Справа № 640/17348/19
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.

за участю секретаря Дудин А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кабінету Міністрів України про визнання протиправними дії відповідача щодо ініціювання дисциплінарного провадження стосовно Голови Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_1 на засіданні Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року; визнання протиправним та скасування рішення Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року (оформлене протоколом засідання Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року за №28) щодо ініціювання дисциплінарного провадження стосовно Голови Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_1 ; визнання протиправним та скасування розпорядження Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року №557-р «Про відсторонення ОСОБА_1 від виконання повноважень за посадою Голови Державної служби України з безпеки на транспорті».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року №295-Р «Про призначення ОСОБА_1 Головою Державної служби України з безпеки на транспорті» призначено позивача Головою Державної служби України з безпеки на транспорті.

Листом від 17 липня 2019 року №02-01/1091 керівник Офісу Президента України повідомив Прем`єр-міністра України про результати зустрічей підприємств з Президентом України щодо контролю автомобільних комерційних перевезень та габаритно-вагового контролю, який належить до функцій Укртрансбезпеки. Зміст вказаного листа свідчить, що внаслідок дій керівництва зазначеного органу виконання Державною службою України з питань безпеки на транспорті завдань, покладених на службу, стало неефективним.

У вказаному листі керівник Офісу Президента України запропонував Прем`єр-міністру України ініціювати підготовку подання та розглянути на черговому засіданні Кабінету Міністрів України питання стосовно звільнення з посади Голови Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_1 ..

Листом від 17 липня 2019 року №24754/1/1-19 Прем`єр-міністр України з метою опрацювання інформації, зазначеної у листі від 17 липня 2019 року №02-01/1091, надав доручення міністру, який забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, щодо опрацювання та подання Кабінету Міністрів України в установленому порядку відповідних пропозицій.

Відповідно до пункту 13 частини 2 статті 18 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» в.о. Міністра інфраструктури України внесено пропозицію щодо ініціювання дисциплінарного провадження стосовно Голови Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_1 та проект розпорядження «Про відсторонення ОСОБА_1 від виконання повноважень за посадою Голови Державної служби України з безпеки на транспорті».

17 липня 2019 року на засіданні Уряду Кабінетом Міністрів України ініційоване дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 , а також прийнято розпорядження №557-р про відсторонення останнього від виконання повноважень та надано доручення Комісії з питань вищого корпусу державної служби здійснити зазначене дисциплінарне провадження.

Вважаючи протиправними дії та рішення відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України гарантовано, що держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини (стаття 1 Кодексу законів про працю України).

Указом Президента України №436/2019 від 25.06.2019 затверджено Положення про Офіс Президента України (далі - Положення №436/2019), згідно яким Офіс Президента України (далі - Офіс) є постійно діючим допоміжним органом, утвореним Президентом України відповідно до пункту 28 частини першої статті 106 Конституції України.

Основними завданнями Офісу є організаційне, правове, консультативне, інформаційне, експертно-аналітичне та інше забезпечення здійснення Президентом України визначених Конституцією України повноважень.

До складу Офісу входить, зокрема, керівник Офісу Президента України, який:

1) здійснює загальне керівництва Офісом, спрямовує його діяльність на ефективне забезпечення здійснення Президентом України визначених Конституцією України повноважень, представляє Офіс у відносинах з іншими органами, підприємствами, установами та організаціями;

2) подає на підпис Президентові України проекти указів, розпоряджень Президента України, закони України, що надійшли на підпис, проекти пропозицій Президента України до законів для застосування щодо них права вето, конституційних подань, звернень Президента України до Конституційного Суду України, листів та інших документів, підписує додатки до актів Президента України;

3) вносить Президентові України пропозиції щодо призначення на посади, звільнення з посад Першого заступника, заступників Керівника Офісу Президента України, Керівника Апарату Офісу Президента України, Прес-секретаря Президента України, представників Президента України, уповноважених Президента України;

4) координує діяльність Першого заступника та заступників Керівника Офісу Президента України, Керівника Апарату Офісу Президента України, Прес-секретаря Президента України, представників Президента України, уповноважених Президента України, забезпечує координацію роботи структурних підрозділів Офісу;

5) забезпечує координацію роботи консультативних, дорадчих та інших утворених Президентом України допоміжних органів і служб, їх взаємодію зі структурними підрозділами Офісу;

6) організовує контроль за виконанням указів, розпоряджень Президента України;

7) визначає порядок відвідування громадянами та охорони адміністративних будинків і службових приміщень Офісу;

8) реалізовує в межах повноважень, визначених законодавством, державну політику у сфері охорони державної таємниці;

9) здійснює інші повноваження відповідно до законодавства.

Керівник Апарату Офісу Президента України здійснює повноваження з питань державної служби та організації роботи державних службовців та інших працівників в Офісі.

Згідно статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України (Уряд України) є вищим органом у системі органів виконавчої влади. Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України спрямовує і координує роботу міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які забезпечують проведення державної політики у відповідних сферах суспільного і державного життя, виконання Конституції та законів України, актів Президента України, додержання прав і свобод людини та громадянина.

