Справа № 620/3213/22
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2022 року Чернігів Справа № 620/3213/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі також позивач, ФОП ОСОБА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі також відповідач), про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно господарського штрафу від 16.01.2022 №336026.

Позов мотивовано тим, що оскаржувана постанова прийнята без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та з грубим порушенням Порядку №1567.

Відповідачем відзив не подано.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Статтею 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року № 2344-III передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, в т.ч. державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою КМУ від 11.02.2015р. №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до п. 8 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» від 02.12.2021 № 1579-р реорганізовано Південне міжрегіональне управління Укртансбезпеки та утворено Відділ державного нагляду (контролю) у Миколаївській області як структурний підрозділ Державної служби України з безпеки на транспорті.

Отже, Відділ державного нагляду (контролю) в Миколаївській області є структурним підрозділом апарату Державної служби України з безпеки на транспорті.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженому постановою КМУ від 08.11.2006р. №1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем у справі є Державна служба України з безпеки на транспорті.

16.11.2021, за результатами перевірки транспортного засобу RENAULT PREMIUM 460DXI номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , видане 04.04.2009 РЕВ ДАІ м. Славутич, що належить ОСОБА_1 , Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки складено акт № 295926.

Під час перевірки виявлено порушення, а саме перевезення вантажу без наявних та оформлених документів, передбачених ст.48 цього Закону, зокрема товарно-транспортних накладних. Відповідальність за вказане порушення передбачена абз. 3 ч.1 cт.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

31.12.2021 відповідачем направлено позивачу запрошення у розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 20.01.2022 року (а.с.14-15).

16.01.2022, за результатами розгляду справи, Відділом державного нагляду (контролю) в Миколаївській області винесено постанову № 336026 про застосування до позивача адміністративно господарського штрафу за порушення - перевезення вантажів за відсутності документів, визначених ст. 48 цього Закону, а саме товарно-транспортної накладної на Рено державний номер НОМЕР_1 (акт № 295926) в розмірі 17000 грн. (а.с.17).

Не погодившись з постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимоги п. 8 ч. 2 ст. 2 КАС України означають, що рішення відповідача повинно бути прийнято пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Пропорційність ґрунтується на тому, що рішення суб`єкта владних повноважень породжує правові наслідки як для особи, так і для держави чи її органів, а також може впливати на права та інтереси третіх осіб. Ці інтереси слід враховувати при прийнятті рішення.

Вимоги п. 9 ч. 2 ст. 2 КАС України означають, що рішення відповідача повинно бути прийнято з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. Особа має право брати участь у розгляді її звернення, знати про час та місце розгляду, наводити доводи та заперечення, користуватися правовою допомогою та іншими правами. Якщо особа виявила бажання взяти участь у процесі прийняття рішення, таке її право повинно бути реально забезпечене.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (надалі - Порядок №1567).

Цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Так, пунктом 25 Порядку №1567 передбачено, що справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

З матеріалів справи суд встановив, шо справа про порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт розглядалась за місцем виявлення порушення - за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 60, але за відсутністю письмової заяви уповноваженої особи суб`єкта господарювання, тобто позивача, що є порушенням пункту 25 Порядку № 1567.

Крім того, позивача запрошено у розгляді справи на 20.01.2022 ( а.с. 14), проте оскаржувана постанова прийнята 16.01.2022, тобто до встановленого у запрошенні строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача ( ч. 2 ст. 77 КАС України ).

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, доказів, які б спростовували доводи позивача, не надав.

Вказані обставини свідчать, що оскаржувана постанова прийнята без урахування принципу пропорційності, та без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення, що є порушенням положень ст. 2 КАС України, а отже, є достатньою підставою для визнання протиправною та скасування спірної постанови.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Судом враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Щодо питання про стягнення понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн, суд зазначає таке.

Як вбачається з квитанції від 17.02.2022 № 177, витрати на правничу допомогу складають 2000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст. 134 КАС України).

Приписами частин 4-6 ст. 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Зі змісту вказаних норм слідує, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

З матеріалів справи видно, що 17.02.2022 між позивачем та адвокатом Максак Т.Л. укладено договір про надання правової допомоги. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надані: договір про надання правової допомоги від 17.02.2022, рахунок -фактура від 17.02.2022, копія ордеру, квитанція від 17.02.2022 № 177 про сплату послуг на суму 2000,00 грн.

Отже, дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, суд доходить висновку, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально.

Таким чином, враховуючи те, що адміністративний позов задоволено, на користь позивача необхідно стягнути судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 2000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, на користь позивача підлягає стягненню, сплачений ним при поданні позовної заяви, судовий збір в розмірі 2481,00 грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 16.01.2022 № 336026 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня), сплачений відповідно до квитанції № 176 від 17.02.2022 та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн (дві тисячі грн), сплачені відповідно до квитанції від 17.02.2022 № 177.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті просп.Перемоги, буд.14,м.Київ,01135 .

Повний текст рішення виготовлено 13 липня 2022 року.

Суддя І.І. Соломко