Справа № 140/13494/21
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2022-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/13494/21 пров. № А/857/6290/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Камінь-Каширської міської ради про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,-

суддя (судді) в суді першої інстанції Сорока Ю.Ю.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

16 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Камінь-Каширської міської ради, в якому просила: визнати протиправним рішення (в частині відмови в наданні дозволу на розроблення технічної документації, пункт 1.6) від 24 вересня 2021 року № 8/13-21 про відмову у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок на території Камінь-Каширської міської ради; зобов`язати прийняти рішення про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок на території Камінь-Каширської міської ради.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що наказом Держгеокадастру у Волинській області № 3-7711/15-20-СГ від 27 листопада 2020 року їй надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої за межами населених пунктів Клітицької сільської ради Камінь-Каширського району. 04 січня 2021 року за № 67/82-21 нею було отримано позитивний Висновок про відповідність діючому законодавству України проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства. Вказує, що 28 серпня 2021 року звернулася до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок на території Камінь-Каширської міської ради. Однак, рішенням Камінь-Каширської міської ради від 24 вересня 2021 року № 8/13-21 їй відмовлено у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок на території Камінь-Каширської міської ради через невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, зокрема, земельна ділянка орієнтовною площею 2,0 га увійшла до сформованої земельної ділянки за кадастровим номером :03:000:0388 розміром 38,5391 га, яка відповідно до рішення Камінь-Каширської міської ради від 21 травня 2021 року № 8/9-32 включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності для продажу прав оренди на земельних торгах у формі аукціону окремими лотами. Вважає вказане рішення протиправним і таким, що грубо порушує її права.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Камінь-Каширської міської ради про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на момент розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок та прийняття відповідачем рішення з цього питання, земельна ділянка, якої стосувалася заява, увійшла до сформованої земельної ділянки за кадастровим номером :03:000:0388 розміром 38,5391 га, яка відповідно до рішення Камінь-Каширської міської ради від 21 травня 2021 року № 8/9-32 включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності для продажу прав оренди на земельних торгах. Тому, в силу приписів частини 5 статті 136 ЗК України, це є самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення технічної документації.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що включення земельних ділянок до переліку земельних ділянок сільськогосподарського приначення комунальної власності для продажу прав оренди на земельних торгах у формі аукціону окремими лотами відповідно до рішення Камінь-Каширської міської ради від 21 травня 2021 року № 8/9-32 відбулось після того як позивачу 27 листопада 2020 року було надано право на складання проекту землеустрою. Вказує, що відмова в наданні дозволу на розроблення технічної документації є протиправною, оскільки ЗК України визначає вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін(у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, наказом Держгеокадастру у Волинській області № 3-7711/15-20-СГ від 27 листопада 2020 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, площею 2,00 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів Клітицької сільської ради (Камінь-Каширська об`єднана територіальна громада) Камінь-Каширського району (а.с.10).

Відповідно до висновку про розгляд документації із землеустрою від 04 січня 2021 № 67/82-21, підготовленого експертом державної експертизи ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, розроблений проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів Клітицької сільської ради (Камінь-Каширська об`єднана територіальна громада) Камінь-Каширського району, відповідає вимогам земельного законодавства та погоджений (а.с.11).

28 серпня 2021 року позивач звернулася до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Клітицької сільської ради (Камінь-Каширська об`єднана територіальна громада) Камінь-Каширського району (а.с.12).

Пунктом 1.6 рішення Камінь-Каширської міської ради від 24 вересня 2021 року № 8/13-42 «Про відмову у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок на території Камінь-Каширської міської ради» позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок на території Камінь-Каширської міської ради орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Камінь-Каширської міської ради через невідповідність вимогам ст. 118 ЗК України, а саме: невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, зокрема, земельна ділянка орієнтовною площею 2,0 га увійшла до сформованої земельної ділянки за кадастровим номером :03:000:0388 розміром 38,5391 га, яка відповідно до рішення Камінь-Каширської міської ради від 21 травня 2021 року № 8/9-32 включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності для продажу прав оренди на земельних торгах у формі аукціону окремими лотами (а.с.13).

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідстаність позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з обгрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України (далі ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

За змістом частин першої, другої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з підпунктом «в» частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За правилами пункту «б» частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Частинами шостою, сьомою статті 118 ЗК України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Згідно частини дев`ятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до частини десятої статті 118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що ЗК України визначено перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частинами першою, другою статті 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території.

Відповідно до частини п`ятої статті 79-1 ЗК України формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно із частинами шостою, сьомою статті 79-1 ЗК України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Стаття 25 Закону України від 22 травня 2003 року №858-IV «Про землеустрій» (далі Закон № 858-IV) визначає види документації із землеустрою, до яких, крім проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, належать, зокрема, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Відповідно до статті 56 Закону №858-IV технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, зокрема, включає згоду власника земельної ділянки на поділ чи об`єднання земельних ділянок користувачем.

