Справа № 400/1252/21
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/1252/21

Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

ухвалу суду першої інстанції прийнято у

м. Миколаїв, 21 січня 2022 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Градовського Ю.М., Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на окрему ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) щодо обмеження максимальним розміром з 01.04.2019 пенсії ОСОБА_1 призначеної відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01.04.2019 року без обмеження її розміру.

На виконання вказаного судового рішення Миколаївським окружним адміністративним судом 25.05.2021р. було видано виконавчий лист.

20.12.2021р. до Миколаївського окружного адміністративного суду від позивача у справі надійшла заява в порядку ст. 383 КАС України, в якій позивач просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, які полягають у неналежному виконанні рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.04.2021р. по справі № 400/1252/21, а саме відмови у здійсненні виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром;

- зобов`язати керівника головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити заходи задля усунення порушень прав Позивача, а саме забезпечення проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром;

- зобов`язати керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повідомити Миколаївський окружний адміністративний суд про результати вжитих заходів.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що 14.12.2021р. він отримав відповідь від відповідача на свій запит стосовно порядку виконання рішення у іншій адміністративній справі - №400/5006/21, яка фактично містила повідомлення про припинення виконання рішення суду у даній справі №400/1252/21 від 14.04.2021р. щодо виплати йому перерахованої пенсії на підставі довідки Адміністрації ДПСУ №11/604 від 23.07.2020р., без обмеження максимальним розміром. Таким чином, позивач вважає, що рішення відповідача здійснювати виплату пенсії Позивачу (під час виконання рішення суду у справі №400/5002/21) вчинено всупереч судовому рішенню у даній справі, що свідчить в свою чергу про невиконання відповідачем рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.04.2021р. у справі № 400/1252/21.

Відповідач проти задоволення заяви заперечував, вважаючи відсутніми порушення з боку органу ПФУ та наголошуючи про те, що ним було належним чином та у повному обсязі виконано судове рішення у даній справі.

21.01.2021р. Миколаївським окружним адміністративним судом було прийнято окрему ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, які полягають у неналежному виконанні рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 у справі № 400/1252/21.

Зазначено про необхідність Головному управлінню Пенсійного фонду України в Миколаївській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

Встановлено строк для надання відповіді на окрему ухвалу 30 календарних днів з дня її отримання.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати окрему ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.01.2021р. по даній справі.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, орган ПФУ зазначає, що на виконання рішення у даній справі відповідачем перераховано було пенсію позивача з 01.04.2019р. без обмеження її розміру. Розмір пенсії склав 21481,42грн., а саме: 21074,55 грн. основний розмір пенсії (30106,50 *70%) та 406,87грн. надбавка за особливі заслуги. В подальшому, на підставі рішення Миколаївського оружного адміністративного суду від 07.10.2021р. у справі №400/5006/21, пенсію позивачу було перераховано з 01.06.2021р. Основний розмір пенсії становить 27095,85 грн.: 30106,50 грн. (загальний розмір грошового забезпечення) х 90% (за 38 років вислуги). До основного розміру пенсії встановлено пенсію за особливі заслуги перед Україною в розмірі: станом на 01.06.2021 - 406,87 грн. (1769,00 грн. х 23%, з 01.07.2021 - 426,42 грн. (1854,00 грн. х 23%), з 01.01.2021 - 444,82 грн. (1934х23%). Загальний розмір пенсії склав: з 01.06.2021 - 27502,72 грн., з 01.07.2021 - 27522,27 грн., з 01.12.2021 - 27540,67 грн. Відповідач наголошує, що у зв`язку із виконанням судового рішення у справі №400/5006/21 умови пенсійного забезпечення Позивача змінились. Відтак, підстави для продовження виплати його пенсії без обмеження її максимальним розміром, нарахованої на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.04.2021р. по справі № 400/1252/21, відсутні.

Судова колегія вважає, що у відповідності до ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заяву позивача в порядку ст. 383 КАС України та приймаючи окрему ухвалу по справі №400/1252/21, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено ст.ст. 14, 370 КАС України, та дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду по справі №400/1252/21.

Суд першої інстанції також зазначив, що відповідач повинен на виконання рішення суду у даній справі виплачувати позивачу пенсію без обмеження її максимальним розміром.

Надаючи оцінку висновку суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Приписами статті 14 КАС України передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

У відповідності до ч.2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За визначенням ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Конвенції, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19.03.1997, заява №18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6.

Тобто, правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з положеннями статті 129-1 Конституції України.

