Справа № 215/1211/21
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2022-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2022 року м. Дніпросправа № 215/1211/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року (суддя Юхно І.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Директора Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Криворізької міської ради Косяк Наталії Володимирівни

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність директора Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Криворізької міської ради Косяк Н.В, яка виявилася у не належному застосуванні управлінської функції, у порушені правового режиму, форми розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.11.2020 вх.309 і не підкоренню ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 29 Конституції України, ст. 42, 43 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я»;

- визнати протиправною бездіяльність директора Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Криворізької міської ради Косяк Н.В, яка виявилася у не винесені за результатами розгляду звернення від 26.11.2020 вх.309 рішення та у порушенні управлінської функції відповідно п. 18, 19, ч. 1 ст. 4 КАСУ і ст. 3, 19, ч. 3 ст. 32, ст. 34, 49 Конституції України та зазначити закон вимоги якого порушено ним згідно ст. 249 КАС України;

- визнати протиправною бездіяльність директора Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Криворізької міської ради Косяк Н.В, яка виявилася у порушенні права на свободу від шкоди, причинної неналежним функціонуванням підприємства, недбалістю і помилками його, у не вжитті заходів до усуненні причин, що погоджують подання заяви від 26.11.2020 вх. 309.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про витребування доказів. Адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення його недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ухвали про залишення адміністративного позову без руху шляхом надання до суду:

- копії паспорта громадянина України як документу, що підтверджує наявність у ОСОБА_1 процесуальної дієздатності;

- уточненої позовної заяви з уточненими позовними вимогами, а також його копії для направлення відповідачу у справі;

- доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

На виконання вимог ухвали про залишення адміністративного позову без руху ОСОБА_1 подав заяву про відкриття провадження по справі після усунення недоліків, в якій просить вважати виконаними вимоги ухвали від 18.05.2021, витребувати докази, оскільки оригінали усіх документів бездійства знаходяться у відповідача.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у заяві про відкриття провадження по справі після усунення недоліків від 16.07.2021 ОСОБА_1 фактично повторно заявляє клопотання про витребування доказів, у задоволенні якого було відмовлено судом ухвалою від 18.05.2021 без зазначення інших підстав або нових обставин для витребування таких доказів. Тобто, позивач подає до суду клопотання для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, що є зловживанням процесуальними правами, наданими позивачу. При цьому суд зауважив, що копії паспорта громадянина України як документу, що підтверджує наявність у ОСОБА_1 процесуальної дієздатності; уточненої позовної заяви з уточненими позовними вимогами, а також його копії для направлення відповідачу у справі; доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, на виконання ухвали суду від 18.05.2021, надано не було.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю згідно зі ст. 315 КАС України.

Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 у лютому 2021 року звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття провадження у справі, суд першої інстанції вказав на необхідність надання належним чином завіреної копії паспорту або будь-якого іншого документу, що посвідчує особу позивача та підтверджує її адміністративну процесуальну дієздатність.

З приводу зазначеної вимоги суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Згідно з частиною 2 статті 43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено вимоги, що пред`являються до змісту позовної заяви.

Документи, що додаються до позовної заяви, визначені статтею 161 КАС України.

Перелік таких документів є вичерпним і положення вказаної статті не покладають на позивачів (фізичних осіб) обов`язку додавати до позовної заяви документи на підтвердження їх адміністративної процесуальної дієздатності (копії паспорту чи іншого документу, що посвідчує особу позивача).

З матеріалів справи вбачається, що адміністративний позов у даній справі поданий позивачем особисто. При цьому характер спірних правовідносин дає можливість встановити, що позов поданий повнолітньою особою.

Крім того за приписами частини 1 статті 202 КАС України головуючий у судовому засіданні встановлює особи тих, хто прибув у судове засідання, а також перевіряє повноваження посадових і службових осіб, їхніх представників.

Аналіз наведеної норми процесуального права дає можливість дійти висновку, що встановлення особи учасників справи на підставі законодавчо визначених документів (зокрема, паспорту громадянина), здійснюється судом безпосередньо у судовому засіданні, а не на стадії відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що неподання позивачем на вимогу суду копії паспорту не може бути підставою для повернення позову.

Стосовно висновків суду першої інстанції щодо невиконання ОСОБА_1 вимог ухвали про надання позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог ст.ст. 160, 161 КАС України, не викладення змісту позовних вимог і обставин, якими обґрунтовує свої вимоги, суд апеляційної інстанції зазначає, що поданий адміністративний позов містить позовні вимоги, а також обґрунтування останніх.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що на стадії прийняття рішення щодо відкриття провадження суд позбавлений можливості встановити достатність доводів та обґрунтувань, зазначених позивачем у позовній заяві. З`ясування обґрунтованості та доведеності викладених позовних вимог здійснюється судом під час розгляду справи, а не на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Щодо висновків суду першої інстанції про не подання ОСОБА_1 доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

За приписами ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві ОСОБА_1 вказав докази, які пов`язані з предметом спору.

Більш того, позивач просив витребувати такі докази.

Суд апеляційної інстанції вважає невірним зауваження суду першої інстанції щодо ненадання ОСОБА_1 доказів вжиття заходів для отримання цих доказів самостійно, адже зі змісту прохальної частини клопотання про витребування доказів вбачається, що останні знаходяться у відповідача, оскільки стосуються діяльності останнього, а тому не можуть бути отримані позивачем самостійно.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що суд необмежений щодо збору та витребування доказів після відкриття провадження у справі, а тому повернення адміністративного позову з підстав ненадання доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, є таким, що обмежує право особи на доступ до суду.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року про повернення позовної заяви підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При цьому не підлягає задоволенню вимога апелянта про направлення справи для продовження розгляду до іншого суду, адже судом апеляційної інстанції не встановлені обставини, визначені нормами КАС України, для передачі справи для розгляду до іншого суду.

Керуючись ст.ст. 243, 320, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року в адміністративній справі № 215/1211/21 скасувати, справу направити до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з 14 липня 2022 року та оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 14 липня 2022 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров