Справа № 632/229/22
Суддя: Кочнєв О. В.
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 632/229/22
провадження № 2-а/632/10/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2022 р. м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Кочнєва О.В.,

за участі секретаря Венгер В.М.,

представника позивача адвоката Байгер А.І.,

представника відповідача Поломаної К.М.,

розглянувши у залі суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Чернігівської митниці Державної митної служби України про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

10.02.2022 року до суду та 11.02.2022 року безпосередньо до судді надійшла подана 08.02.2022 року засобами поштового зв`язку вказана адміністративна справа у порядку, визначеному пунктом першим частини першої статті 20 та частиною першою статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України як місцевому адміністративному суду з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень в частині притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Предметом позову в цій справі є судове оскарження постанови виконуючого обов`язки заступника начальника Чернігівської митниці Мартинова Сергія Володимировича від 03 грудня 2021 року у справі про порушення митних правил №0923/10200/21.Разом із позовною заявою позивач заявив клопотання про поновлення строків на оскарження вказаної постанови, оскільки він скористався правом на досудове врегулювання спору шляхом подачі скарги на вказану постанову до державного органу вищого рівня.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, по-перше, порушення порядку виклику його для розгляду адміністративної справи та забезпечення його прав при розгляді справи по суті, що передбачено статтями 254 та 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також спеціальними для даного роду правопорушень статтями 494, 508-510 Митного кодексу України, а, по-друге, послався на те, що вказаний автомобіль ним у розпорядження особи, яка перетинала на ньому державний кордон України 13.09.2021 року не передавався жодним чином, а тому вказівка у оскаржуваній постанові на той факт, що автомобіль, на якому він перетинав державний кордон у режимі «транзит» перейшов на праві власності до вказаної особи не відповідає дійсності, а відповідно неможливо і притягати його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.4 ст.469 МК України.

Ухвалою судді від 10.05.2022 року позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі, позивачу поновлений строк на звернення до суду (у зв`язку з чим вказане питання під час розгляду справи по суті не розглядається та не вирішується), справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні Первомайського міськрайонного суду Харківської області (а.с.47-50).

Іншою ухвалою вже суду від 10.05.2022 року було задоволено клопотання позивача про забезпечення доказів шляхом їх витребування та зобов`язано відповідача надати на адресу суду належним чином завірені копії матеріалів адміністративної справи про порушення митних правил №0923/10200/21 від 03.12.2021 року у відношенні ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, що передбачено ч.4 ст.469 Митного кодексу України та належним чином засвідчену копію договору купівлі-продажу від 24.03.2021 року без номеру на підставі якої було зроблено висновок про передачу автомобіля позивачем у власність ОСОБА_2 (а.с.54, 55).

20.06.2022 року на адресу суду надійшов відзив уповноваженого представника відповідача, в якому він просив суд відмовити у задоволенні заявленого позову у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач був належним чином повідомлений на дату, час та місце розгляду його адміністративної справи, однак для розгляду справи не прибув, що не є підставою для відкладення або перенесення розгляду відповідної адміністративної справи, на чому наполягав позивач, а щодо вимог неналежності договору про перехід права розпорядження на відповідній автомобіль від позивача до громадянки України ОСОБА_2 то відповідач вказав, що наявні у відповідача як станом на час винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, так і на час розгляду справи у суді чітко вказують на правомірність дій відповідача та повністю охоплюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.469 МК України. До того ж правомірність таких дій відповідача була підтверджена постановою вищого органу по відношенню до відповідача, винесеною 17.01.2022 року відповідною посадовою особою Державної митної служби, що підтверджує окрім іншого факт ознайомлення позивача із спірною постановою та відповідне роз`яснення йому прав на оскарження спірної постанови (а.с.80-82). Разом із відзивом до суду надійшли витребувані судом документи.

