Справа № 711/680/22
Суддя: Позарецька С. М.
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/680/22
Номер провадження № 2-а/711/30/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді: Позарецької С.М.,

при секретарі - Ковальовій О.В.,

за участю представника

позивача адвоката Сененко К.В.

представника відповідача

за довіреністю Лебідь А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора 3 роти батальйону №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Хижняк Олександра Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, інспектора 3 роти батальйону №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Хижняк Олександра Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Свої позовні вимоги мотивує тим, що постановою серія ЕАО №5151940 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП. Вважає, що інспектором не проведено процедури розгляду цієї справи; не роз`яснено підстав для притягнення до адмінвідповідальності; не повідомлено про права та обов`язки, визначені ст. 268 КУпАП; не були надані докази про те, що він (позивач) керував транспортним засобом; оскаржувана постанова містить відомості, які не відповідають дійсності (зазначено час вчинення правопорушення 15.12.2021р. о 23-13, хоча цього фізично не могло бути, оскільки в той час він більш, ніж годину знаходився поряд з інспектором).

Таким чином, позивач просить суд, - скасувати постанову від 15.12.2021р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП та закрити провадження у справі.

Ухвалою суду від 01.04.2022р. поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним позовом та прийнято, відкрито провадження по справі і призначено її до розгляду по суті.

Відповідачами подані відзиви на позов, за якими просять відмовити у його задоволенні. Зазначено, що 15.12.2021р. бл. 21-32 інспектор ОСОБА_2 ніс службу за забезпеченню публічної безпеки і порядку, шляхом патрулювання на службовому автомобілі та виконував службові обов`язки відповідно до повноважень, передбачених ЗУ «Про Національну поліцію». В цей час на службовий планшет надійшло повідомлення про те, що о 21-30 їде автомобіль НОМЕР_1 , водій знаходиться в нетверезому стані, під час руху здійснює різкі маневри на дорозі, заїжджає на бордюр. Виявивши вказаний транспортний засіб, що знаходиться в орієнтуванні, автомобіль було зупинено.

Зупинивши зазначений транспортний засіб, інспектор звернувся до водія, який був за кермом автомобіля, представився та проінформував про причину зупинки.

Надалі, інспектор поліції оголосив законні вимоги щодо пред`явлення посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб. Під час спілкування з водієм позивачем по справі, у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння і запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Після встановлення особи та складання адміністративних матеріалів за ч.2 ст. 130 КУпАП, інспектором поліції відповідачем по справі, було з`ясовано, що позивач позбавлений права керування транспортним засобом на строк 1 рік, відповідно до постанови Придніпровського райсуду м.Черкаси від 09.09.2021р.

Таким чином, було встановлено, що позивачем порушено п.2.1а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена адмінвідповідальність за ч.4 ст. 126 КУпАП. При цьому, інспектором було здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення відповідно до положень КУпАП. Крім того, за результатами розгляду справи відповідно ОСОБА_1 було винесено постанову ЕАО №5151940 за ч.4 ст. 126 КУпАП. Під час розгляду справи позивач факт вчинення вказаного адмінправопорушення не заперечував. Із постановою позивача було ознайомлено, але він відмовився від її отримання, а тому постанову направлено рекомендованим листом за місцем проживання позивача.

У відзивах зазначено, що позивача було повідомлено про підстави для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП і він знав про те, що його позбавлено права керування транспортним засобом за те, що він керував в стані сп`яніння. Інспектором перевірено особу позивача за даними бази ІПНП «Армор» на службовому планшеті і було встановлено, що його дійсно позбавлено права керування. Права скористатися правовою допомогою позивача ніхто не позбавляв та ніхто в цьому не перешкоджав. З моменту зупинки транспортного засобу та до винесення постанови пройшло не менше 1 години, в той час, коли відносно позивача складались адмінматеріали за ч.2 ст. 130 КУпАП, позивач не виявив бажання скористатися правовою допомогою.

Також зазначено, що твердження позивача про те, що йому не було надано доказів, є не зрозумілими, - які саме докази відповідач повинен був пред`явити, оскільки на місці зупинки транспортного засобу, з автомобіля НОМЕР_1 вийшов лише ОСОБА_1 та за час спілкування з поліцейським неодноразово зізнавався, що саме він керував автомобілем та просив не накладати стягнення, що підтверджується відеозаписами з боді-камер файл 2_ (06хв.13сек. та 087хв.42сек); файл 3_ (03хв.25сек) та інш.

