Справа № 640/16016/21
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Черпіцької Л.Т.,

за участю секретаря - Ворони Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 вересня 2021 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент ДАБК) від 19 травня 2020 року № 119, яким скасовано право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт із реконструкції квартири АДРЕСА_1 від 12 травня 2020 року № КВ22;

- зобов`язати Департамент ДАБК зареєструвати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації на об`єкт будівництва «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 ».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 вересня 2021 року вказаний адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції надав неналежну оцінку дослідженим доказам, а також неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Скаржник вказує на те, що замовником будівництва ОСОБА_1 наведені недостовірні дані у повідомленні № КВ 22 про початок виконання будівельних робіт в частині необхідності отримання містобудівних умов та обмежень, загальної площі квартири. Крім того будівельні роботи із реконструкції проведені на підставі проекту, затвердженого замовником, однак розробленого з порушенням законодавства сфері містобудівної діяльності (не виконано вимоги містобудівних умов та обмежень). Також відповідач просить врахувати, що скасування реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт може бути як наслідком самостійного виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних, так і шляхом здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю у формі проведення планових та позапланових перевірок. Додатково скаржник зазначив, що наказ від 19 травня 2020 року № 119 за своїми формою та змістом відповідає вимогам Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що відповідач скасував право на початок будівельних робіт без визначення чіткої підстави для прийняття такого рішення, чим грубо порушив принцип верховенства права та правової визначеності, унеможливив належний захист прав. Також позивач вважає, що обов`язковою умовою для скасування реєстрації права на початок виконання будівельних робіт є невиконання вимог припису про усунення порушень, в той час як вона не отримувала від відповідача відповідний припис. Крім того позивач наполягає на тому, що оскаржуваний наказ винесено з порушенням вимог закону, яке полягає в незабезпеченні суб`єкту містобудування права бути присутнім під час державного архітектурно-будівельного контролю.

Ухвалою суду від 10 лютого 2022 року ОСОБА_1 було зобов`язано надати належним чином завірену копію проектної документації (її частини, в якій зазначені відомості, необхідні для перевірки доводів відповідача про зміну зовнішньої конфігурації та функціонального призначення приміщення внаслідок виконання робіт з реконструкції).

На виконання зазначеної ухвали позивач 29 червня 2022 року надала примірник проекту реконструкції квартири АДРЕСА_1 .

Під час судового засідання представник відповідача підтримала апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та просив суд відмовити в її задоволенні, посилаючись на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Департаменту ДАБК задовольнити частково, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 вересня 2021 року - скасувати в частині задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача вчинити дії, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності згідно з договором купівлі-продажу від 26 лютого 2019 року. Відповідно до вказаного договору, акту прийому-передачі квартири від 26 лютого 2019 року № 405 та технічного паспорту від 10 березня 2011 року загальна площа квартири становила 224,0 м2, житлова - 99,5 м2.

Департаментом ДАБК на підставі колективного звернення мешканців будинку АДРЕСА_2 від 21 листопада 2019 року було проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності під час виконання будівельних робіт із реконструкції квартири АДРЕСА_1 .

За результатами перевірки складено акт від 13 грудня 2019 року, згідно з яким у вказаному житловому будинку замовником будівництва ОСОБА_1 реконструйовано квартиру НОМЕР_1 шляхом прибудови приміщень на терасі зазначеного будинку. Зазначені роботи виконані з такими порушеннями: 1) замовник будівництва не отримала містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки для проектування об`єкта будівництва, що є вихідними даними для проектування; 2) замовником будівництва виконуються будівельні роботи з реконструкції квартири НОМЕР_1 з влаштуванням прибудови до квартири без документа, який дає право на виконання будівельних робіт; 3) під час перевірки не надані наступні документи: згоду власників житлових та нежитлових приміщень та управителя; вихідні дані на проектування; звіт за результатами технічного обстеження стану конструкцій; проектну документацію розроблену та затверджену у відповідності до законодавства; договір, укладений з проектною та підрядною організацією; накази про призначення відповідальних осіб; договори, укладені на здійснення авторського та технічного нагляду; проект організації будівництва; проект виконання робіт; виконавчу документацію, відповідно до ДБН А.3.1-5:2016 «Організація будівельного виробництва».