Зміст наведених норм права свідчить, що формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою, крім випадків, формування їх шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих ділянок, що в свою чергу здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. При цьому, для вилучення земель державної власності необхідна згода власника земельної ділянки, - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою.

Колегія суддів звертає увагу на те, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою.

Надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта цивільних прав.

Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.

Разом з тим, частиною п`ятою статті 136 ЗК України передбачено, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Відповідно до частини першої статті 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 136 ЗК України підготовку лотів до проведення земельних торгів забезпечує організатор земельних торгів. Один лот складається виключно з однієї земельної ділянки або прав на неї.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що Земельним кодексом України визначено перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому приписи статті 136 ЗК України свідчать про те, що в разі віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах, це також є самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була висловлена в постановах від 03 квітня 2018 року у справі № 815/3059/17, від 23 січня 2020 року у справі № 620/1058/19, від 28 жовтня 2020 року у справі № 819/1976/17, від 22 жовтня 2020 року у справі № 815/7279/16.

Із матеріалів справи слідує,що рішенням Камінь-Каширської міської ради від 21 травня 2021 року № 8/9-32 «Про затвердження переліку земельних ділянок, які підлягають продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону окремими лотами» затверджено перелік земельних ділянок, які підлягають для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону окремими лотами, згідно з додатком 1, до якого під пунктом 16 включено земельну ділянку на території Клітицької сільської ради, кадастровий номер :03:000:0388, орієнтовною площею 38,5391 га (цільове призначення « 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського призначення») (а.с.33-34).

18 червня 2021 року між Камінь-Каширською міською радою (замовник) та ТзОВ «КФ СЕРВІС» (виконавець) було укладено договір про підготовку лотів та проведення земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди на земельні ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності, відповідно до якого замовник, як організатор земельних торгів, відповідно до прийнятого рішення замовляє, а виконавець, як виконавець земельних торгів, відповідно до пункту 5 статті 135, пункту 5 статті 136 ЗК України зобов`язується за рахунок власних коштів провести підготовку лотів до продажу в частині виконання робіт із землеустрою, оцінки та проведення земельних торгів відповідно до процедури, визначеної статтями 134-138 ЗК України, з наступним відшкодуванням витрат виконавцю земельних торгів за рахунок коштів, що сплачуються переможцем земельних торгів (а.с.31-32).

Таким чином, земельна ділянка орієнтовною площею 2,0 га, на яку позивачем було подане клопотання від 28 серпня 2021 року про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, увійшла до сформованої земельної ділянки за кадастровим номером :03:000:0388, яка включена до переліку земельних ділянок, які підлягають продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону окремими лотами згідно із рішенням Камінь-Каширської міської ради від 21 травня 2021 року № 8/9-32 «Про затвердження переліку земельних ділянок, які підлягають продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону окремими лотами», та вказана обставина позивачем не заперечується.

Отже, на момент розгляду клопотання позивача була наявна об`єктивна обставина, яка відповідно до ст. 136 Земельного кодексу України, є перешкодою для задоволення заяви позивача про надання йому дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок на території Камінь-Каширської міської ради.

Така позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30 березня 2021 року у справі № 2040/6485/18 та від 13 квітня 2021 року у справі № 818/1470/18, від 29 липня 2021 року у справі № 120/1317/19.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що приписи ст. 136 Земельного кодексу України, якою визначено порядок добору земельних ділянок державної чи комунальної власності та підготовка лотів для продажу на земельних торгах, свідчать про те, що включення до переліку і виставлення земельної ділянки на торги не є тотожним, проте віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності для продажу прав на них на земельних торгах, вже є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку техгічної документації із землеустрою.

Доводи скаржника про те, що включення земельних ділянок до переліку земельних ділянок сільськогосподарського приначення комунальної власності для продажу прав оренди на земельних торгах у формі аукціону окремими лотами відповідно до рішення Камінь-Каширської міської ради від 21 травня 2021 року № 8/9-32 відбулось після того як позивачу 27 листопада 2020 року було надано право на складання проекту землеустрою є безпідставними, оскільки пов`язані фактично із незгодою з рішенням Камінь-Каширської міської ради від 21 травня 2021 року № 8/9-32, яке є чинним та не оскаржувалось позивачем.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач у повній відповідності із нормами ЗК України прийняв рішення від 24 вересня 2021 року № 8/13-42 «Про відмову у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок на території Камінь-Каширської міської ради» (в частині пункту 1.6) та правомірно відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року у справі № 140/13494/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 12 липня 2022 року.