Справа № 640/19035/21
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кузьменка В.В., секретар судового засідання Часник А.О., за участі представника позивача Кривомаз Ю.В. в режимі відеоконференції та представника відповідача Осадчого О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Проктер Енд Гембл Трейдінг Україна» та Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2022 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Проктер Енд Гембл Трейдінг Україна" до Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлень-рішень, стягнення сум, -

В С Т А Н О В И В:

Історія справи.

07.07.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Проктер Енд Гембл Трейдінг Україна" (надалі - ТОВ "Проктер Енд Гембл Трейдінг Україна") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовними вимогами до Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, які уточнювались в ході слухання справи, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 25.03.2021 № 4, стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь позивача суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 7947629 грн шляхом її перерахування на поточний рахунок в установі банку за наступними реквізитами: АТ "Сітібанк", МФО 300584, номер рахунку в форматі IBAN НОМЕР_1 , одержувач позивач, та стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь позивача суму пені у розмірі 438970,41 грн. за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість у розмірі 7947629,00 грн., шляхом її перерахування на поточний рахунок в установі банку за наступними реквізитами: АТ "Сітібанк", МФО 300584, номер рахунку в форматі UA0419413, одержувач позивач.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у відповідача не було законодавчо визначених правових підстав для проведення документальної позапланової перевірки, які передбачені пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового Кодексу України, внаслідок чого, спірне податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками такої незаконної перевірки, підлягає скасуванню.

Крім того, позивач наголосив на відсутності у відповідача правових підстав для перевірки від`ємного значення ПДВ попередніх періодів, спірне рішення не відповідає вимогам статті 58 Податкового кодексу України, оскільки не містить всієї необхідної інформації і підписано не уповноваженою особою, а штрафні санкції невірно розраховано.

Також позивач наголосив, що несвоєчасне бюджетне відшкодування вважається заборгованістю внаслідок чого, посилаючись на п.200.23 Податкового Кодексу України, просить стягнути заявлені суми.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 25.01.2022 позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 25.03.2021 № 4. У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено (а.с.204 т.3).

Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції зробив висновок, що контролюючий орган повинен був провести камеральну перевірку даних податкової декларації за листопад 2020 року, оскільки правових підстав для проведення саме такої документальної позапланової перевірки не було, внаслідок чого порушення процедури призначення перевірки дає підстави для висновку про незаконність її проведення і скасування результатів перевірки, а саме податкового повідомлення рішення.

Щодо решти позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що за таких обставин сума бюджетного відшкодування у розмірі 7947629,00 грн. є неузгодженою, тому право позивача на отримання бюджетного відшкодування до набрання законної сили рішенням суду у цій справі не є порушеним, внаслідок чого позовні вимоги про стягнення цієї суми і пені є передчасними та задоволенню не підлягають.

Позивач, не погоджуючись з таким рішенням суду, подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати його, як таке що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.53 т. 4).

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

Крім того, апелянт-позивач вважає, що стягнення бюджетного відшкодування і пені за рішенням суду є належним способом захисту порушеного права позивача.

Відповідач, також не погоджуючись з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати його в цій частині, як таке що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с.108 т. 4).

Апелянт-відповідач апеляційну скаргу обґрунтував тим, що відповідачем вже була проведена документальна позапланова виїзна перевірка, за присутності представника позивача якому було вручено направлення на перевірку, і за результатами цієї перевірки оформлено акт та прийняті спірні податкові повідомлення-рішення.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції скасовано спірні податкові повідомлення-рішення лише на підставі незаконності проведення перевірка, проте судом першої інстанції залишено поза уваги висновки податкового органу, висловлені в акті перевірки, про порушення позивачем положень податкового законодавства, зокрема про порушення позивачем п.185.1 ст. 185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст. 188 Податкового кодексу України - занижено базу оподаткування операцій з постачання послуг, які не передано ТОВ "Проктер Енд Гембл Трейдінг Україна" разом з товарами та запасами, в результаті чого занижено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість.

