Справа № 300/6971/21
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/6971/21 пров. № А/857/5060/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя (судді) в суді першої інстанції Микитюк Р.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

08 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення № 0900-0210-8/3566 від 24 вересня 2021 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в частині не зарахування йому до пільгового страхового стажу період роботи з 09 березня 1987 року по 31 серпня 1993 року на посаді водія автомашини Белаз-548 на відкритих гірничих роботах по вивезенню руди і розкриву з кар`єру Автотранспортного цеху № 2, на Державному підприємстві «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка», відповідно до Списку № 2 розділ I підпункт I пункт 2020100а-11442, код КП 8322.2 та до загального та пільгового стажу періодів роботи з 26 серпня 2006 року по 25 липня 2007 року, з 06 вересня 2007 року по 27 травня 2008 року, з 29 травня 2008 року по 27 квітня 2009 року, з 01 травня 2009 року по 24 червня 2009 року, з 15 липня 2009 року по 20 червня 2010 року, з 01 серпня 2010 року по 20 червня 2011 року, з 03 серпня 2011 року по 20 травня 2012 року, з 13 липня 2012 року по 29 квітня 2013 року, з 08 червня 2013 року по 31 березня 2014 року, з 30 травня 2014 року по 22 лютого 2015 року, з 23 квітня 2015 року по 22 березня 2016 року, на посаді водія автобусу регулярних міських маршрутів пасажирських міських маршрутів з повною зайнятістю робочого часу в режимі повного робочого дня, в Державному унітарному підприємстві міста Москви «Мосгортранс» філіал 17-ий автобусний парк» Російської Федерації; зобов`язати зарахувати до пільгового страхового стажу період роботи з 09 березня 1987 року по 31 серпня 1993 року на посаді водія автомашини Белаз-548 на відкритих гірничих роботах по вивезенню руди і розкриву з кар`єру Автотранспортного цеху № 2, на Державному підприємстві «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка», відповідно до Списку № 2 розділ I підпункт I пункт 2020100а-11442, код КП 8322.2 та до загального та пільгового стажу періодів роботи з 26 серпня 2006 року по 25 липня 2007 року, з 06 вересня 2007 року по 27 травня 2008 року, з 29 травня 2008 року по 27 квітня 2009 року, з 01 травня 2009 року по 24 червня 2009 року, з 15 липня 2009 року по 20 червня 2010 року, з 01 серпня 2010 року по 20 червня 2011 року, з 03 серпня 2011 року по 20 травня 2012 року, з 13 липня 2012 року по 29 квітня 2013 року, з 08 червня 2013 року по 31 березня 2014 року, з 30 травня 2014 року по 22 лютого 2015 року, з 23 квітня 2015 року по 22 березня 2016 року, на посаді водія автобусу регулярних міських маршрутів пасажирських міських маршрутів з повною зайнятістю робочого часу в режимі повного робочого дня, в Державному унітарному підприємстві міста Москви «Мосгортранс» філіал 17-ий автобусний парк» Російської Федерації; зобов`язати призначити пенсію за віком на пільгових умовах, починаючи з дня звернення із заявою про призначення пенсії 05 січня 2021 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 10 жовтня 2020 року досяг 55-тилітнього віку та отримав право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, в тому числі по Списку № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 05 січня 2021 року звернувся до відповідача з письмовою заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, однак відповідач рішенням № 89 від 14 січня 2021 року відмовив йому в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком за списком № 2. 19 липня 2021 року повторно звернувся до відповідача з письмовою заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, однак, відповідач рішенням № 0900-0210-8/35366 від 24 вересня 2021 року повторно відмовив в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком за Списком № 2.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення № 0900-0210-8/3566 від 24.09.2021 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах по Списку № 2, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в частині не зарахування йому до пільгового страхового стажу період роботи з 09.03.1987 по 31.08.1993 на посаді водія автомашини Белаз-548 на відкритих гірничих роботах по вивезенню руди і розкриву з кар`єру Автотранспортного цеху № 2, на Державному підприємстві «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка», відповідно до Списку № 2 розділ I підпункт I пункт 2020100а-11442, код КП 8322.2 та до загального та пільгового стажу періодів роботи з 26.08.2006 по 25.07.2007, з 06.09.2007 по 27.05.2008, з 29.05.2008 по 27.04.2009, з 01.05.2009 по 24.06.2009, з 15.07.2009 по 20.06.2010, з 01.08.2010 по 20.06.2011, з 03.08.2011 по 20.05.2012, з 13.07.2012 по 29.04.2013, з 08.06.2013 по 31.03.2014, з 30.05.2014 по 22.02.2015, з 23.04.2015 по 22.03.2016 на посаді водія автобусу регулярних міських маршрутів пасажирських міських маршрутів з повною зайнятістю робочого часу в режимі повного робочого дня, в Державному унітарному підприємстві міста Москви «Мосгортранс» філіал 17-ий автобусний парк» Російської Федерації. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового страхового стажу період роботи з 09.03.1987 по 31.08.1993 на посаді водія автомашини Белаз-548 на відкритих гірничих роботах по вивезенню руди і розкриву з кар`єру Автотранспортного цеху №2, на Державному підприємстві «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка», відповідно до Списку № 2 розділ I підпункт I пункт 2020100а-11442, код КП 8322.2 та до загального та пільгового стажу періодів роботи з 26.08.2006 по 25.07.2007, з 06.09.2007 по 27.05.2008, з 29.05.2008 по 27.04.2009, з 01.05.2009 по 24.06.2009, з 15.07.2009 по 20.06.2010, з 01.08.2010 по 20.06.2011, з 03.08.2011 по 20.05.2012, з 13.07.2012 по 29.04.2013, з 08.06.2013 по 31.03.2014, з 30.05.2014 по 22.02.2015, з 23.04.2015 по 22.03.2016 на посаді водія автобусу регулярних міських маршрутів пасажирських міських маршрутів з повною зайнятістю робочого часу в режимі повного робочого дня, в Державному унітарному підприємстві міста Москви «Мосгортранс» філіал 17-ий автобусний парк» до спеціального стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та призначити пенсію за віком на пільгових умовах, починаючи з дня звернення із заявою про призначення пенсії 05.01.2021.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належними та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача. Разом з тим, доказів, які б спростовували спірний період трудової діяльності позивача відповідач не надав. Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позов в частині зарахування до пільгового страхового стажу періоду роботи позивача з 09 березня 1987 року по 31 серпня 1993 року на посаді водія автомашини Белаз-548 на відкритих гірничих роботах по вивезенню руди і розкриву з кар`єру Автотранспортного цеху № 2, на Державному підприємстві «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» слід задовольнити. Факт сплати страхових внесків до відповідних фондів Російської Федерації за весь час роботи позивача на посаді водія міського пасажирського транспорту, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, міститься у пільговій довідці № 17-158 від 02 червня 2021 року про підтвердження пільгового стажу ОСОБА_1 , виданій Державним унітарним підприємством міста Москви Мосгортранс філіал 17-ий автобусний парк (а.с.56); довідці № 17-166 від 07 червня 2021 року про заробітну плату за період з 2006 по 2016 рр. (а.с. 57), у яких зазначено, що зі всіх включених у довідки сум заробітної плати проведені відрахування в Пенсійний Фонд Росії (ПФР) та сплата податків, однак відповідач безпідставно не прийняв це до уваги. На підставі викладеного суд першої інстанції вважає, що висновок відповідача про відсутність документального підтвердження сплати страхових внесків (зборів) до Пенсійного фонду Держави СНД за періоди роботи на території Російської Федерації є хибним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не враховував, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність. Вказує, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки Акту документальної перевірки періодів роботи позивача в 17-ому автобусному парку підприємства «Мосгортранс» м. Москва від 08 червня 2021 року № 73, яким встановлено, що ОСОБА_1 як іноземний громадянин мав статус тимчасово перебуваючого іноземного громадянина на території Російської Федерації. В даному акті зазначено, що до 01 січня 2010 року іноземні громадяни, які мали статус тимчасово перебуваючих іноземних громадян на території Російської Федерації відповідно до ст. 7 Федерального закону від 15 грудня 2001 року № 167-ФЗ, не були застрахованими особами по обов`язковому пенсійному страхуванню, таким чином страхові внески не нараховувались. Щодо рішення суду в частині зарахування періоду роботи позивача з 09 березня 1987 року по 31 серпня 1993 року на посаді водія автомашини Белаз-548 на відкритих гірничих роботах по вивезенню руди вказує що при перевірці первинних документів на підприємстві було встановлено, що тільки з 01 січня 1988 року у зв`язку з переходом на нові тарифні ставки професія позивача перейменована на водій Белаз-548А на відкритих гірничих роботах по вивозу руди і розкриву кар`єру вантажопідйомністю 40 тонн (наказ від 09 березня 1988 року № 158-к). Звертає увагу на те, що належним способом захисту права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а не зобов`язання призначити таку пенсію.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що судом першої інстанції вірно встановлено, що факт його роботи на посаді водія 3 класу на автомобілі Белаз 548А підтверджується Актом позапланової перевірки достовірності документів про стаж роботи для призначення (перерахунку) пенсії від 27 січня 2021 року № 16-1/3, виконаний комісією ГУ ПФУ у Львівській області та наказом № 158-К від 09 березня 1988 року. Вказує, що факт сплати ним страхових внесків до відповідних фондів Російської Федерації підтверджується пільговою довідкою № 17-158 від 02 червня 2021 року та довідкою № 17-166 від 07 червня 2021 року про заробітну плату в період з 2006 по 2016 роки. Звертає увагу на те, що його трудова книжка містить всі необхідні записи про роботу в спірний період, ці записи є належним і допустимим доказом підтвердження його трудового стажу та роботи на зазначених посадах, що дає право на призначення пенсії.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з метою призначення пенсії за віком на пільгових умовах 05 січня 2021 року звернувся із заявою до відповідача про призначення пенсії по Списку № 2 та додав відповідні документи (а.с.30-32).