У судове засідання 11.07.2022 року позивач не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки його представнику (а.с.77). За словами представника позивача Авєр`янов П.П. у судове засідання не прибув через знаходження у лікарні, доказів чого суду надано не було. У зв`язку з наявністю у судовому засіданні представника позивача адвоката Байгер Альони Ігорівни суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача за участі його представника на підставі п.4 ч.3 ст.205 КАС України, оскільки суд не вважав явку позивача обов`язковою.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені в позові вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити відповідно до первинно заявлених позовних вимог. При цьому щодо вимоги про порушення прав позивача на належне повідомлення про дату, час та місце розгляду адміністративної справи 03.12.2021 року посилалася на долучені до справи матеріали відповідача про виклик позивача, де адресою його місця проживання було зазначено Купянський район Харківської області, замість належного Лозівського району Харківської області (а.с.93). Відносно вимоги щодо відсутності переходу права розпорядження до особи, яка 13.09.2021 перетинала державний кордон на автомобілі, який позивач ввіз на митну територію України, то послалася на той факт, що вказаний договір був укладений не між позивачем та ОСОБА_2 , а був укладений між ОСОБА_2 та литовською юридичною особою «МВ Даріус Авто» та датою його укладання було 24.03.2021 року (а.с.89), коли вже позивач не тільки не міг бути володільцем автомобіля, але в нього навіть закінчилися довіреність на право управляти спірним автомобілем (01.12.2020 року, а.с.117), тобто він не міг на час як укладення угоди (24.03.2021 року), так і перетинання державного кордону України (13.09.2021 року), бути навіть користувачем спірного автомобіля. Окремо представник позивача зазначила, що не було відображено у позовній заяві або будь-яких інших клопотаннях з боку позивача або його представниці, поданих до суду пізніше, до моменту судового засідання 11.07.2022 року, про те, що відповідач не міг взагалі застосовувати до позивача ч.4 ст.469 МК України, оскільки на час скоєння адміністративного правопорушення діюче законодавство взагалі не містило у ст.469 МК України частину четверту, а відповідно не можна було застосовувати її до позивача.

Представник відповідача Поломана Катерина Миколаївна яка взяла участь у розгляді справи у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EasyCon», повністю заперечила доводи представника позивача, підтримавши викладені нею доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, повідомивши суд, що позивач порушив як вимоги закону щодо належного оформлення спірного автомобіля відповідно до діючого законодавства (строки та дії при режимі «транзит»), так і здійснив розпорядження спірним автомобілем всупереч вимогам закону, тому у його діях був склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.4 ст.469 МК України, обставин, які б виключали адміністративну відповідальність позивача або виключали б провадження по справі не було встановлено, а сам розгляд справи відбувся виключно з дотриманням відповідної адміністративної процедури, передбаченої статтями 494, 498 та 526 МК України.

У судовому засіданні 11.07.2022 року суд своєю ухвалою із занесенням до протоколу судового засідання відмовив у задоволенні клопотання представника позивача, поданого засобами електронного суду 11.07.2022 року о 10 годині 49 хвилин, про виклик та допит у судовому засіданні ОСОБА_3 з метою підтвердження факту залишення спірного автомобіля позивачем ще у 2018 року на території Дніпропетровської області (а.с.108) на підставі ч.2 ст.79 КАС України щодо можливості подання відповідних клопотань позивачем не тільки до початку розгляду справи по суті, а разом із позовною заявою, оскільки як свідок, так і факт, який він повинен був підтвердити, були відомі позивачу станом на час звернення до суду із відповідною позовною заявою.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності та відповідності нормам адміністративної процедури, суд приходить до думки, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити, виходячи з наступного.

Перш за все суд відхиляє доводи представника позивача щодо неможливості застосування відповідачем ч.4 ст.469 МК України, оскільки вказана частина статті 469 МК України була введена в дію Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» від 08.11.2018 року, а набула чинності через 180 днів з дня прийняття відповідного закону, тобто 22.05.2019 року. Довіреність на ім`я позивача ОСОБА_1 від Литовської юридичної особи «МВ Даріус авто» від 01.12.2017 року (а.с.117) на час набуття чинності вказаним законом діяла (строк до 01.12.2020 року), а тому дії відповідача в частині застосування до позивача ч.4 ст.469 МК України повністю відповідали вимогам чинного законодавства.

