено підготовче судове засідання у справі на 01.06.2022 о 09:30 год.
01.06.2022 у підготовчому судовому засідання представник позивача підтримав заяву про поновлення строку звернення до суду та заперечив проти задоволення клопотання про залишення позову без розгляду, представник відповідача підтримав клопотання про залишення позову без розгляду та заперечив проти задоволення заяви про поновлення строку звернення до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2022:
13.06.2022 у підготовчому судовому засіданні позивач підтримав раніше заявлені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представники сторін зазначили, що всі докази надані. Судом в підготовчому судовому засіданні поставлено на обговорення питання про закриття підготовчого провадження та подальший розгляд справи по суті в письмовому провадженні через запровадження в Україні воєнного стану з метою збереження життя та здоров`я учасників судового процесу. Представники сторін не заперечували проти подальшого розгляду справи в письмовому провадженні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини 2 статті 193 КАС України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
За інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності позивача є: 38.32 Відновлення відсортованих відходів.
У висновках означеного акту перевірки вказано, що перевіркою встановлено порушення ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ»:
- п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.10р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого завищено податковий кредит на загальну суму 1 186 667 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість за травень 2018 р. на суму 120 008 грн.. серпень 2018 р. на суму 116 667 грн., вересень 2018 р. на суму 149 992 грн., грудень 2018 р. на суму 408 333 грн., січень 2019 р. на суму 120 526 грн. (ряд.18 Декларації), та завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного (податкового) періоду (ряд.19 Декларації) всього у сумі 271 141 грн. за січень 2019 року та як наслідок встановлено неправомірне завищення суми від`ємного значення, що зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд.21 Декларації) в сумі 271 141 грн. за січень 2019 року.
На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом було прийнято:
- податкове повідомлення рішення форми «В4» №002491411 від 22.08.2019, яким зменшено розмір від`ємного значення за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» за січень 2019 року на суму 271141,00 грн.
Вказане податкове повідомлення-рішення отримано представником позивача 19.03.2020, про що свідчить наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
Крім того, головним державним ревізором інспектором Соборного відділу камеральних перевірок з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків ГУ ДПС у Дніпропетровській області О. Нікищенко, на підставі пп.19-1.1.1 п.19-1 ст.19, пп.20.1.4 п.201. ст.20 розділу І Податкового кодексу України, у порядку пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 та ст.76 глави 8 розділу ІІ Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, результати якої оформлені актом від 15.02.2021 №1965/04-36-18-08/код 40001303.
У вказаному акті заначено, що перевіркою термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість встановлено порушення вимог п.57.1 та 57.3 с.57 глави 2 розділу ІІ Податкового кодексу України, в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість по наступних документах:
- податкове повідомлення-рішення (форма «Р») №11441411 від 13.03.2020 граничний термін сплати: 14.05.2020 фактична сплата: 25.05.2020 кількість днів затримки: 1 сума сплаченого податкового боргу: 603333,00 грн.;
- податкове повідомлення-рішення (форма «Р») №11441411 від 13.03.2020 граничний термін сплати: 14.05.2020 фактична сплата: 25.05.2020 кількість днів затримки: 1 сума сплаченого податкового боргу: 301666,50 грн.;
На підставі зазначеного акту перевірки Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було прийнято:
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегулювано Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі ПК України; в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Пунктом 198.2. ст.198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Пункт 198.5 статті 198 ПК України передбачає, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно з положеннями п. 198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Водночас, згідно із п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; й) індивідуальний податковий номер.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІV від 16.07.1999 року (далі Закон №996-ХІV; тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Статтею 2 Закону №996-ХІV визначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.
Виходячи з вимог п.2 ст.3 вказаного Закону, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 року, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704 (зі змінами та доповненнями), відповідно до яких господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення. Первинні документи це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Зокрема, ст.9 Закону №996-ХІV встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на формування податкового кредиту із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), та права на віднесення витрат по його придбанню до складу валових витрат, платник повинен мати податкові накладні, первинні бухгалтерські документи, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначені для використання у власній господарській діяльності. Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватися відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
Наведені норми вказують, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
При цьому, довести правомірність своїх дій чи рішень, відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві, зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.
Бюджетне відшкодування за визначенням, наведеним у підпункті 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України, це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.
Пунктом 200.1 статті 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Згідно з п.200.2 ст.200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.
Приписами п.200.4 статті 200 ПК України передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
У строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання). Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу (п.200.10 ст.200 ПК України).
Як встановлено судом під час розгляду справи по суті підставою для висновків контролюючого органу про порушення позивачем вимог ПК України (з урахуванням рішення ДПС про результати розгляду скарги від 01.11.2019 №7911/6/99-00-08-05-02) стала неможливість підтвердження проведеною перевіркою факту отримання ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» товарів від ТОВ «УКР ВТОРПРОМ» (40087239).
Так, податковий орган в обґрунтування наведеного висновку щодо порушень ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» вимог чинного законодавства посилався на таке:
- за результатами аналізу ЄРПН по ланцюгу господарських операцій з руху вищевказаного товару встановлено відсутність джерела його законного введення в обіг та реального задекларованого виробництва, що свідчить про неможливість продажу ТМЦ за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних нереальних господарських операцій до ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ»;
- у ТОВ «УКР ВТОРПРОМ» відсутня можливість фактичного здійснення господарських операцій з одержання/поставки товарів та отримання/надання послуг, оскільки ТОВ «УКР ВТОРПРОМ» не відображає у податковій звітності за 2018 рік інформацію, що свідчить про наявність у нього основних фондів, транспортних засобів, що необхідні для здійснення господарських операцій з надання послуг та придбання, навантаження, розвантаження, транспортування та зберігання товарів у задекларованих обсягах;
- відсутність у ТОВ «УКР ВТОРПРОМ» необхідних трудових та виробничих ресурсів та/або з урахуванням змісту і специфіки вказаних операцій, які передбачають наявність основних засобів, об`єктів оподаткування, складських приміщень, необхідних виробничих потужностей та/або Транспорту (зокрема, вантажного та іншого спеціального призначення), забезпечення спеціальних умов для зберігання товарів, придбання і реалізацію яких документально оформлено при взаємовідносинах з контрагентами- постачальниками та покупцями, а також у зв`язку з відсутністю за податковою адресою (відсутність документального підтвердження), вбачається відсутність об`єктивно необхідних умов для реального здійснення задокументованих між ТОВ «УКР ВТОРПРОМ» та його контрагентами господарських операцій щодо придбання та реалізації товарів/послуг.
З матеріалів справи судом встановлено, що між ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» (Покупець) та ТОВ «УКР ВТОРПРОМ» (Постачальник) укладено Договір поставки обладнання (устаткування) від 02.04.2018 №02/04-2018, відповідно до п.1.1. якого Постачальник зобов`язується передати (поставити) у власність Покупця в обумовлені в даному Договорі терміни Устаткування - «Лінія по переробці металургійних шлаків», (далі Устаткування) згідно зі Специфікацією, яка є невід`ємною частиною даного Договору, а Покупець зобов`язується прийняти вказане Устаткування й оплатити його.
Пунктом 2.1. Договору встановлено, що загальна сума даного Договору на дату його складання становить 2500000,00 грн. і складається з наступних частин: вартість Устаткування складає суму 2 083 333, 33 грн.; ПДВ 20 % - 416666,67 грн. Ціни окремих позицій вказані у Специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору.
Відповідно до п. 3.1. Договору оплата за даним Договором здійснюється частинами або повністю однією сумою.
Пунктом 3.2. Договору встановлено, що вартість Устаткування вважається сплаченою повністю, коли всі частини оплати, розраховані в порядку, визначеному п. 3.1. цього Договору, перераховані на розрахунковий рахунок Постачальника.
Постачальник зобов`язується підготувати Устаткування до відвантаження на адресу Покупця протягом терміну до 30 вересня 2018 року (п.4.1 Договору).
02.04.2018 Сторонами підписано Специфікацію №1 до Договору, відповідно до якої Постачальник передає (поставляє), а Покупець приймає Устаткування «Лінію по переробці металургійних шлаків», яка складається із визначено у вказаній Специфікації переліку складових загальною вартістю 2500000,00 грн. (всього без ПДВ 2083333,33 грн.; ПДВ 20 % - 416666,67 грн. Умови поставки Устаткування: склад Постачальника: м.Дніпро, вул. Богдана Хмельницького, 160.