В акті від 13 грудня 2019 року також зазначено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності загальна площа квартири НОМЕР_1 становить 406,4 м2, житлова - 171,2 м2. Відомості про зазначені площі внесено до реєстру на підставі технічного паспорту від 25 березня 2019 року, виконаного ТОВ «Українське бюро технічної інвентаризації та оцінки майна», експертом Широковим С.О. (кваліфікаційний сертифікат АЕ № 004226), а також листа ТОВ «Українське бюро технічної інвентаризації та оцінки майна» від 25 березня 2019 року, в якому зазначено, що площа збільшилась за рахунок поточного ремонту, влаштування антресолі, поліпшеного оздоблення та демонтажу некапітальних перегородок. Однак, зазначена інформація не відповідає дійсності. Фактично встановлено, що на 15 поверсі житлового будинку АДРЕСА_2 на терасі квартири НОМЕР_1 загальною площею 50,2 м2 виконані будівельні роботи з влаштування колон по периметру тераси, на терасі квартири НОМЕР_1 загальною площею 37,2 м2 виконані будівельні роботи з влаштування першого рівня прибудови до квартири НОМЕР_1 . Другий рівень зазначеної прибудови (антресоль відповідно до технічного паспорту від 25 березня 2019 року) відсутній (ще не збудований). Попри це у технічному паспорті від 25 березня 2019 року антресоль 15 поверху загальною площею 110,4 м2 зазначена як існуюча і є частиною загальної площі квартири НОМЕР_1 (406,4 м2). У зв`язку з цим зроблено висновок, що ТОВ «Українське бюро технічної інвентаризації та оцінки майна» та експертом Широковим С.О. виконано технічний паспорт від 25 березня 2019 року на неіснуючий об`єкт нерухомості. В результаті виконаних будівельних робіт змінилась конфігурація та основні техніко-економічні показники квартири НОМЕР_1 , що в свою чергу потребує отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки для проектування об`єкта будівництва.

У зв`язку із виявленими порушеннями Департамент ДАБК видав приписи про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 13 грудня 2019 року та про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 13 грудня 2019 року, яким зобов`язав ОСОБА_1 з 14 грудня 2019 року зупинити виконання будівельних робіт до усунення допущених правопорушень та у термін до 12 лютого 2020 року усунути допущені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

ОСОБА_1 відмовилася від підписання вказаних документів, у зв`язку з чим їх направлено листом від 19 грудня 2019 року № 073-11618.

З метою перевірки виконання вимог припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 13 грудня 2019 року Департаментом ДАБК проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил ОСОБА_1 під час виконання будівельних робіт із реконструкції квартири АДРЕСА_1 , за результатами якої складено акт від 25 лютого 2020 року.

Під час перевірки встановлено, що замовником будівництва не виконані вимоги зазначеного припису, чим порушено пп. а п. 3 ч. 3 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

ОСОБА_1 12 травня 2020 року подала до Департаменту ДАБК повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), із реконструкції квартири АДРЕСА_1 , яке було зареєстроване за № КВ 22.

У повідомленні про початок виконання будівельних робіт були наведені такі дані про об`єкт будівництва:

1) проектна документація розроблена проектувальником ТОВ «Максі Консалт Груп» під керівництвом головного архітектора проекту ОСОБА_3 та затверджена замовником будівництва ОСОБА_1 08 квітня 2020 року;

2) містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки не надаються згідно з п. 25 Переліку об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України 06 листопада 2017 року № 289;

3) загальна площа квартири становить: фактична - 472,4 м2, відповідно до проектної документації - 471,1 м2.

Наказом Департаменту ДАБК від 19 травня 2020 року № 119 було скасовано право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 » від 12 травня 2020 року № КВ 22.

Зазначений наказ прийнято відповідно до п. 3 ч. 7 ст. 36 та ч. 2 ст. 391 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 15 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» (далі - Порядок № 466), та на підставі технічного паспорту від 10 березня 2011 року, виготовленого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, договору купівлі-продажу від 26 лютого 2019 року, акту від 26 лютого 2019 року № 405 прийому-передачі квартири та актів, складених за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 13 грудня 2019 року та від 25 лютого 2020 року.

ОСОБА_1 14 травня 2021 року подала декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, однак 04 червня 2020 року у реєстрації такої декларації було відмовлено з посиланням на те, що наказом Департаменту ДАБК від 19 травня 2020 року № 119 скасовано право на початок будівельних робіт.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями Департаменту ДАБК, ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ не містить в собі підстав його прийняття, а саме інформації, яка виявлена Департаментом ДАБК як недостовірна, у чому полягає її недостовірність і яка саме інформація є недостовірною. Також суд першої інстанції зауважив, що технічний паспорт від 25 березня 2019 року, виготовлений ТОВ «Українське бюро технічної інвентаризації та оцінки майна» та експертом Широковим С.О. , на момент звернення до відповідача із повідомленням про початок виконання будівельних робіт та на момент звернення до суду є дійсним.

Належним способом захисту прав позивача, за висновком суду першої інстанції, є визнання протиправним та скасування наказу від 19 травня 2020 року № 119 та зобов`язання відповідача зареєструвати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації.

Колегія суддів не у повній мірі погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 в повному обсязі з таких підстав.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначає Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Під час розгляду і вирішення цього спору зазначений Закон застосовується в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин - 19 травня 2020 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 вказаного Закону замовник має право виконувати будівельні роботи після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю, зокрема, щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1).

Положеннями п. 11 Порядку № 466 передбачено, що замовник несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданому ним повідомленні, за виконання будівельних робіт без подання повідомлення та за порушення вимог, визначених цим Порядком, відповідно до Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У якості матеріально-правової підстави для прийняття наказу від 19 травня 2020 року № 119 та скасування права на початок виконання будівельних робіт Департамент ДАБК зазначив п. 3 ч. 7 ст. 36 та ч. 2 ст. 391 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 15 Порядку № 466.