Позивач по справі ОСОБА_1 здійснив ввезення на територію України з метою особистого користування автомобіля марки «BMW», моделі 7351, номерний знак НОМЕР_1 (країна реєстрації республіка Литва), VIN-код автомобіля НОМЕР_2 , у митному режимі «транзит» терміном вивезення до 18.12.2017 року через пункт пропуску UA807120 МАПП «Гоптівка» Харківської митниці (а.с.90).

03.05.2018 року позивач по справі №0376/80700/18 був притягнений до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України через порушення строків доставки ввезеного ним на територію України автомобіля у режимі транзит до митних органів та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500,00 грн. Намагання позивача скасувати вказану постанову у судовому порядку було невдалим та рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22.12.2018 року по справі №640/14298/18 у задоволенні вимог ОСОБА_1 до відповідної посадової особи Харківської митниці було відмовлено, а відповідна постанова від 03.05.2018 року була залишена без змін (а.с.120-123).

13.09.2021 року через пункт пропуска Нові Яриловічі Чернігівської митниці на територію республіки Білорусь виїхав автомобіль марки «BMW», моделі 7351, номерний знак НОМЕР_1 (країна реєстрації республіка Литва), VIN-код автомобіля НОМЕР_2 . Під час митного оформлення було встановлено, що кермування вказаного автомобіля здійснювала громадянка України ОСОБА_2 , яка повідомила відповідного державного інспектора, що вона здійснила купівлю вказаного транспортного засобу у позивача по справі 24.03.2021 року та вирішила скористатися своїм правом на вільне користування власним майном, про що повідомила у власноруч написаних поясненнях у пункті пропуску «Нові Яриловичі» 13.09.2021 року (а.с.88, 91).

Відповідним договором купівлі-продажу слугував виконаний на литовській мові документ, укладений 24.03.2021 року між ОСОБА_4 , Україна, Дніпропетровськ та юридичною особою «МВ Даріус Авто», Литовська республіка, про придбання вищевказаного автомобіля, країною походження якого була Німеччина, за 3500,00 Євро (а.с.89).

Інших документів, включаючи технічний паспорт на автомобіль, під час оформлення перетину державного кордону ОСОБА_2 не надавалося, а відповідальними працівниками Чернігівської митниці не витребовувалося.

В цей же день старшим державним інспектором митного пункту «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ОСОБА_5 було складено у відношенні позивача протокол про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.469 МК України (а.с.86-87).

У порядку ч.10 ст.494 МК України вказаний протокол разом із супровідним листом був надісланий на адресу позивача засобами поштового зв`язку та отриманий позивачем 25.09.2021 року (а.с.92-94).

Супровідним листом від 29.10.2021 року на адресу позивача було направлено повідомлення про призначення справи до розгляду на 03.12.2021 року засобами поштового зв`язку, яке було отримано позивачем 13.11.2021 року (а.с.96-98).

03.12.2021 року у відношенні позивача була складена відповідна постанова заступником начальника Чернігівської митниці Мартиновим С.В., яка є предметом оскарження в даній справі (а.с.99-100).

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Митним кодексом України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, наказом Державної митної служби України №1118 від 17.11.2005 року «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України».

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 486 МК України передбачено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Згідно зі ст.ст. 487, 488, 489 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Згідно з пунктом 3 розділу 1 наказу Державної митної служби України №1118 від 17.11.2005 року «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» для здійснення митного контролю та митного оформлення транспортний засіб може бути пред`явлений митному органу як власником, так і уповноваженою особою. Уповноважена особа - особа, яка на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого власником товарів і транспортних засобів, наділена правом учиняти дії, пов`язані з пред`явленням цих товарів і транспортних засобів митним органам для митного контролю та митного оформлення при переміщенні їх через митний кордон України, або іншим чином розпоряджатися зазначеними товарами та транспортними засобами.

Відповідно до пункту 4 розділу 1 вищевказаного наказу ДМС України транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України громадянами, перебувають під митним контролем: при ввезенні з метою транзиту - з моменту перетину митного кордону України до вивезення за межі митної території України; при вивезенні для вільного обігу або тимчасово - з моменту пред`явлення митному органу до завершення митного оформлення та вивезення за межі митної території України.