На підтвердження здійснення вказаної господарської операції до матеріалів справи було надано копії Договору поставки обладнання (устаткування) від 02.04.2018 №02/04-2018, Специфікації №1 від 02.04.2018, видаткової накладної №РН-0000003 від 18.09.2018, товарно-транспортних накладних від 18.09.2018 №0109/04-01 та від 18.09.2018 №0209/04-01; Договору про надання послуг (транспортування) від 29.05.2017 №01-27/05 з ТОВ «ТРАСНБУДТЕХИІКА» з додатковими угодами, платіжних доручень про сплату ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» на користь ТОВ «УКР ВТОРПРОМ» за поставку обладнання від 30.05.2018 №60 на суму 220 020, 00 грн., від 30.05.2018 №61 на суму 220 020, 00 грн., від 30.05.2018 №62 на суму 220 020, 00 грн., від 30.05.2018 №63 на суму 39 940, 00 грн., від 30.05.2018 №67 на суму 20 050,00 грн., від 01.06.2018 №76 на суму 180 000,00 грн., від 01.06.2018 №288 на суму 200 000,00 грн., від 02.06.2018 №299 на суму 250 000,00 грн., від 02.06.2018 №300 на суму 250 000,00 грн., від 10.09.2018 №434 на суму 299 950,00 грн., від 10.09.2018 №435 на суму 300 000,00 грн., від 10.09.2018 №436 на суму 300 000,00 грн.
ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» за правилом першої події, відповідно до вимог п. 187.1 ст. 187, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України були виписані податкові накладні від 30.05.2018 №1 на загальну суму 720 050,00 грн., в т.ч. ПДВ 120 008,33 грн., від 02.08.2018 №1 на загальну суму 700 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 116 666,67 грн., накладна від 10.09.2018 №1 на загальну суму 899 950,00 гри., в т.ч. ПДВ 49 991,67 грн., які зареєстровані в ЄРПН.
Обладнання поставлено на користь ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» та використовується в господарській діяльності товариства, що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по 10 рахунку «основні засоби» за 1 квартал 2021 року.
Таким чином, фактичний рух активів за результатами господарських взаємовідносин ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» з контрагентом ТОВ «УКР ВТОРПРОМ» підтверджено оплатою в розмірі 2 500 000, 00 грн. згідно платіжних доручень та використанням ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» у власній господарський діяльності придбаного обладнання згідно договору поставки обладнання (устаткування) від 02.04.2018 №02/04-2018.
Крім того, між ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» (Покупець) та ТОВ «УКР ВТОРПРОМ» (Постачальник) укладено Договір поставки обладнання (устаткування) від 03.12.2018 №3/12-2018, відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується передати (поставити) у власність Покупця в обумовлені в даному Договорі терміни, Устаткування - «Лінія по переробці металургійних шлаків», (далі- Устаткування) згідно із Специфікацією, яка є невід`ємною частиною даного Договору, а Покупець зобов`язується прийняти вказане Устаткування й оплатити його.
Відповідно до п. 2.1. Договору загальна сума даного Договору на дату його складання становить 2 500 000,00 грн. і складається з наступних частин: вартість Устаткування складає суму 2 083 333, 33 грн.; ПДВ 20 % - 416 666,67 грн. Ціни окремих позицій вказані у Специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору.
Пунктом 3.1. Договору встановлено, що оплата за даним Договором здійснюється частинами або повністю однією сумою.
Постачальник зобов`язується підготувати Устаткування до відвантаження на адресу Покупця протягом терміну до 30 березня 2019 року (п.4.1 Договору).
Так, відповідно до п. 1 Специфікації №1 від 03.12.2018 до Договору Постачальник передає (поставляє), а Покупець приймає Устаткування «Лінію по переробці металургійних шлаків», яка складається із визначено у вказаній Специфікації переліку складових загальною вартістю 2500000,00 грн. (всього без ПДВ 2083333,33 грн.; ПДВ 20 % - 416666,67 грн. Умови поставки Устаткування: склад Постачальника: м.Дніпро, вул. Богдана Хмельницького, 160.
ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» у відповідності до п. 3.1. Договору від 03.12.2018 №3/12-2018 було сплачено на рахунок ТОВ «УКР ВТОРПРОМ» передоплату в розмірі 1 300 000,00 грн. , що підтверджується платіжними дорученням від 27.12.2018 №812 в розмірі 103 000, 00 грн. та від 27.12.2018 №814 в розмірі 1 197 000,00 грн.
За правилом першої події, відповідно до вимог п. 187.1 ст. 187, п. 201.1, п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» були виписані податкові накладні від 27.12.2018 №1 на загальну суму 103 000,00 грн. з котрих ПДВ 17 166,67 грн. та податкова накладна від 28.12.2018 №2 на загальну суму 1 197 000,00 гри. з котрих ПДВ 199 500,00 грн., які були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.
При цьому, суд звертає увагу, що ані в Акті перевірки, ані в рішення про результати розгляд скарги, контролюючим органом не вказано жодних недоліків наданих ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» первинних документів.