Сторонами подано заперечення на апеляційні скарги опонента.

У судовому засіданні представник апелянта-позивача підтримав доводи апеляційної скарги позивача та заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача, представник апелянта-відповідача підтримав доводи апеляційної скарги відповідача та заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, дійшла висновку, що апеляційні скарги на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2022 р. не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Обставини встановлені судом.

18.12.2020 ТОВ "Проктер Енд Гембл Трейдінг Україна" подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2020 року, у якій визначено суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню, в розмірі 7947629,00 грн. та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та розрахунок суми бюджетного відшкодування (а.с. 199-216 т.2).

15.01.2021 Головним управлінням ДПС у м. Києві на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України прийнято наказ № 314-п, яким призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Проктер Енд Гембл Трейдінг Україна" з 27.01.2021, тривалістю 10 робочих днів, з метою перевірки достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за листопад 2020 року (а.с. 197 т.1).

У період з 27.01.2021 по 09.02.2021 посадовими особами Головного управління ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Проктер Енд Гембл Трейдінг Україна" з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за листопад 2020 року, за результатами якої складено акт від 16.02.2021 № 12773/26-15-07-04-02/35251089 (а.с. 198-204 т.1).

Актом перевірки зафіксовано, що в порушення пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України ТОВ "Проктер Енд Гембл Трейдінг Україна" завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за листопад 2020 року на 7947629,00 грн.

На підставі виявленого порушення 25.03.2021 Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № 4, яким зменшено суму бюджетного відшкодування за листопад 2020 року на 7947629,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 3973814,50 грн. (а.с. 162-164 т.1).

Не погодившись з рішенням контролюючого органу, позивач оскаржив останнє в адміністративному порядку, проте, рішенням Державної податкової служби України від 09.06.2021 № 12990/6/99-00-06-01-02-06 скаргу ТОВ "Проктер Енд Гембл Трейдінг Україна" залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 25.03.2021 № 4 - без змін (а.с. 167-170 т.1).

Вказані обставини підтверджені належним, достатніми та допустимими доказами, і не є спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до положень ч.1-4 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно вимог ч.1-4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), визначено статтею 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до положень пунктів 200.1, 200.2, 200.4 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Зі змісту наведених норм вбачається, що сума від`ємного значення визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду і враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу платник ПДВ має право обирати: декларувати йому суму бюджетного відшкодування чи зараховувати цю суму до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Так, відповідно до підпункту 200.7.2 пункту 200.7 статті 200 ПК України заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Пунктом 200.10 статті 200 ПК України передбачено, що у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 200.11 статті 200 ПК України контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями:

за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками;

з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу.

У визначені цим пунктом терміни проводяться також документальні перевірки, передбачені підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.

Зі змісту наведених норм вбачається, що контролюючий орган наділений повноваженнями проводити як камеральну перевірку даних податкової декларації, так і документальні перевірки з двох окремих підстав, що передбачені:

- пунктом 200.11 статті 200 ПК України;

- підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

Так, підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України передбачено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Буквальне тлумачення норми цього підпункту свідчить про два окремі випадки проведення документальної позапланової перевірки: перша - подання декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету суми податку на додану вартість; друга - подання декларації з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень. При цьому, у першому випадку позапланова перевірка проводиться за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V ПК, про які вже було зазначено судом вище.

При цьому, вживання в тексті норм підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78, та пункту 200.11 статті 200 ПК України словосполучень "відшкодування з бюджету податку на додану вартість", "сума бюджетного відшкодування" наряду із "від`ємне значення з податку на додану вартість" свідчить про те, що встановлена підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України умова перевищення 100 тис. гривень як підстава для проведення позапланової документальної перевірки стосується від`ємного значення з податку на додану вартість як окремого від суми бюджетного відшкодування показника податкового обліку.