Розглянувши подану заяву позивача та долучені до неї документи, Головним управлінням Пенсійного фонду в Івано-Франківській області прийнято рішення № 89 від 14 січня 2021 року про відмову в призначенні пенсії, оскільки заявником не подано уточнюючих довідок про періоди роботи на посаді водія міського пасажирського транспорту або великовагових автомобілів та відсутній необхідний страховий стаж роботи. Вказано, що згідно з наданими документами страховий стаж ОСОБА_1 становить 22 роки 8 місяців, в тому числі 2 роки 7 місяців стаж роботи за списком № 2 (а.с.34-36).

19 липня 2021 року позивач повторно звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області з письмовою заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с.38-41).

Відповідач рішенням № 0900-0210-8/35366 від 24 вересня 2021 року повторно відмовив позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком за Списком № 2. Зазначено, що до пільгового стажу по списку № 2, визначеного пунктом 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не зараховано період з 27 липня 1983 року по 11 листопада 1983 року, з 20 грудня 1983 року по 03 травня 1984 року, з 09 березня 1987 року по 31 серпня 1993 року, оскільки професії зазначені в пільгових довідках не відповідають постановам № 1173 від 22 серпня 1956 року та № 10 від 26 січня 1991 року. Стаж роботи в Росії не зараховано до загального і пільгового стажу роботи, як водія міського пасажирського транспорту, оскільки в акті перевірки зазначено, що не було сплати внесків. Відповідно до наданих до заяви документів загальний страховий стаж складає 25 років 16 днів, пільговий стаж роботи відсутній (а.с.62-63).

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Стосовно позовної вимоги в частині незарахування до пільгового страхового стажу періоду роботи позивача з 09 березня 1987 року по 31 серпня 1993 року на посаді водія автомашини Белаз-548 на відкритих гірничих роботах по вивезенню руди і розкриву з кар`єру Автотранспортного цеху № 2, на Державному підприємстві «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка», колегія суддів зазначає наступне.

Частиною першою пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема: 2) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Колегія суддів звертає увагу, що вказані положення статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є чинними та неконституційними не визнавалися.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ст. 62 Закону № 1788-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно із п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З огляду на вищевказані норми права, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Разом з цим, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості зазначені неповні чи неточні відомості про роботу працівника у певний період, то для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, на підставі яких можна дійти висновку, де і протягом якого періоду працював працівник. Ці документи можуть бути видані роботодавцем (його правонаступником), архівними установами, до яких передано документи з особового складу для зберігання. Якщо є можливість підтвердити трудовий стаж даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то використовуються ці відомості.