Відповідно до ч. 7 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, може бути скасовано відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі:

1) подання замовником заяви про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт;

2) отримання відомостей про ліквідацію юридичної особи, що є замовником;

3) встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об`єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об`єкта, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Відомості про скасування права на виконання будівельних робіт вносяться до реєстру.

Перевіряючи наявність підстав, передбачених п. 3 ч. 7 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», для скасування права на початок виконання будівельних робіт, колегія суддів враховує, що повідомлення про початок виконання будівельних робіт із реконструкції квартири АДРЕСА_1 було зареєстроване 12 травня 2020 року за № КВ 22.

Проте вже 19 травня 2020 року Департаментом ДАБК було прийнято наказ № 119 про скасування права на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі вказаного повідомлення.

Призначення та проведення перевірки, а також внесення припису та закінчення строку для його виконання в період часу з 12 по 19 травня 2020 року не узгоджується з порядком та строками вчинення таких дій (є неможливим).

Крім того в оскаржуваному наказі, а також у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі відсутні посилання на те, що після реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 12 травня 2020 року № КВ 22 Департаментом ДАБК було призначено та проведено перевірку об`єкта будівництва із реконструкції квартири АДРЕСА_1 .

Між тим проведення перевірки та виявлення відповідних порушень, а також винесення посадовими особами органів державного архітектурно-будівельного контролю за результатами такої перевірки припису про їх усунення та невиконання вимог припису суб`єктом господарювання - є обов`язковими передумовами для застосування п. 3 ч. 7 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

За відсутності зазначених передумов рішення органу державного архітектурно-будівельного контролю про скасування права на початок виконання будівельних робіт є незаконним.

Колегія суддів враховує, що наказ Департаменту ДАБК від 19 травня 2020 року № 119 містить в собі посилання на акти, складені за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 13 грудня 2019 року та від 25 лютого 2020 року.

Крім того, як раніше зазначалося, за підсумками перевірки, оформленої актом від 13 грудня 2019 року, органом державного архітектурно-будівельного контролю також були складені приписи про зупинення підготовчих та будівельних робіт та про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

Разом з тим відповідні перевірки були проведені, а приписи внесені позивачу ще до реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 12 травня 2020 року № КВ22, у зв`язку з чим невиконання вимог зазначених приписів не було і не могло бути підставою скасування права на початок виконання будівельних робіт, набутого на підставі вказаного повідомлення.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що підстави для прийняття наказу від 19 травня 2020 року № 119, передбачені саме п. 3 ч. 7 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у Департаменту ДАБК були відсутні.

Іншою матеріально-правовою підставою для прийняття зазначеного наказу стали ч. 2 ст. 391 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 15 Порядку № 466.

Згідно з ч. 1 ст. 391 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі якщо замовник самостійно виявив технічну помилку у надісланому повідомленні про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт, зареєстрованій декларації про готовність об`єкта до експлуатації, а також у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які не є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом відповідно до закону, до такого повідомлення або декларації вносяться зміни у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Замовник зобов`язаний протягом трьох робочих днів надати достовірні дані щодо інформації, яка потребує змін, для внесення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю відповідних відомостей до реєстру, а також до повідомлення або декларації.

У свою чергу ч. 2 ст. 391 вказаного Закону передбачає, що у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень реєстрація такої декларації, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягають скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування декларації чи права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовника протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Такі ж правила закріплені в п. 15 Порядку № 466, відповідно до якого у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання наведених у надісланому повідомленні недостовірних даних, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягає скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, шляхом видачі відповідного розпорядчого акта.

Зазначені норми права вказують на те, що підставою для скасування права на початок виконання будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, є виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом. До таких підстав належать випадки, коли об`єкт збудований або будується:

- на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети;

- без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи;

- без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта.

Право на початок виконання будівельних робіт скасовується також у разі скасування містобудівних умов та обмежень.

Факт зазначення у надісланому повідомленні та у зареєстрованій декларації недостовірних даних, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, може бути виявлений органом державного архітектурно-будівельного контролю не лише за результатом проведеної перевірки. При цьому достатньою та необхідною правовою підставою для скасування органом архітектурно-будівельного контролю реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації є встановлення факту наведення у них замовником недостовірних даних щодо правових підстав виконання будівельних робіт без належних документів чи відхилення від проектної документації, що дає підстави вважати об`єкт самочинним будівництвом; закон не зобов`язує органи державного архітектурно-будівельного контролю проводити перевірку, якщо недостовірність зазначених даних є очевидною.

Такий висновок щодо порядку виявлення фактів зазначення недостовірних відомостей, зокрема у повідомленні про початок виконання будівельних робіт, викладений у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2020 року у справі № 826/6660/16 та від 25 жовтня 2021 року у справі № 802/2080/16-а.

Матеріали справи свідчать, що винесенню оскаржуваного наказу передувало проведення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, однак підставою для скасування ОСОБА_1 права на виконання будівельних робіт стала сукупність обставин, які були встановлені не лише на підставі актів, складених за результатами раніше проведених заходів державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 13 грудня 2019 року та від 25 лютого 2020 року, а й інших документів - технічного паспорту від 10 березня 2011 року, виготовленого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, договору купівлі-продажу від 26 лютого 2019 року, акту прийому-передачі квартири від 26 лютого 2019 року № 405.