У розумінні вимог ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Процесуальне законодавство визначає одним з видів судового контролю за виконанням судового рішення, - визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

В свою чергу згідно з ч.6 ст. 383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

При цьому, необхідною передумовою щодо задоволення судом заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, є встановлення обставин протиправності таких рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Суд акцентує увагу на тому, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

Як свідчать матеріали справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.11.2020р. у справі № 400/3386/20, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області було зобов`язано здійснити з 1 квітня 2019 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно наданої Адміністрації ДПСУ довідки від 23.07.2020 року №11/604, з урахуванням виплачених сум.

На виконання вказаного рішення. Відповідачем було здійснено перерахунок пенсії позивача при цьому обмеживши її максимальним розміром на підставі приписів ЗУ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи « № 3668-VI від 08.07.2011р.

Такі дії відповідача щодо обмеження максимальним розміром перерахованої пенсії позивача на підставі довідки Адміністрації ДПСУ довідки від 23.07.2020 року №11/604 були оскаржені позивачем до суду та розглядались у межах даної справи.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.04.2021р. у даній справі № 400/1252/21, як вже було зазначено вище, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області було зобов`язано перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01.04.2019 року без обмеження її розміру.

На виконання рішення суду від 14.04.2021 року у справі №400/1252/21, відповідачем з 01.04.2019 здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 відповідно до довідки Адміністрації ДПС України від 23.07.2020 №11/604 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії за нормами, чинними на 05.03.2019.

При перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019 (на виконання рішення суду по справі № 400/1252/21), (перерахунок здійснено 19.04.2021р., що підтверджується листом відповідача від 16.06.2021р.), останнім зменшено основний розмір призначеної позивачу пенсії з 90 відсотків до 70 відсотків сум грошового забезпечення.

Позивач, не погодившись із таким зменшенням звернувся до суду з відповідним позовом, за результатами розгляду якого Миколаївським окружним адміністративним судом було прийнято рішення від 07.10.2021р. у справі №400/5006/21, яким визнав протиправними дії ГУ ПФУ щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 90 % грошового забезпечення до 70 % грошового забезпечення при проведенні 01.06.2021 року перерахунку основного розміру пенсії на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України № 11/604 від 23.07.2020 року про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року та у рішенні по справі № 400/1252/21 визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо обмеження максимальним розміром з 01.04.2019 пенсії ОСОБА_1 , призначеної відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ.

Відповідач, як на підставу виплати позивачу пенсії з обмеженням її максимальним розміром після перерахунку відповідно до рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.10.2021р. у справі №400/5006/21, посилається на те, що у зв`язку із виконанням цього судового рішення, умови пенсійного забезпечення змінились. Отже, на думку відповідача, підстави для продовження виплати пенсії без обмеження максимальним розміром, нарахованої на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 по справі № 400/1252/21, відсутні.

Між тим, колегія суддів такі доводи вважає хибними та необґрунтованими, оскільки вони жодними належними доказами не підтвердженні.

Так, на переконання судової колегії, суд першої інстанції у своїй окремій ухвалі вірно звернув увагу на те, що пенсію позивачу у розмірі 90% суми грошового забезпечення було призначено в 2000 році. В свою чергу, протиправне зменшення відповідачем відсоткового розміру пенсії та протиправне обмеження її розміру максимальним не є зміною умов пенсійного забезпечення позивача.

Апеляційний суд погоджується з твердженням суду першої інстанції, що судове рішення у справі №400/5006/21 ніяким чином не змінює умов пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , позаяк предметом його позову, що розглядався у межах адміністративної справи №400/5006/21 були протиправні дії ГУ ПФУ в Миколаївській області зі зменшення відсоткового розміру пенсії позивача, при здійснення її перерахунку на підставі довідки Адміністрації ДПСУ від 23.07.2020р. №11/604.

Відтак, відповідач повинен на виконання рішення суду у даній справі № 400/1252/21 виплачувати позивачу пенсію, перераховану на підставі довідки Адміністрації ДПСУ №11/604 від 23.07.2020р. без обмеження її розміру максимальним, про що було ґрунтовно вказано у своїй окремій ухвалі судом першої інстанції.

З огляду на усе викладене вище, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо виконання рішення суду по справі № 400/1252/21 та обґрунтованість заяви позивача та її задоволення.

За вказаного, судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України» ) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Загалом доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а окрему ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.01.2022 року у даній справі - без змін.

Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - залишити без задоволення.

Окрему ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022р. у справі № 400/1252/21 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Градовський Ю.М. Шеметенко Л.П.