Щодо посилань податкового органу на відсутність у контрагента позивач ТОВ «УКР ВТОРПРОМ» позивача достатньої кількості трудових та виробничих ресурсів та/або з урахуванням змісту і специфіки вказаних операцій, які передбачають наявність основних засобів, об`єктів оподаткування, складських приміщень, необхідних виробничих потужностей та/або транспорту (зокрема, вантажного та іншого спеціального призначення), забезпечення спеціальних умов для зберігання товарів, придбання і реалізацію яких документально оформлено при взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками та покупцями, суд вважає за необхідне зазначити, що наявність реєстрації контрагента як платника ПДВ на час вчинення спірних операцій є свідченням наявності у них необхідного обсягу правосуб`єктності для здійснення таких операцій, тоді як перевірка проведення контрагентами дотриманням вимог законодавства перебуває поза межами можливого контролю платника.
Статтею 61 Конституції України закріплений індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, тобто, до відповідальності повинен бути притягнений правопорушник та притягнення до відповідальності добросовісного платника податків суперечить конституційним нормам та нормам чинного законодавства.
Податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу, відсутність за юридичною адресою на момент звірки тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.01.2018 №К/9901/873/18, від 16.03.2021 у справі № 1.380.2019.006624, від 02.02.2022 року у справі №300/718/20.
Суд додатково наголошує, що всі вищезазначені доводи контролюючого органу щодо постачальників фактично суперечать правилу індивідуальної відповідальності платника податків, який Європейський суд з прав людини визначив як «добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом». Вказаний підхід до визначення недопустимості порушення майнових прав особи знайшов своє продовження у праві Європейського Союзу, зокрема, в Шостій Директиві від 17.05.1977 № 77/388/EU щодо гармонізації законодавства держав-членів стосовно податків з обороту.
Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності».
Аналогічна позиція Європейського суду з прав людини викладена у рішенні від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав проти України» (заява № 803/02), в якому зокрема зазначено: «На думку Суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань».
Суд також не приймає до уваги доводи відповідача фактичне здійснення ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» безпідставного документального оформлення нереальної господарської операції з одержання товарів з ТОВ «УКР ВТОРПРОМ», оскільки в матеріалах справи відсутні докази обізнаності позивача щодо протиправного характеру діяльності підприємств у ланцюгах постачання, прямої чи опосередкованої причетності до такої протиправної діяльності з метою отримання податкової вигоди, а відтак правовідносини учасників попередніх поставок не можуть впливати на оцінку реальності операції, вчиненої останнім у ланцюгу постачання платником (позивачем у справі) та його безпосереднім постачальником.
Більш того, слід зазначити, що недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, водночас такі докази податковим органом в акті перевірки не наведено та реальність виконання господарських операцій не спростовано, як і не зазначено жодних належних доказів на підтвердження того, що визначені умовами договорів не виконано.
Наведеної позиції дотримався Верховний Суд, зокрема, у постанові від 27.04.2022 у справі № 200/5932/19-а.
Тобто, за відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів, які б свідчили, що господарські операції позивача із вказаним контрагентом були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди, обізнаності платника щодо протиправного характеру діяльності підприємств у ланцюгах постачання, прямої чи опосередкованої причетності до такої протиправної діяльності, наявності недоліків у первинних документах тощо, суд дійшов висновку, що у позивача наявні всі необхідні документи, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для формування витрат та податкового кредиту, а аналіз наданих позивачем первинних документів свідчить про дотримання ним спеціальних вимог щодо документального підтвердження по операціям з ТОВ «УКР ВТОРПРОМ».
Таким чином, надані ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» первинні документи бухгалтерського та податкового обліку підтверджують реальність та здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом у перевіряємий період. Тобто, правовідносини позивача з вищевказаним контрагентом-постачальником є реальними та підтверджуються долученими до матеріалів справи належним чином оформленими копіями документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій.
Контролюючим органом, у свою чергу, в ході судового розгляду не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, а також не зазначено об`єктивних обґрунтувань про здійснення ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» вищевказаних господарських операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо. Не подано відповідачем і жодних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку на додану вартість.
Крім того, пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити, зокрема, камеральні перевірки.
Згідно з пунктом 76.1 статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Відповідно до пункту 76.3 статті 76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.
Тобто, з аналізу наведених норм вбачається, що контролюючий орган може здійснювати камеральні перевірки з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ протягом строків давності встановлених у статті 102 ПКУ (1095 днів).