Таким чином наказ Департаменту ДАБК від 19 травня 2020 року № 119 був винесений не за наслідками перевірки, а у зв`язку з встановленням фактів зазначення у повідомленні про початок виконання будівельних робіт недостовірних даних, які дають підстави вважати об`єкт самочинним будівництвом. До того ж перевірки, оформлені актами від 13 грудня 2019 року та від 25 лютого 2020 року, були проведені як до реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 12 травня 2020 року № КВ22, так і до затвердження замовником проектної документації на об`єкт будівництва.

За таких обставин колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що її не було повідомлено про початок і закінчення заходу державного архітектурно-будівельного контролю (за наслідками якого, на думку позивача, винесено оскаржуваний наказ), а також не забезпечено можливість надати пояснення щодо виявлених порушень, адже винесенню оскаржуваного наказу не передувало проведення перевірки виконання саме тих робіт, які передбачені проектом, затвердженим 08 квітня 2020 року.

Перевіряючи обґрунтованість доводів ОСОБА_1 про те, що наказ Департаменту ДАБК від 19 травня 2020 року № 119 не містить в собі інформації про підстави для скасування права на початок проведення будівельних робіт, колегія суддів враховує, що відповідно до п. 15 Порядку № 466 орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, шляхом видачі відповідного розпорядчого акта. Вимог до форми та змісту такого розпорядчого акту Порядок № 466 не встановлює.

Водночас загальними вимогами, які висуваються до індивідуальних актів як актів правозастосування є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних).

За таких обставин колегія суддів в цілому погоджується з доводами позивача та висновками суду першої інстанції про те, що зазначення лише юридичної підстави для прийняття оскаржуваного наказу є недостатнім.

Крім того, застосована відповідачем норма - ч. 2 ст. 391 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює декілька самостійних обставин, які дають підстави вважати об`єкт самочинним будівництвом і можуть бути підставою для скасування права на початок виконання будівельних робіт. Зазначена обставина додатково свідчить про необхідність зазначення не лише юридичної, а й фактичної підстави для прийняття відповідного розпорядчого документа.

Разом з тим підставою для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 - визнання протиправним та скасування наказу від 19 травня 2020 року № 119, а також зобов`язання Департаменту ДАБК зареєструвати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації на об`єкт будівництва «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 » може бути лише непідтвердження фактів, які стали передумовою для скасування права на початок виконання будівельних робіт.

Під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції Департамент ДАБК зазначає, що підставою для винесення наказу від 19 травня 2020 року № 119 стало виявлення недостовірних відомостей в частині вказівки на відсутність потреби в отриманні містобудівних умов та обмежень, на загальну площу квартиру, а також на наявність належним чином розробленого та затвердженого проекту.

Колегія суддів повторно наголошує на тому, що підставою для скасування права на початок виконання будівельних робіт є виявлення факту зазначення у відповідному повідомлення лише тих недостовірних відомостей, які дають підстави вважати об`єкт самочинним будівництвом.

Положеннями ч. 2 ст. 391 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено лише орієнтовний перелік підстав вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта.

Недостовірні дані, зазначені в повідомленні про початок виконання будівельних робіт, повинні відповідати одній із зазначених умов, які дають підстави вважити об`єкт самочинним будівництвом. Наявність недостовірних даних, які не свідчать про самочинне будівництво, не є підставою для скасування реєстрації декларації, однак може бути підставою для притягнення винних осіб до відповідальності іншого характеру.

Під час розгляду і вирішення справи колегія суддів виходить з того, що зазначення у повідомленні про початок виконання будівельних робіт недостовірних даних про те, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки не підлягають отриманню, а також про наявність належним чином розробленого і затвердженого проекту - можуть бути підставами для скасування права на початок виконання будівельних робіт (у разі підтвердження таких обставин).

Натомість зазначення недостовірних даних щодо площі квартири в житловому будинку (якщо таку обставину буде підтверджено) є підставою для внесення змін до повідомлення в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У ході розгляду справи встановлено, що недостовірність даних полягає у тому, що виконання будівельних робіт потребує отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки (в той час як позивач зазначила, що отримання такого документу не вимагається), а проектна документація затверджена без отримання вихідних даних - містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки (тому відсутні підстави стверджувати про наявність належним чином затвердженої проектної документації).

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.

За правилами ч. 5 ст. 26 вказаного Закону проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Положення ч. 1 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачають, що проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16 травня 2011 року № 45 затверджено Порядок розроблення проектної документації на будівництво об`єктів.

За змістом п.п. 3, 4 вказаного Порядку для забезпечення проектування об`єкта будівництва замовник повинен надати генпроектувальнику (проектувальнику) вихідні дані на проектування. Основними складовими вихідних даних є, зокрема, містобудівні умови та обмеження.

Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що розробленню та затвердженню проектної документації на будівництво об`єктів передує отримання вихідних даних - містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, якщо їх отримання передбачене законодавством для виконання будівельних робіт певного виду.

Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва.