Із записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 слідує, що ОСОБА_1 з 09 березня 1987 року по 31 серпня 1993 року (записи за № 7-11) працював на посаді «водій 3 класу на а/м Белаз 548А по вивезенню розкриву і сірчаної руди дільниці внутрішньо-кар`єрного транспорту, на відкритих гірничих роботах по вивезенню і розкриву Подорожнянського рудника» (а.с.16).

Згідно з пунктом 2010100а-11442 підпункту І розділу І «Списка № 2 производств, работ, профессий, должностей и показателей с вредными и тяжелыми условиями труда, занятость в которых дает право на пенсию по возрасту (по старости) на льготных

условиях», затвердженому Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, до Списку № 2 включено посади водіїв автомобілів, зайнятих на транспортуванні гірської маси в технологічному процесі.

Застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, врегульовано Порядком застосування Списків № 1 та №2 виробництв, робіт і професій, посад та показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі Порядок № 383).

Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 працював на посаді водія автомашини Белаз-548 на відкритих гірничих роботах по вивезенню руди і розкриву з кар`єру Автотранспортного цеху № 2, на Державному підприємстві «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» у період дії «Списка № 2 производств, работ, профессий, должностей и показателей с вредными и тяжелыми условиями труда, занятость в которых дает право на пенсию по возрасту (по старости) на льготных условиях», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, яким була передбачена ця професія, до пільгового стажу зараховується весь період роботи за цією професією при дотриманні вимог, передбачених законодавством.

Факт роботи позивача на посаді водія 3 класу на а/м Белаз 548А по вивезенню розкриву і сірчаної руди дільниці внутрішньо-кар`єрного транспорту, на відкритих гірничих роботах по вивезенню і розкриву Подорожнянського рудника також підтверджується актом позапланової перевірки достовірності документів про стаж роботи для призначення (перерахунку) пенсії згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 27 січня 2021 року № 16-1/3, виконаний комісією ГУ ПФУ у Львівській області, наказом № 158-К від 09 березня 1988 року.

Колегія суддів також зазначає, що посада водія автомобіля Белаз 548А за списком 32 затверджена наказом Генерального директора Роздільське державне гірничо-хімічне підприємство «Сірка» № 421 «а» від 01 червня 1994 року «Про результати атестації робочих місць за умовами праці».

Відповідно до довідки № 39 від 11 березня 2021 року, виданої Державним підприємством «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка», ОСОБА_1 дійсно працював повний робочий день на Державному підприємстві «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» і за період з 09 березня 1987 року по 31 серпня 1993 року виконував роботу по вивезенню сірчаної руди та розкриву на відкритих гірничих роботах, за професією водій автомашини Белаз 548 на відкритих гірничих роботах по вивезенню руди і розкриву з кар`єру Автотранспортного цеху № 2, що передбачена Списком № 2 розділ I підпункт I пункт 2020100а-11442, код КП 8322.2 (а.с.42-55).

Вищевказані документи, як зазначив позивач, надавались відповідачу із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2.

Доводи скаржника про те, що при перевірці первинних документів на підприємстві було встановлено, що тільки з 01 січня 1988 року у зв`язку з переходом на нові тарифні ставки професія позивача перейменована на водій Белаз-548А на відкритих гірничих роботах по вивозу руди і розкриву кар`єру вантажопідйомністю 40 тонн (наказ від 09 березня 1988 року № 158-к) не спростовують факту роботи позивача на роботах із шкідливими і важкими умовами праці на посаді водія автомобілів, зайнятих на транспортуванні гірської маси в технологічному процесі, яка передбачена Списком № 2, весь період роботи на якій повинен зараховуватись до пільгового стажу.

Крім того, суд апеляційної інстанції констатує, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належними та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача. Разом з тим, доказів які б спростовували спірний період трудової діяльності позивача відповідач не надав.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що період роботи позивача з 09 березня 1987 року по 31 серпня 1993 року на посаді водія автомашини Белаз-548 на відкритих гірничих роботах по вивезенню руди і розкриву з кар`єру Автотранспортного цеху № 2, на Державному підприємстві «Роздільське гірничо-хімічне підприємство "Сірка» слід зарахувати до пільгового страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2.