Згідно з пунктом 7 розділу 1 зазначеного вище наказу ДМС України власник транспортного засобу або уповноважена особа, який переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає (серед іншого) оригінали та ксерокопії таких документів: які підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

У пункті 9 розділу 1 наказу Державної митної служби України №1118 від 17.11.2005 року «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» визначено, що транспортний засіб, на який відсутні документи, що підтверджують право власності або користування ним (у тому числі з правом розпорядження) не підлягає пропуску через митний кордон України.

Митне оформлення транспортного засобу здійснювалось відповідно до вимог ст.335 МК України та постанови Кабінету Міністрів України №451 від 21.05.2012 року, а також вищевказаного наказу ДМС України, відповідно до яких оформлення транспортного засобу здійснюється не на водія, а на власника автомобіля або уповноважену ним особу.

Відповідно до ст.ст. 90, 95 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - п`ять діб.

Згідно з п.2 ч.1 ст.93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту.

Відповідно до ч.5 ст.102 МК України для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму до закінчення визначеного строку транзиту митного органу призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту та митна декларація або інший документ.

Частиною 3 ст.325 МК України передбачено, що користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем забороняється, крім випадків, передбачених цим кодексом та іншими законами України.

Згідно з ч.1 ст. 381 МК України встановлено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Згідно з главою 55 розділу ХІІ МК України поміщення громадянином-резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов`язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов`язання, застосування заходів гарантування тощо).

Відповідно до частини четвертої статті 469 МК України, відповідальність за передачу транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні.

Отже, законодавством забороняється здійснення передачі імпортованого транспортного засобу, який не пройшов митне оформлення, іншій особі і саме за порушення такого нормативного правила законодавець передбачає відповідальність.

При цьому, умовою, за якої не настає відповідальність за вказане порушення, є перебування у транспортному засобі особи, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим «транзиту».

Вирішуючи справу по суті, суд встановлює, що доводи позивача про неналежне його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки відповідач належним чином виконав вимоги закону щодо направлення позивачу як протоколу про скоєне адміністративне правопорушення від 13.09.2021 року, так і виклику для розгляду справи по суті, які позивачем були отримані у встановленому порядку. Той факт, що при підготовці згрупованих поштових відправлень відносно позивача було помилково зазначено інший район проживання (Куп`янський замість Лозівського Харківської області) не вплинуло ані на строк доставки повідомлення, ані на взагалі можливість доставки відповідного поштового повідомлення позивачу. При цьому подані представником позивача засобами Електронного суду 11.07.2022 року витяги з трекінгу АТ «Укрпошта» по двом поштовим відправленням позивачу від відповідача №467 та №478 від 11.07.2022 року з відміткою про те, що вказані поштові відправлення відсутні, тому що не зареєстровані в системі, суд відхиляє, оскільки відповідні повідомлення зберігаються у базі даних АТ «Укрпошта» на протязі шести місяців, після чого видаляються із системи. Тому в даній частині представник позивача надав докази, які не відповідають фактичним обставинам справи.

В той же останню підставу вимог позивача щодо того, що у його діях був відсутній склад адміністративного правопорушення, суд приймає до уваги та задовольняє, оскільки надані суду документи, вказують на те, що під час як складення відповідного протоколу, так і під час розгляду справи по суті 03.12.2021 року договору між позивачем та громадянкою ОСОБА_2 щодо передачі права власності на вищевказаний автомобіль не було, вказаний договір був укладений між юридичною особою республіки Литва «МВ Даріус Авто» та ОСОБА_2 , а тому немає підстав вважати, що ОСОБА_2 набула відповідних прав на спірний автомобіль відповідно до вимог діючого законодавства України саме від позивача. Той факт, що позивач ввозив цей автомобіль на територію України та порушив вимоги митного режиму «транзит» як щодо строків його вивезення або належного оформлення, так і як ним було заявлено щодо фактичного користування (просто покинув автомобіль у Дніпропетровській області на початку 2018 року через поломку, що суд не встановлює як факт, оскільки такі слова позивача жодним доказом по справі не підтверджуються), є підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за іншими нормами як Митного кодексу України, так і Кодексу України про адміністративні правопорушення (щодо залишення автомобіля напризволяще), а не за ч.4 ст.469 МК України. Однак в даній справі навіть виходячи з принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи, вирішення вказаних питань виходить за межі прав суду щодо розгляду справи, а тому по суті не вирішується, до того ж станом на час розгляду справи сплинув строк притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відповідними статтями спеціального закону та КпАП України.