Водночас ч. 3 ст. 29 вказаного Закону передбачає, що Перелік об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2017 року № 289, що набрав чинності 26 грудня 2017 року, було затверджено Перелік об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються (далі - Перелік № 289).

Згідно з п. 25 вказаного Переліку містобудівні умови та обмеження не надаються для реконструкції житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації та функціонального призначення, розміщення в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення.

Саме на зазначену норму посилається позивач у повідомленні про початок виконання будівельних робіт як на причину, з якої містобудівні умови та обмеження не були отримані.

Стверджуючи, що проведення робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_1 потребувало отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, Департамент ДАБК вказує на те, що в ході таких робіт передбачено влаштування прибудови до квартири, що призводить до зміни конфігурації об`єкта будівництва, а саме - збільшення її площі за рахунок добудови антресолі.

Як раніше зазначалося, на час укладення ОСОБА_1 договору купівлі-продажу від 26 лютого 2019 року квартири АДРЕСА_1 , її загальна площа згідно акту прийому-передачі квартири від 26 лютого 2019 року № 405 та технічного паспорту від 10 березня 2011 року становила 224,0 м2, а житлова площа - 99,5 м2.

Разом з тим у подальшому ТОВ «Українське бюро технічної інвентаризації та оцінки майна» виконано технічний паспорт від 25 березня 2019 року, згідно з яким загальна площа вказаної квартири становить 406,4 м2, житлова - 171,2 м2.

Такі ж відомості щодо площі квартири АДРЕСА_1 внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідач зазначає, що згідно з актом перевірки від 13 грудня 2019 року антресоль загальною площею 110,4 м2, яка зазначена в технічному паспорті від 25 березня 2019 року, відсутня в зазначеній квартирі (ще не збудована).

Фактично доводи контролюючого органу полягають в тому, що зведення антресолі загальною площею 110,4 м2 на терасі XV поверху буде відбуватися в ході реконструкції квартири, розпочатої на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 12 травня 2020 року № КВ22.

Разом з тим такі висновки відповідача не є у достатній мірі обґрунтованими, адже затвердження проектної документації здійснено 08 квітня 2020 року, а повідомлення про початок виконання будівельних робіт зареєстровано 12 травня 2020 року, тобто вже після проведення заходу державного архітектурно-будівельного контролю та складання акту від 13 грудня 2019 року. Відповідно, зазначений акт не може містити в собі відомостей про склад приміщень та фактичну конфігурації квартири АДРЕСА_1 саме на час розроблення і затвердження проектної документації.

Колегія суддів наголошує також на тому, що для правильного вирішення справи першочергово належить встановити зміст робіт, які позивач мала намір виконати згідно з поданим повідомленням про початок виконання будівельних робіт та проектом, а не обсяг робіт, раніше виконаних чи не виконаних згідно з іншими документами чи за їх відсутності.

Під час розгляду і вирішення справи колегія суддів виходить з того, що зміст робіт, які передбачається виконувати в ході проведення реконструкції, може бути встановлений за підсумками дослідження саме проектної документації. Водночас в наказі Департаменту ДАБК від 19 травня 2020 року № 119 відсутні посилання на проект, затверджений 08 квітня 2020 року, як на документ, що був врахований при прийнятті рішення про скасування права на виконання будівельних робіт.

З метою з`ясування фактичних обставин справи ухвалою суду від 10 лютого 2022 року ОСОБА_1 було зобов`язано надати належним чином завірену копію проектної документації (її частини, в якій зазначені відомості, необхідні для перевірки доводів відповідача про зміну зовнішньої конфігурації та функціонального призначення приміщення внаслідок виконання робіт з реконструкції).

На виконання зазначеної ухвали позивач 29 червня 2022 року подала клопотання про приєднання додаткових доказів, а саме - проекту реконструкції квартири АДРЕСА_1 .

Дослідивши проекту документацію, колегія суддів встановила, що проектування робіт з реконструкції здійснено виходячи з того, що фактично існуюча площа квартири до її реконструкції становить 406,4 м2, а житлова площа - 171,2 м2.

Згідно з п. 3 пояснювальної записки в склад будівельних робіт, передбачених проектом, входять: оздоблювальні роботи, заміна віконних та дверних блоків, заміна електрокомунікацій, заміна нагрівальних приладів системи опалення, зміна планувальної структури об`єкта, надбудова антресолі.

Також п. 3 пояснювальної записки свідчить, що внаслідок виконання зазначених будівельних робіт зміняться окремі техніко-економічні показники квартири, а саме:

- загальна площа збільшиться з 406,40 м2 до 471,00 м2;

- житлова площа збільшиться з 171,20 м2 до 213,40 м2;

- кількість житлових кімнат збільшиться з 4 до 5 одиниць;

- будівельний об`єм збільшиться з 1300 м3 до 1500 м3.

Незважаючи на те, що в п. 3 пояснювальної записки зазначено про виконання будівельних робіт, які полягають у надбудові антресолі, в експлікації приміщень до «Плану антресолі XV поверху на відм. 6,900 після реконструкції» вказано, що внаслідок реконструкції буде збудовано дві тераси.