Так, за приписами пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПКУ податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Як визначено підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Згідно пункту 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
У відповідності до пункту 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (пункт 56.11 статті 56 ПК України).
Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Пунктом 31.1 ст. 31 ПКУ передбачено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Згідно з п. 38.1 ст. 38 ПКУ виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до п. 203.2 ст. 203 ПКУ сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
За положеннями п. 124.1 ст. 124 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:
- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;
- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Якщо зарахування коштів з електронного рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в оплату узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеного в уточнюючому розрахунку до податкової декларації, здійснюється на наступний операційний (банківський) день, штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.
Відповідно до п. 124.2 ст. 124 ПК України діяння, передбачені пунктом 124.1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.
Згідно з приписами п. 11 підрозділу 10 розділу ПКУ штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій.
Тобто, контролюючий орган під час прийняття рішення щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій застосовує ст. 124 ПКУ у редакції, чинній на день його прийняття.
В ході судового розгляду судом встановлено, що підставою для застосування до ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» штрафних санкцій за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань за податковими повідомленнями рішеннями від 18.02.2020 №14465130 та від 13.03.2020 №11441411 (у розмірі 5%) та за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань, визначених у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період з березня 2020 року по липень 2020 року (у розмірі 25%).
Суд звертає увагу, що Законом України від 16.01.2020 №466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» (далі Закон №466) внесено зміни до ПК України, у тому числі, в частині кваліфікації податкового правопорушення саме як протиправного, винного (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
Також, Законом №466 визначено, у яких випадках діяння вважається таким, що вчинене умисно, а також зазначено, що необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення, у випадках, визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2 - 123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2-125-1.4 статті 125-1 Кодексу, є встановлення контролюючими органами вини особи.
Податковим правопорушенням, у відповідності із п.109.1 ст.109 ПК України, є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (у т. ч. осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п.112.1, п.112.2 ст.112 ПК України особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
З аналізу наведених норм слідує, що в разі невжиття платником податків достатніх заходів щодо дотримання правил та норм податкового законодавства, або якщо контролюючий орган доведе, що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються не достатніми, платник податків вважається винним у вчиненні правопорушення.
При цьому, необхідно враховувати, що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Таким чином, умовами, які визначають вину особи, у розумінні ст. 112 Кодексу є:
- встановлення можливості дотримання особою правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжиття цією особою достатніх заходів щодо їх дотримання;
- доведення контролюючим органом того, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Саме можливість особою дотримуватися правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, однак не вжиття нею достатніх заходів щодо їх дотримання, через вчинення дій, які можуть бути кваліфіковані як нерозумні, недобросовісні та без належної обачності, за умови доведення цього контролюючим органом, є свідченням вини особи, у вчинені податкового правопорушення.
Таким чином, обов`язок доведення вини, ПК України покладено на контролюючий орган, без виконання якого, особу не можливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого, умовою є наявність вини.
Отже, відповідальність за скоєння податкового правопорушення, що передбачена, у тому числі, пунктом 124.2 статті 124 ПКУ настає лише у разі, коли контролюючий орган доведе, що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України, але не вчиняв певні дії або допускаючи бездіяльність, діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності, а не навпаки, як помилково вважає відповідач, зазначаючи у відзиві на позовну заяву, що саме платник податків повинен довести обставини на підтвердження того, що затримка сплати узгодженого грошового зобов`язання вчинена ним не умисно.
Так, ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» в податковій декларації з ПДВ за березень 2020 року визначено суму грошового зобов`язання в розмірі 1 144 656,00 грн., яке у відповідності до норм п.203.2 ст. 203 ПК України підлягало сплаті в строк до 30.04.2020 року.
Вказане податкове зобов`язання сплачено ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» в повному обсязі, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень №134 від 10.04.2020 в розмірі 56 000,00 грн., №152 від 14.04.2020 в розмірі 77 000,00 грн., №205 від 23.04.2020 в розмірі 57 000,00 грн.; №213 від 24.04.2020 в розмірі 177 000,00 грн., №223 від 27.04.2020 в розмірі 747 656,00 грн. із зазначенням призначення платежу: ПДВ за березень 2020 року.
Так, ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» в податковій декларації з ПДВ за квітень 2020 року визначено суму грошового зобов`язання в розмірі 2 106 198,00 грн., яке у відповідності до норм п.203.2 ст. 203 ПК України підлягало а сплаті в строк до 01.06.2020 року.
ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» податкові зобов`язання, визначені в податковій декларації з ПДВ за квітень 2020 року, сплачені в повному обсязі, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень №312 від 13.05.2020 в розмірі 148 000,00 грн.; №15 від 15.05.2020 в розмірі 86 460,00 грн.; №14 від 15.05.2020 1370000,00 грн.; №29 від 18.05.2020 в розмірі 501 738,00 грн.
В податковій декларації з ПДВ за травень 2020 року ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» визначено суму грошового зобов`язання в розмірі 2 175 437,00 грн., яке у відповідності до норм п.203.2 ст. 203 ПК України підлягало сплаті в строк до 30.06.2020 року.
ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» податкові зобов`язання, визначені в податковій декларації з ПДВ за травень 2020 року, сплачені в повному обсязі, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень №182 від 15.06.2020 в розмірі 1 187 800,00 грн; №269 від 29.06.2020 в розмірі 987 700,00 грн.
ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» в податковій декларації з ПДВ за червень 2020 року визначено суму грошового зобов`язання в розмірі 406 526,00 грн., яке у відповідності до норм п.203.2 ст. 203 ПК України підлягало сплаті в строк до 30.07.2020 року.
Податкові зобов`язання, визначені в податковій декларації з ПДВ за червень 2020 року, сплачені ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» в повному обсязі, що підтверджується наявними у матеріалах справи копією платіжного доручення №432 від 17.07.2020 406 526,00 грн.
В податковій декларації з ПДВ за липень 2020 року ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» визначено суму грошового зобов`язання в розмірі 261 571,00 грн., яке у відповідності до норм п.203.2 ст. 203 ПК України підлягало сплаті в строк до 31.08.2020 року.
ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» податкові зобов`язання в розмірі, визначені в податковій декларації з ПДВ за липень 2020 року, сплачені в повному обсязі, що підтверджується наявними у матеріалах справи копією платіжного доручення №664 від 28.08.2020 в розмірі 261 571,00 грн;
Враховуючи вищевикладене, ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» у відповідності до норм ст.203 ПК України подано податкові декларації та сплачено податкові зобов`язання в строки, встановлені законодавством.
Відповідачем в порушення визначеного ч.2 ст.77 КАС України обов`язку доказування не було надано доказів щодо спрямування податковим органом сплачених ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» коштів на погашення податкового боргу підприємства за минулі періоди та правомірності такого спрямування.
Водночас, суд наголошує, що в акті про результати камеральної перевірки не міститься мотивів встановлення в діях платника податку умислу, а лише наявний висновок про накладення стягнення в межах п. 124.2 ст. 124 ПК України. Тобто, відповідачем жодним чином не обґрунтовано застосування до платника податку саме п. 124.2 ст. 124 ПК України, положення якого передбачають накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.
Суд звертає увагу, що відповідачем всупереч обов`язку доказування до матеріалів справи під час судового розгляду справи не було надано ані доказів існування податкового повідомлення-рішення від 18.02.2020 №14465130, ані доказів його узгодження та несвоєчасної сплати ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» грошових зобов`язань за таким податковим повідомленням-рішенням, у зв`язку з чим правомірність застосування до ТОВ «ДНІПРО МОНТАЖ» штрафних санкцій в цій частині є недоведеною суб`єктом владних повноважень.
Суд наголошує, що відповідачем під час судового розгляду справи не було доведення дотримання податковим органом під час прийняття спірних податкових повідомлень-рішень принципу «доброго врядування» і «належної адміністрації» у світлі практики Європейського суду з прав людини.
Так, у пунктах 70-71 рішення Європейського суду з прав людини «Рисовський проти України» від 20.10.2011 р. Суд підкреслив особливу важливість принципу належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 139 КАС України, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Суд зазначає, що на момент судового розгляду справи у матеріалах справи міститься копія ордеру на представлення інтересів позивача адвокатом Ясиром С.А., копія свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю, яке видано Ясиру С.А., та договору про надання правової допомоги від 15.09.2021 №0915/01-21 (за умовами Договору розмір та порядок сплати гонорару визначаються сторонами в додатковій угоді до даного договору), проте інші докази, які б підтверджували розмір витрат на надання правової допомоги, відсутні.
З огляду на вищевикладене, у суду відсутні правові підстави для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області витрат на правничу допомогу.
При цьому, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права звернутись із відповідною заявою в порядку, визначеному ч.7 ст.139 КАС України.
Керуючись статтями 9, 73-77, 86, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРО МОНТАЖ» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 22 700,00 грн. (двадцять дві тисячі сімсот гривень нуль копійок).
Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
Суддя І.В. Юхно