Окремо суд зазначає, що при перетині кордону на спірному транспортному засобі 13.09.2021 року громадянкою України ОСОБА_2 не було пред`явлено технічного талону на нього, що могло підтвердити факт належності автомобіля позивачеві, що у судовому засіданні підтвердила і представник відповідача.

Дії відповідача в цій частині щодо притягнення до адміністративної відповідальності позивача ОСОБА_1 є прямим порушенням вимог закону, оскільки документів, які б підтверджували перехід права власності або користування на спірний автомобіль саме від позивача до ОСОБА_2 працівникам митної служби надано не було, перевірка факту ким саме був завезений транспортний засіб на митну територію України навіть за власним інформаційно-пошуковими системами ДМС України не є встановленням факту продажу автомобіля чи право його користування, для цього повинні бути надані інші документи особою, яка перетинає кордон на транспортному засобі, завезеному у режимі «транзит», а до цього часу в такому переміщенні транспортного засобу повинно бути відмовлено до встановлення вказаних обставин.

З матеріалів справи, зокрема наданих відповідачем матеріалів, які слугували підставою для винесення оскаржуваної постанови, не вбачається та відповідачем не доведено факту саме передачі позивачем у володіння, користування або розпорядження транспортного засобу будь-якій іншій особі, тобто митним органом не встановлено під час прийняття спірної постанови та не доведено перед судом наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, за яке частиною четвертою статті 469 МК України передбачено відповідальність.

Саме з цих підстав суд приходить до висновку щодо протиправності постанови Чернігівської митниці №0923/10200/21 від 03.12.2021 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 34000 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та приписи пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України, суд приходить до висновку про наявність достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з адміністративним позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 496,20 грн., а також 744,30 грн. за подання клопотання про витребування доказів, що підтверджується відповідними квитанціями, долученими до матеріалів справи, а тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1240,50 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.79, 139, 243-245, 268-272, 286, 292-295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 .

Скасувати постанову виконуючого обов`язки заступника начальника Чернігівської митниці Мартинова Сергія Володимировича в справі про порушення митних правил №0923/10200/21 від 03 грудня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.4 ст.469 Митного кодексу України через відсутність складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.469 Митного кодексу України закрити.

Стягнути з Чернігівської митниці Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 понесені позивачем при розгляді справи судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви, а також клопотання про забезпечення доказів шляхом їх витребування у розмірі 1240,50 грн. (одна тисяча двісті сорок грн. 50 коп.), з яких 496,20 грн. - за подання адміністративного позову та 744,30 грн. за подання клопотання про витребування доказів.

З метою оперативності ознайомлення сторін з прийнятим судовим рішенням повний текст рішення суду направити сторонам засобами Електронного суду, після чого направити його копію засобами поштового зв`язку.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Первомайським міськрайонний суд Харківської області або через підсистему Електронний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі його оскарження після його розгляду в апеляційному порядку по суті, відмови у відкритті апеляційного провадження чи поверненні апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 20.03.2020 року Первомайським РВ УМВС України в Харківській області, адреса: АДРЕСА_1

Відповідач: ЧЕРНІГІВСЬКА МИТНИЦЯ ДЕРЖАВНОЇ МИТНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ, , адреса: проспект Перемоги, 6 м. Чернігів, 14017, тел. (0462) 65-17-17, електронна пошта: .

Повний текст рішення складений 14 липня 2022 року.

Суддя: О. В. Кочнєв