Відповідно до пункту 200.12 статті 200 ПК України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат:

а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки;

б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки;

г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення;

ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

Висновки суду.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно з даними додатку 3 "Розрахунок суми бюджетного відшкодування (ДЗ)" до податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2020 року року ТОВ "ПРОКТЕР ЕНД ГЕМБЛ ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА" в таблиці 2 "Розшифровка суми податку, фактично сплаченої у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України", відобразило суму від`ємного значення за липень-вересень 2020 року у розмірі 7947629,00 грн.

Отже, встановлені обставини виключають підставу для проведення документальної позапланової перевірки, що передбачена пунктом 200.11 статті 200 ПК України.

Крім того, у графі 21 декларації з податку на додану вартість за листопад 2020 року позивачем не було задекларовано від`ємне значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень, що, у свою чергу, свідчить про відсутність правових підстав для проведення документальної позапланової перевірки згідно підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

Вказане апелянтом не спростовано.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що контролюючий орган мав би провести камеральну перевірку даних податкової декларації за листопад 2020 року, оскільки правові підстави для проведення документальної позапланової перевірки у відповідача не було.

Вказане апелянтом не заперечувалось.

Правильним є посилання суду першої інстанції на правові висновки Верховного Суду висловлені у постановах від 09.04.2019 у справі № 804/5722/16, від 26.02.2019 у справі № 826/9082/15, від 20.12.2019 у справі № 520/2207/19, від 25.03.2019 у справі № 806/4875/14 та від 17.07.2019 у справі № 808/553/18.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених норм закону та встановлених обставин, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що незаконність дій відповідача щодо проведення позапланової перевірки нівелює будь яке рішення суб`єкту владних повноважень прийняте за результатами такої перевірки, в даному випадку податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 25.03.2021 № 4, що також узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 16.01.2018 у справі № 826/442/13-а та від 17.12.2020 у справі № 810/1625/16.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

Щодо решти позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість та пені, колегія суддів зазначає, що з врахуванням вищевикладеного висновку, слід вказати на те, що скасування спірного податкового повідомлення є достатнім способом поновлення порушеного права позивача, а задоволення позовних вимог про стягнення бюджетного відшкодування податку на додану вартість та пені є передчасними позовними вимогами, оскільки після скасування спірного податкового повідомлення рішення суб`єкт владних повноважень має вжити заходів, які можуть носити альтернативний характер і сума бюджетного відшкодування на день подачі позову не була узгодженою.

Тому, правильним є висновок суду першої інстанції, що оскільки сума бюджетного відшкодування у розмірі 7947629,00 грн. є неузгодженою, тому й право позивача на отримання бюджетного відшкодування до набрання законної сили рішенням суду у цій справі, не є порушеним і задоволенню не підлягало.

Такий висновок судом першої інстанції зроблено з урахуванням положень ст.ст.2, 5 КАС України, а саме те, що завданням адміністративного судочинства є захист саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах.

Позовні вимоги про стягнення пені є похідними позовними вимогами від основних позовних вимог про стягнення суми бюджетного відшкодування, через що задоволенню не підлягають як необґрунтовані.

Таким чином, доводи апелянтів не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Щодо доводів апелянта-відповідача щодо залишення поза уваги висновків податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства і аналіз документації, колегія суддів зазначає, що такі документи у наявності у матеріалах справи й були дослідженні колегією суддів при розгляді справи, проте, з урахування висновків про протиправність перевірки і правових позицій Верховного Суду, які є обов`язковими для судів першої та апеляційної інстанції, первинним і основним висновком є те, що будь яке рішення суб`єкта владних повноважень прийняте за наслідками протиправних дій-перевірки підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку всім іншим доводам сторін, судова колегія наголошує що приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повний текст виготовлено 14.07.2022.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Проктер Енд Гембл Трейдінг Україна» та Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2022 р. - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2022 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Проктер Енд Гембл Трейдінг Україна" до Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

В.В. Кузьменко