Вирішуючи питання про те, чи охоплюються такі будівельні роботи поняттям реконструкції та чи можуть вважатися реконструкцією житлового приміщення без зміни його зовнішньої конфігурації та функціонального призначення, колегія суддів приходить до таких висновків.

Визначення поняття реконструкції міститься у ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», затверджених наказом Мінрегіону України від 04 червня 2014 року № 163.

Згідно з п. 3.21 ДБН А.2.2-3:2014 реконструкція - це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його технікоекономічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг.

Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкта в цілому або його частин (за умови їх автономності).

Однією з умов, за яких реконструкція може бути проведена без отримання містобудівних умов та обмежень, є проведення перебудови житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації та функціонального призначення. Така умова передбачена п. 25 Переліку № 289 і саме на цей пункт відповідного Переліку позивач посилається у повідомленні про початок виконання будівельних робіт від 12 травня 2020 року № КВ22.

Першочергово колегія суддів вважає необхідним встановити значення термінів, що використані в проектній документації та є важливими для встановлення змісту запроектованих робіт .

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127 (далі - Інструкція):

- антресоль - майданчик, що займає верхню частину об`єму приміщення житлового, громадського чи виробничого будинку, призначена для збільшення його площі, розміщення допоміжних, складських та інших приміщень;

- тераса - огороджена відкрита прибудова до будинку у вигляді майданчика для відпочинку, яка може мати дах; розміщується на землі або над розташованим нижче поверхом;

- житлова прибудова - частина будинку, в якій розміщено житлові кімнати, розташована поза контуром її капітальних зовнішніх стін і яка має з основною частиною будинку одну (або більше) спільну капітальну стіну та внутрішнє сполучення з основними частинами будинку;

- прибудова до будинку - частина будинку, розташована поза контуром його капітальних зовнішніх стін і яка має з основною частиною будинку одну (або більше) спільну капітальну стіну та внутрішнє сполучення з основними частинами будинку;

- стіни - основний конструктивний елемент будинку; несуть на собі корисне навантаження (перекриття, перегородки, дах) і призначені для захисту приміщень від атмосферних опадів, опору теплопередачі, інших природно-кліматичних впливів.

Дослідивши проектну документацію, колегія суддів встановила, що квартира АДРЕСА_1 розміщена у п`ятнадцяти поверховому багатоквартирному житловому будинку. До виконання робіт з реконструкції, згідно з проектом, вказана квартира складалася з приміщень, розташованих на:

- XІV поверхі на відмітці 0,000 м загальною площею 56,90 м2 та житловою площею 13,20 м2;

- XV поверхі на відмітці 3,800 м загальною площею 239,10 м2 та житловою площею 47,60 м2;

- антресолі XV поверху на відмітці 6,900 м загальною площею 110,40 м2 та житловою площею 110,40 м2.

Зазначені в проекті відмітки висоти розташування XІV поверху (0,000 м), XV поверху (3,800 м) та антресолі XІV поверху (6,900 м), а також техніко-економічні показники висоти приміщень, які залишаються незмінними до та після реконструкції - 3,5 м та 2,8 м (п. 3 пояснювальної записки) вказують на те, що «антресоль XV поверху» є прибудовою до будинку, що розташована над XV поверхом багатоквартирного житлового будинку.

Після виконання робіт з реконструкції, згідно з проектом, квартира АДРЕСА_1 буде складатися з приміщень, що розташовані:

- XІV поверсі на відмітці 0,000 м загальною площею 56,90 м2 та житловою площею 13,20 м2;

- XV поверсі на відмітці 3,800 м загальною площею 351,20 м2 та житловою площею 200,20 м2;

- антресолі XV поверху на відмітці 6,900 м загальною площею 62,90 м2 (у разі її обчислення з урахуванням знижувального коефіцієнта 0,3; без використання зазначеного коефіцієнта площа території, на якій розташовані тераси, становить 210 м2) та житловою площею 0,00 м2.

Відповідно до п. 25 розділу VI Інструкції загальна площа квартир, будинку квартирного типу та гуртожитків визначається як сума площ приміщень, а також площ балконів і лоджій із знижувальними коефіцієнтами, зокрема для балконів і терас - 0,3.

Зазначені відомості вказують на те, що в ході реконструкції техніко-економічні показники XІV поверху не змінилися; загальна та житлова площі приміщень XV поверху збільшилися; загальна площа приміщень антресолі XV поверху збільшилася, а житлова площа - зменшилася.

Порівнявши експлікації приміщень XV поверху до та після реконструкції, колегія суддів встановила, що їх площа збільшилася за рахунок перебудови тераси площею 164,90 м2 (у разі застосування знижувального коефіцієнта 0,3 - 49,50 м2) у дві житлові кімнати площею 43,60 м2 та 109,00 м2 і один санвузол площею 9,00 м2 (загальна площа нових приміщень 161,6 м2).

Різниця між загальною площею тераси XV поверху - 164,90 м2 та загальною площею двох житлових кімнат та санвузла - 161,6 м2 неєзначною та виникає у зв`язку з встановленням міжкімнатних стін.

Аналізуючи характер змін, запланованих у ході реконструкції XV поверху, колегія суддів виходить із того, що замість прибудови до будинку - тераси, заплановано будівництво житлової прибудови - частини будинку, в якій розміщено житлові кімнати.