У пунктом 9-2 статті 116 Конституції України передбачено, що Кабінет Міністрів України призначає на посади та звільняє з посад за поданням Прем`єр-міністра України керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11 лютого 2015 р., визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно п. 11 Положення очолює Укртрансбезпеку Голова, якого призначає на посаду та звільняє з посади Кабінет Міністрів України за поданням Прем`єр-міністра України, внесеним на підставі пропозицій Міністра інфраструктури.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» від 17 березня 2011 р. № 3166-VI Кабінет Міністрів України спрямовує та координує діяльність центральних органів виконавчої влади через міністра у порядку, визначеному цим Законом та актами Кабінету Міністрів України.

У п.13,15 ч.1 ст.18 вказаного Закону зазначено, що Міністр порушує перед Кабінетом Міністрів України питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності керівника центрального органу виконавчої влади та його заступників; ініціює питання щодо проведення службового розслідування стосовно керівника центрального органу виконавчої влади, його заступників, інших державних службовців і працівників апарату центрального органу виконавчої влади та його територіальних органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.

Статтею 68 Закону України «Про державну службу» також передбачено, що дисциплінарні провадження ініціюються суб`єктом призначення.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що повноваження стосовно ініціювання дисциплінарного провадження стосовно керівника центрального органу виконавчої влади належить Кабінету Міністрів України за поданням профільного міністра.

В даному випадку, як встановлено вище по тексту постанови, пропозицію щодо ініціювання дисциплінарного провадження стосовно Голови Державної служби України з питань безпеки на наземному транспорті ОСОБА_1 було подано керівником Офісу Президента України ОСОБА_2, що, як правильно зазначив суд першої інстанції, суперечить вимогам пункту 13 частини 2 статті 18 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» (т.1 а.с. 24-26).

17.07.2019 Прем`єр-міністром України було складено резолюцію №24754/1/1-19 до листа Керівника Офісу Президента України від 17.07.2019 №02-01/1091, в якому останній просив опрацювати та подати Кабінетові Міністрів в установленому порядку відповідні пропозиції 17.07.2019 (т 1, а.с. 27).

На виконання вказаної вище резолюції в.о. Міністра інфраструктури України ОСОБА_3 було внесено до Кабінету Міністрів України в установленому порядку пропозицію щодо ініціювання дисциплінарного провадження стосовно Голови Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_1 та проєкт розпорядження «Про відсторонення ОСОБА_1 від виконання повноважень за посадою Голови Державної служби України з безпеки на транспорті» (т.1 а.с. 28).

Отже фактично пропозицію щодо ініціювання дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 та проєкт розпорядження в.о. Міністра інфраструктури України ОСОБА_3 було внесено до Кабінету Міністрів України не у відповідності до 13 частини 2 статті 18 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», а на виконання резолюції Прем`єр-міністра України до листа Керівника Офісу Президента України від 17.07.2019 №02-01/1091, що суперечить нормам законодавства.

Згідно Витягу з протоколу засідання Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 №28 прийнято розпорядження Кабінету Міністрів України «Про відсторонення ОСОБА_1 від виконання повноважень за посадою Голови Державної служби України з безпеки на транспорті» та ініційовано дисциплінарне провадження.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначені Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII (надалі за текстом - «Закон № 889-VIII»).

Частиною 2 статті 6 Закону № 889-VIII передбачено, що до категорії «А» посад державної служби (вищий корпус державної служби) віднесено, зокрема керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Кабінету Міністрів України, та їх заступників; керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, та їх заступників.

Згідно ч. 1 ст. 64 Закону України «Про державну службу» за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення (ч. 1 ст. 65 Закону України «Про державну службу»).

Частиною 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» встановлено, що дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення; 15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

Відповідно до ст. 72 Закону України «Про державну службу» на час здійснення дисциплінарного провадження державний службовець може бути відсторонений від виконання посадових обов`язків. Невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, що могло призвести або призвело до людських жертв, заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду фізичними або юридичним особам, державі, територіальній громаді, є підставою для відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків. Рішення про відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків приймається відповідно керівником державної служби або суб`єктом призначення.

Основною умовою для відсторонення від посадових обов`язків є вчинення державним службовцем вчинку, який підпадає під ознаки дисциплінарного проступку, а рішення про застосування чи незастосування такого заходу приймається суб`єктом призначення за результатами оцінки всіх обставин справи.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що дисциплінарне провадження стосовно позивача ініційоване з підстав, викладених у листі Керівника Офісу Президента Україна з інформацією стосовно ймовірних порушень посадових осіб Державної служби з безпеки на транспорті, а відсторонення від виконання посадових обов`язків без встановлення факту вчинення позивачем вчинку, який підпадає під ознаки дисциплінарного проступку.

Враховуючи викладене у сукупності, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 13.07.2022.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю. Коротких