Щодо позовних вимог в частині зарахування до загального та пільгового стажу періодів роботи позивача з 26 серпня 2006 року по 25 липня 2007 року, з 06 вересня 2007 року по 27 травня 2008 року, з 29 травня 2008 року по 27 квітня 2009 року, з 01 травня 2009 року по 24 червня 2009 року, з 15 липня 2009 року по 20 червня 2010 року, з 01 серпня 2010 року по 20 червня 2011 року, з 03 серпня 2011 року по 20 травня 2012 року, з 13 липня 2012 року по 29 квітня 2013 року, з 08 червня 2013 року по 31 березня 2014 року, з 30 травня 2014 року по 22 лютого 2015 року, з 23 квітня 2015 року по 22 березня 2016 року, на посаді водія автобусу регулярних міських маршрутів пасажирських міських маршрутів з повною зайнятістю робочого часу в режимі повного робочого дня, в Державному унітарному підприємстві міста Москви «Мосгортранс» філіал 17-ий автобусний парк» Російської Федерації, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Судом першої інстанції встановлено, що у спірний період з 26 серпня 2006 року по 25 липня 2007 року, з 06 вересня 2007 року по 27 травня 2008 року, з 29 травня 2008 року по 27 квітня 2009 року, з 01 травня 2009 року по 24 червня 2009 року, з 15 липня 2009 року по 20 червня 2010 року, 01 серпня 2010 року по 20 червня 2011 року, з 03 серпня 2011 року по 20 травня 2012 року, з 13 липня 2012 року по 29 квітня 2013 року, з 08 червня 2013 року по 31 березня 2014 року, з 30 травня 2014 року по 22 лютого 2015 року, з 23 квітня 2015 року по 22 березня 2016 року, який відповідач не зарахував позивачу до спеціального стажу роботи згідно оскаржуваного рішення, позивач працював на підприємстві, яке знаходиться на території Російської Федерації.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі Угода від 13 березня 1992 року) закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Враховуючи те, що позивач проживає на території держави Україна, то з огляду на закріплений Угодою від 13 березня 1992 року принцип територіальності, його пенсійне забезпечення повинно здійснюватися за законодавством України.

Визначення поняття страхового стажу та порядок його обчислення врегульовані статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до абзацу першого частини першої, абзацу першого частини другої, абзацу першого частини четвертої цієї статті страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 6 37) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Із записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 слідує, що ОСОБА_1 у вищевказані періоди працював водієм 3-го класу на регулярних міських пасажирських маршрутах на автобусі категорії «Д» в Російській Федерації в Державному унітарному підприємстві міста Москви «Мосгортранс» філіал 17-ий автобусний парк».

Судом першої інстанції встановлено, що листом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 0900-0210-8/3566 від 24 вересня 2021 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Підставою для відмови стало те, що в акті перевірки зазначено, що не було сплати внесків (до Пенсійного фонду Російської Федерації) (а.с.62-63).

Із матеріалів справи слідує, що факт сплати страхових внесків до відповідних фондів Російської Федерації за весь час роботи позивача на посаді водія міського пасажирського транспорту, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах підтверджується, зокрема, пільговою довідкою № 17-158 від 02 червня 2021 року про підтвердження пільгового стажу ОСОБА_1 , виданій Державним унітарним підприємством міста Москви «Мосгортранс» філіал 17-ий автобусний парк». У цій довідці вказано, що відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 30 Федерального закону «Про страхові пенсії» № 400-ФЗ від 28 грудня 2013 року має право на страхову пенсію. Зазначено, що адміністрація філіалу 17 автобусний парк ГУП «Мосгортранс» несе відповідальність за достовірність відомостей, вказаних у довідці відповідно до ст. 28 Федерального закону від 28 грудня 2013 року № 400-ФЗ, від 28 грудня 2013 року «Про страхові пенсії» (а.с.56).

Крім того, у довідці № 17-166 від 07 червня 2021 року про заробітну плату ОСОБА_1 за період з 2006 по 2016 роки, виданій Державним унітарним підприємством міста Москви «Мосгортранс» філіал 17-ий автобусний парк», зазначено, що страхові внески в Пенсійний фонд перераховані у відповідності із законодавством по всіх виплатах (а.с. 57).

Із матеріалів справи слідує, що вищевказані документи надавались відповідачу із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2.