Відповідачі вважають, що постанова щодо позивача винесена відповідно до норм чинного законодавства і підстав для її скасування не вбачається. Отже, просять відмовити у задоволенні позову.

В судове засідання позивач не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача просила позовні вимоги задовольнити, враховуючи доводи, викладені у позовній заяві. Крім того, зазначила, що позивач 15.12.2021р. не отримував постанову, а отримав її поштовим відправленням лише 18.01.2022р., а тому вважає, що строк звернення до суду (подано 27.01.2022р.) пропущено ним з поважних причин. Також просила судові витрати залишити за позивачем.

В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову, враховуючи доводи відзиву. Не заперечувала проти поновлення позивачу строку звернення до суду з даним позовом.

В судове засідання відповідач не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Подано відзив на позов, за яким просить відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, переглянувши надані відповідачем відеозаписи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за таких обставин:

спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Законом України «Про Національну поліцію», Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно - правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

В судовому засіданні встановлено, що 15.12.2021р. о 23-22 працівником поліції інспектором УПП в Черкаській області Хижняком О.В., який ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку та виконував службові обов`язки, враховуючи отримане повідомлення ЕО №3733 про рух вулицями міста Черкаси автомобіля НОМЕР_1 , водій якого знаходиться у нетверезому стані, - встановлено факт порушення водієм ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки Опель Вектра, н/з НОМЕР_1 , який йому ж і належить, пункту 2.1 а) ПДР України, а саме, - керував ТЗ, будучи позбавленим права керування транспортним засобом.

Працівником поліції Хижняк О.В. винесено постанову серія ЕАО №5151940 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП і накладено стягнення - штраф у розмірі 20400грн. З постановою позивача було ознайомлено, але він відмовився від її отримання на місці, а тому копія постанови направлена йому за місцем проживання 16.12.2021р., яка 18.01.2022р. ним отримана.

Крім того, відповідно до даних єдиного обліку та рапорту інспектора поліції Хижняка О.В. ним 15.12.2021р. відносно ОСОБА_1 складено протокол за ч.2 ст. 130 КУпАП та постанову за ч.4 ст. 126 КУпАП.

Також встановлено, що постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.09.2021р. (справа №711/4160/21) ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком 1 рік. Вказане судове рішення набрало законної сили 20.09.2021р.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 8 ч.1 статті 23 Закону «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. У пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9. ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, - посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (п.2.1 а) ПДР України).

Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.4 ст. 126 КУпАП).

Частиною 1 статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення на транспорті, про порушення правил користування засобами транспорту та правил дорожнього руху, передбачені частиною четвертою статті 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (ч.ч.2, 3 ст. 222 КУпАП).

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення, в т.ч. передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Статтею 258 КУпАП передбачені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Зокрема, протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Як зазначено у статті 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень п. 2 розділу III вказаної Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема, ч. 4 ст.126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення, крім даних, визначених частиною другою статті 283 КУпАП, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зазначені норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення правопорушення. При цьому, не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.

За приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справи і накладення штрафу інспекторами поліції фактично відбувається в спрощеному порядку, відтак, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху (зокрема, - правопорушення на транспорті, порушення правил користування транспортним засобом, порушення правил дорожнього руху), має спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення та під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, в іншому випадку правомірність своїх дій доводити у судовому порядку з можливістю скористатись правовою допомогою. При цьому, застосування процедури спрощеного (скороченого) провадження не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адмінвідповідальності, передбачених КУпАП.

На думку суду, в даному випадку, мало місце адміністративне правопорушення щодо порушення водієм позивачем по справі, правил дорожнього руху, порушення правил користування засобами транспорту, а тому підлягають до застосування норми ч.5 ст. 258 КУпАП.