Виконання таких робіт передбачає встановлення стін по периметру тераси, а також перекриття (стелі).

Як вже зазначалося, за своїм визначенням, житлова прибудова є частина будинку, в якій розміщено житлові кімнати, розташована поза контуром її капітальних зовнішніх стін і яка має з основною частиною будинку одну (або більше) спільну капітальну стіну та внутрішнє сполучення з основними частинами будинку.

Сам факт розташування житлової прибудови поза контуром капітальних зовнішніх стін будинку вказує на те, що її спорудження безумовно змінює зовнішню конфігурацію квартири.

Також колегія суддів враховує, що тераса, на місці якої запроектовано спорудження житлових кімнат та санвузла, також є прибудовою та знаходиться поза контуром капітальних зовнішніх стін XV поверху житлового будинку.

Вирішуючи питання про те, чи впливає зазначена обставина на визначення порядку набуття права на виконання будівельних робіт, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, що викладена в п. 51 постанови від 04 вересня 2019 року у справі № 825/528/16. Верховний Суд зазначив, що часткове скління відкритої тераси, яка є складовою частиною квартири, не передбачає зміни зовнішньої конфігурації об`єкта (квартири) по зовнішнім контурам фундаменту, не передбачає зміну його конструктивної системи, додаткових навантажень на підвалини основи існуючого об`єкту. З огляду на це, скління тераси не передбачає збільшення площі квартири та не є реконструкцією, що потребує отримання містобудівних умов.

Враховуючи, що запроектовані позивачем роботи на XV поверсі передбачають зміну зовнішньої конфігурації квартири (частина житлових кімнат буде знаходитись поза контуром капітальних зовнішніх стін квартири) та створення додаткових навантажень на підвалини основи існуючого об`єкту (за рахунок встановлення стін (колон) та перекриття (стелі)), колегія суддів приходить до висновку про те, що виконання відповідних робіт потребує отримання таких вихідних даних для проектування як містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки.

Порівнявши експлікації приміщень антресолі XV поверху, колегія суддів встановила, що до реконструкції така антресоль складається з однієї житлової кімнати площею 110,40 м2, проте в ході її реконструкції передбачено будівництво двох окремих терас загальною площею 210, м2, з яких одна площею 45,1 м2 (у разі застосування знижувального коефіцієнта 0,3 - площею 13,5 м2) та інша - 164,9 м2 (у разі застосування знижувального коефіцієнта 0,3 - площею 49,4 м2).

Зазначені обставини вказують на те, що запланована реконструкція призводить до збільшення площі антресолі XV поверху з 110,40 м2 до210, м2 за рахунок зміни її зовнішньої конфігурації.

Крім того, порівнявши «План антресолі XV поверху на відм. 6,900 м до реконструкції» та «План антресолі XV поверху на відм. 6,900 м після реконструкції», колегія суддів встановила, що розміщення тераси площею 45,1 м2 запроектовано над XV поверхом будинку на місці розташування частини житлової кімнати. Тобто під час реконструкції заплановано демонтаж житлової кімнати 110,40 м2 над XV поверхом будинку та будівництво на частині звільненої площі тераси площею 45,1 м2.

Розміщення тераси площею 164,9 м2 передбачено над XV поверхом будинку на території, яка на час виготовлення проекту є вільною від забудови (фактично, частину криші, на якій передбачено розташування такої тераси, буде збудована лише в ході реконструкції XV поверху (перебудови тераси на дві житлові кімнати та санвузол)).

Як раніше зазначалося, згідно з п. 2 розділу І Інструкції терасою є огороджена відкрита прибудова до будинку у вигляді майданчика для відпочинку, яка може мати дах. Розміщується тераса на землі або над розташованим нижче поверхом.

У свою чергу прибудовою до будинку є частина будинку, розташована поза контуром його капітальних зовнішніх стін і яка має з основною частиною будинку одну (або більше) спільну капітальну стіну та внутрішнє сполучення з основними частинами будинку.

Під стінами, згідно з п. 2 розділу І Інструкції, слід розуміти основний конструктивний елемент будинку, який несе на собі корисне навантаження (перекриття, перегородки, дах) і призначений для захисту приміщень від атмосферних опадів, опору теплопередачі, інших природно-кліматичних впливів.

Зазначені норми права та планувальні рішення, викладені в проекті реконструкції квартира АДРЕСА_1 , у своїй сукупності вказують на те, що запроектовані ОСОБА_1 будівельні роботи, а саме - будівництво терас над XV поверхом будинку (на даху будинку), призведуть до зміни зовнішньої конфігурації такого багатоквартирного житлового будинку в цілому та квартири зокрема.

Такі будівельні роботи полягають, зокрема, у спорудженні прибудов до будинку (терас), що розташовуються поза контуром його капітальних зовнішніх стін (вище них). Тераси мають спільний конструктивний елемент з будинком (дах будинку одночасно є підлогою тераси) та внутрішнє сполучення (сходи) з основними частинами будинку - квартирою АДРЕСА_1 .