Колегія суддів зазначає, що посилання скаржника на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки Акту документальної (виїзної) перевірки періодів роботи, яка дає право на дострокове пенсійне забезпечення, а також перевірки даних про заробітну плату на ОСОБА_1 , в 17-му автобусному парку № 73 від 08 червня 2021 року не спростовують факту сплати страхових внесків позивачем, встановленого первинними бухгалтерськими документами роботодавця позивача - Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгортранс» філіал 17-ий автобусний парк: пільговою довідкою № 17-158 від 02 червня 2021 року про підтвердження пільгового стажу ОСОБА_1 та довідкою № 17-166 від 07 червня 2021 року про заробітну плату за період з 2006 по 2016 роки.

Вищевказаний Акт перевірки не є первинним бухгалтерським документом, тому обставини, які ним встановлені, не можуть спростовувати документально підтверджені докази. Крім того, вищевказаний Акт містить суперечливі дані, оскільки у ньому встановлено, що згідно платіжних доручень про сплату страхових внесків по додатковому тарифу, особистих рахунках слідує, що страхові внески та додатковий тариф нараховані та сплачені за період з січня 2013 року по березень 2021 року, хоча із трудової книжки позивача слідує, що ОСОБА_1 працював у Державному унітарному підприємстві міста Москви «Мосгортранс» по 22 березня 2016 року.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок відповідача про відсутність документального підтвердження сплати страхових внесків (зборів) до Пенсійного фонду Держави СНД за періоди роботи на території Російської Федерації є хибним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що спірні періоди роботи позивача з 26 серпня 2006 року по 25 липня 2007 року, з 06 вересня 2007 року по 27 травня 2008 року, з 29 травня 2008 року по 27 квітня 2009 року, з 01 травня 2009 року по 24 червня 2009 року, з 15 липня 2009 року по 20 червня 2010 року, 01 серпня 2010 року по 20 червня 2011 року, з 03 серпня 2011 року по 20 травня 2012 року, з 13 липня 2012 року по 29 квітня 2013 року, з 08 червня 2013 року по 31 березня 2014 року, з 30 травня 2014 року по 22 лютого 2015 року, з 23 квітня 2015 року по 22 березня 2016 року, на посаді водія автобусу регулярних міських маршрутів пасажирських міських маршрутів з повною зайнятістю робочого часу в режимі повного робочого дня, в Державному унітарному підприємстві міста Москви «Мосгортранс» філіал 17-ий автобусний парк» Російської Федерації є належним чином підтвердженими, тому мають бути зараховані позивачу до загального та пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про необхідність зобов`язання відповідача - зарахувати позивачу до пільгового страхового стажу період роботи з 09 березня 1987 року по 31 серпня 1993 року на посаді водія автомашини Белаз-548 на відкритих гірничих роботах по вивезенню руди і розкриву з кар`єру Автотранспортного цеху № 2, на Державному підприємстві «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка», відповідно до Списку № 2 розділ I підпункт I пункт 2020100а-11442, код КП 8322.2 та до загального та пільгового стажу періодів роботи з 26 серпня 2006 року по 25 липня 2007 року, з 06 вересня 2007 року по 27 травня 2008 року, з 29 травня 2008 року по 27 квітня 2009 року, з 01 травня 2009 року по 24 червня 2009 року, з 15 липня 2009 року по 20 червня 2010 року, 01 серпня 2010 року по 20 червня 2011 року, з 03 серпня 2011 року по 20 травня 2012 року, з 13 липня 2012 року по 29 квітня 2013 року, з 08 червня 2013 року по 31 березня 2014 року, з 30 травня 2014 року по 22 лютого 2015 року, з 23 квітня 2015 року по 22 березня 2016 року на посаді водія автобусу регулярних міських маршрутів пасажирських міських маршрутів з повною зайнятістю робочого часу в режимі повного робочого дня в Державному унітарному підприємстві міста Москви «Мосгортранс» філіал 17-ий автобусний парк» до загального та пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи наявність необхідного стажу роботи у позивача та те, що документів наданих позивачем достатньо для призначення відповідної пенсії, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що для належного та ефективного захисту порушеного права позивача, з метою уникнення повторного звернення до суду необхідно зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення із заявою про призначення пенсії, 05 січня 2021 року.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року у справі № 300/6971/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 13 липня 2022 року.