Згідно із нормами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, для вирішення питання про наявність (відсутність) адміністративного правопорушення необхідно по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, за результатами розгляду справи, суд встановив відсутність належних, допустимих та переконливих доказів, які б свідчили про відсутність провини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. Так, беззаперечним є той факт, що постановою суду від 09.09.2021р., яка набрала законної сили, ОСОБА_1 , зокрема позбавлений права керування транспортним засобом на 1 рік і вище вказане адмінправопорушення вчинив в період цього терміну. Крім того, незважаючи на оскарження постанови від 15.12.2021р. про притягнення його до відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, позивачем не зазначено жодних обставин про те, що він не керував транспортним засобом при подіях 15.12.2021р. При цьому, він вказує лише про те, що відповідачем не надано доказів того, що він керував автомобілем.

Між тим, за дослідженими під час розгляду даної справи доказами (відомості єдиного обліку), встановлено, що відносно ОСОБА_1 15.12.2021р. був складений протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП. Доказів у спосіб та порядку, що визначені КАС України, на підтвердження доводів, зазначених представником позивача в судовому засіданні про те, що рішенням суду відносно ОСОБА_1 закрите провадження по справі за ч.2 ст. 130 КУпАП, не надано. Крім того, безпідставними є доводи представника позивача на те, що такі обставини не підлягають доказуванню, оскільки позивач судове рішення у адміністративній справі до суду не надав, а відповідачі, як вказала представник відповідача, не були учасниками розгляду іншої справи.

Також слід звернути увагу, що преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню. Між тим, передбачене частиною першою статті 72 КАС України та частиною четвертою статті 78 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративний суд не повинен сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

При перегляді відеозаписів, наданих відповідачами, встановлено, що ОСОБА_1 під час подій 15.12.2021р., не заперечував проти того, що він керував автомобілем НОМЕР_1 , а тому відповідно у працівника поліції і не було підстав складати протокол до постанови, враховуючи норми ст. 258 КУпАП. Отже, в даному випадку у відповідача відсутні підстави спростовувати доводи позивача, оскільки він не вказував і не вказує при розгляді даної справи обставин того, що він не керував автомобілем. Як і не вказує про те, що автомобілем керувала інша особа. Також суд враховує у сукупності: поведінку ОСОБА_1 (користування транспортним засобом, наявність у нього ключів від автомобіля та передачу їх працівнику поліції тощо), його неодноразові пояснення працівникам поліції, які зафіксовані на відеозаписі, про те, що саме він керував автомобілем і просив не накладати на нього стягнення. Крім того, норми КУпАП не передбачають обов`язку працівника поліції фіксувати факт правопорушення та/чи складання постанови, оскільки лише норми ч.2 ст. 266 КУпАП передбачають безперервну відеофіксацію проведення освідування особи на стан сп`яніння або у присутності свідків. Під час розгляду справи судом з`ясовувалося питання щодо необхідності явки ОСОБА_1 в судове засідання щодо надання ним пояснень задля з`ясування обставин подій, які мали місце 15.12.2021р., на що представник позивача зазначила про відсутність такої потреби.

Щодо доводів представника позивача про недотримання інспектором поліції процедури розгляду справи, то постанова складена відповідно до вимог КУпАП. Крім того, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху має спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення та під час складання постанови, в іншому випадку правомірність своїх дій доводити у судовому порядку. В даному випадку позивач скористався правом подати вказаний адміністративний позов, який прийнятий судом і здійснюється його розгляд, в тому числі за участі представника позивача.

Також слід зазначити, що навіть, якщо і допустити, що ОСОБА_1 не вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП, то це не свідчить про відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП, враховуючи ту сукупність доказів, яка досліджена під час розгляду даної адміністративної справи. Суд вважає, що доводи, на які посилається сторона позивача, - не є такими, що свідчать про незаконність вказаної постанови. Що стосується позиції про розбіжності у часі скоєння правопорушення, то це також не впливає на встановлений факт вчинення ОСОБА_1 , як водієм, правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП.

На думку суду, постанова від 15.12.2021р. відповідає вимогам чинного законодавства. Під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення. Твердження позивача не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами під час розгляду справи.

За таких обставин, факт вчинення позивачем ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, є доведеним, притягнення його до адміністративної відповідальності вважається законним, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 268, 286 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора 3 роти батальйону №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Хижняк Олександра Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 06.07.2022р.

Головуючий: С. М. Позарецька