За таких обставин посилання позивача на п. 25 Переліку № 289 як на норму права, що дозволяє виконання будівельних робіт без отримання містобудівних умов та обмежень, є необґрунтованими.

Таким чином доводи Департаменту ДАБК про те, що перед розробленням та затвердженням проектної документації на будівництво об`єкту «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 » необхідно було одержати містобудівні умови та обмеження забудови відповідної земельної ділянки є правильними.

Також колегія суддів погоджується з висновком відповідача про те, що відповідні будівельні роботи ОСОБА_1 було розпочато без належно затвердженого проекту (проекту, розробленого з урахуванням вимог містобудівних умов та обмежень).

У свою чергу вказівка у повідомленні про початок виконання будівельних робіт від 12 травня 2020 року № КВ22 на наявність у позивача належно затвердженого проекту свідчить про подання нею недостовірних даних, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом у розумінні ч. 2 ст. 391 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Отже, скасування ОСОБА_1 права на початок виконання будівельних робіт, набутого нею на підставі повідомлення від 12 травня 2020 року № КВ22, повністю узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 391 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Встановлені в ході розгляду справи обставини вказують на те, що наказ Департаменту ДАБК від 19 травня 2020 року № 119 містить посилання на дві матеріально-правові підстави для скасування права на початок виконання будівельних робіт:

- на п. 3 ч. 7 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», однак визначених цією нормою передумов для прийняття відповідного рішення судом під час розгляду і вирішення цієї справи не встановлено;

- на ч. 2 ст. 391 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» і наявність однієї з визначених цієї нормою передумов для скасування раніше наданого позивачу права на виконання будівельних робіт була встановлена судом апеляційної інстанції.

Водночас у розпорядженні Департаменту ДАБК на час видачі наказу від 19 травня 2020 року № 119 не було документів, достатніх для висновку про наявність порушень, передбачених ч. 2 ст. 391 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Як раніше зазначалося, зазначений наказ було прийнято на підставі технічного паспорту від 10 березня 2011 року, виготовленого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, договору купівлі-продажу від 26 лютого 2019 року, акту від 26 лютого 2019 року № 405 прийому-передачі квартири та актів, складених за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 13 грудня 2019 року та від 25 лютого 2020 року.

Разом з тим у повідомленні від 12 травня 2020 року № КВ22 ОСОБА_1 зазначила про початок виконання будівельних робіт, що передбачені проектом, затвердженим 08 квітня 2020 року.

Під час розгляду і вирішення справи колегія суддів виходить з того, що в ході заходів державного нагляду (контролю), оформлених актами від 13 грудня 2019 року та від 25 лютого 2020 року, не було та не могло бути достеменно встановлено зміст будівельних робіт, що були запроектовані позивачем вже після проведення таких заходів.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що висновки актів перевірок від 13 грудня 2019 року та від 25 лютого 2020 року давали загальне уявлення щодо будівельних робіт, які планує здійснити позивач.

Колегія суддів наголошує на тому, що рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях, а висновки Департаменту ДАБК щодо змісту запроектованих робіт (чи є вони такими, що призводять до зміни зовнішньо конфігурації квартири) без дослідження проекту, затвердженого 08 квітня 2020 року, не можуть вважатися обґрунтованими.

Отже, висновок відповідача про наявність підстав для скасування права на початок виконання будівельних робіт, передбачених п. 3 ч. 7 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», є неправильним, а про наявність підстав, передбачених ч. 2 ст. 391 цього ж Закону - в цілому є правильним, однак передчасним, адже на час прийняття наказу від 19 травня 2020 року № 119 не ґрунтувався на неналежним чином встановлених обставинах справи та був зроблений без з`ясування змісту запроектованих робіт.

Відповідно до п. 1, 3, 5 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно.

Наказ Департаменту ДАБК від 19 травня 2020 року № 119 зазначеним вимогам не відповідає, у зв`язку з чим колегія суддів в цілому погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що він є протиправним і підлягає скасуванню.

Водночас встановлені під час розгляду цієї справи обставини щодо характеру та змісту запроектованих ОСОБА_1 будівельних робіт виключають можливість застосування такого способу захисту прав позивача як зобов`язання Департаменту ДАБК зареєструвати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації на об`єкт будівництва «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 ».

Також колегія суддів наголошує на тому, що адміністративний позов ОСОБА_1 не містить вимог про визнання протиправним та скасування рішення Департаменту ДАБК від 04 червня 2020 року про відмову в реєстрації такої декларації, що додатково свідчить про неможливість застосування запропонованого позивачем способу захисту її прав, що були порушені внаслідок прийняття необґрунтованого наказу від 19 травня 2020 року № 119.

Отже, доводи апеляційної скарги Департаменту ДАБК лише частково спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні від 09 вересня 2021 року, і є підставами для його скасування в частині.

З огляду на викладене колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Департаменту ДАБК задовольнити частково, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 вересня 2021 року - скасувати в частині задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача вчинити дії.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 вересня 2021 року в частині зобов`язання Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) зареєструвати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації на об`єкт будівництва «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 » - скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Л.Т. Черпіцька

Постанова складена у повному обсязі 11 липня 2022 року.