Справа № 160/5635/22
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2022 року Справа № 160/5635/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛозицької І.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в якому з урахуванням уточнень просить суд:
- визнати незаконним рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 5 від 11 листопада 2021 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком за списком № 1 відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 19.08.2021 року, зарахувавши при призначенні пенсії стаж роботи з 09.08.1988 року по 30.09.1995 року в якості пільгового за списком № 1.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.11.2021 року звернувся до Нікопольського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1. Пенсійний орган в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 відмовив, оскільки недостатньо необхідного пільгового стажу.
Однак з такою відмовою позивач не згоден та вважає, що період роботи з 09.08.1988 року по 30.09.1995 року термістом на нагрівальних печах трубного цеху № 5 на Нікопольському південно-трубному заводі, який в подальшому перетворено на ПАТ «Нікопольський південнотрубний завод», належним чином підтверджений записами в трудовій книжці. Крім того, означена посада віднесена до Списку № 1 переліку виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими та важкими умовами праці, а отже, позивач має право на пільгову пенсію.
З огляду на те, що позивач досяг пенсійного віку, має необхідний пільговий стаж, а також надав відповідачу достатньо відомостей, що підтверджують факт роботи у спірний період, тому пенсійним органом було протиправно відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах.
Позивач вважає таку відмову пенсійного органу протиправною, а тому, звернувся з даним позовом до суду.
Ухвалою суду від 26.05.2022 року було відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Також, сторонам був встановлений строк для подання до суду відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив, відповідно.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, заперечуючи проти позову, надало свій відзив на позов, який долучений до матеріалів справи. В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач-1 посилається на те, що підставою для призначення пільгової пенсії є, зокрема, наявність професії і виробництв у Списку №1, підтвердження шкідливих умов праці працівника безпосередньо на робочому місці за результатами атестації, а також зайнятість працівника на роботах, передбачених Списком №1 не менше 80% робочого часу для даного виробництва, що повинно підтверджуватись уточнюючою довідкою підприємства.
Відповідач-1 зазначає, що комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було прийнято рішення № 5 від 11 листопада 2021 року про зарахування позивачу до пільгового стажу лише періоду роботи з 09.08.1988 року по 31.08.1988 року та з 01.11.1988 року по 21.08.1992 року, а період роботи з 22.08.1992 року по 30.09.1995 року не зарахований до стажу, оскільки не проведена атестація робочого місця.
За вказаних підстав відповідач-1 просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, у встановлений судом строк, своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалося, причини неподання відзиву на позовну заяву суду не повідомило.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем-2 відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, прийшов до таких висновків.
Судом встановлено, що 15.11.2021 року ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до Нікопольського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 та надав необхідний пакет документів.
Програмним забезпеченням за принципом екстериторіальності заяву про призначення пенсії та документи, які були додані позивачем до заяви, передані до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Водночас, Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було прийнято рішення № 5 від 11 листопада 2021 року, яким підтверджено період роботи ОСОБА_1 з 09.08.1988 року по 31.08.1988 року та з 01.11.1988 року по 21.08.1992 року для зарахування до пільгового стажу за Списком №1.
Не погоджуючись з позицією пенсійного органу та вважаючи його рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку наведеним обставинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV.
Згідно п.2 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII.
Відповідно до положень п.16 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Частиною 1 статті 114 Закону України №1058-ІV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України №1058-ІV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує наявний трудовий стаж, є трудова книжка.
Також, згідно із ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідні положення містить і постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Так, згідно п. 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Як вбачається з матеріалів справи, трудова книжка НОМЕР_2 , надана позивачем, містить записи, зокрема:
- 09.08.1988 року - прийнято в трубний цех № 5 термістом (труб) на нагрівальних печах 3 розряду в Нікопольському південно-трубному заводі;
- з 01.12.1988 року по 30.09.1995 року працював термістом на нагрівальних печах 4 розряду в трубному цеху №5 в Нікопольському південно-трубному заводі.
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Так, у спірний період роботи діяли Списки, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій, посад, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах», де п.3 Розділу ХІ «Металообробка» передбачена посада терміст на нагрівальних печах та їх підручні і помічники.
Також постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах" та постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах", якими затверджена передбачена посада - терміст, постоянно зайнятий біля печей на гарячих роботах.
Таким чином, посада позивача у спірний період в Нікопольському південно-трубному заводі належить до посад, яка надає право на пільгову пенсію за Списком № 1.
Крім того, пунктом 10 Порядку № 383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку № 637.
Так, згідно п.20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано, зокрема, періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Так, матеріалами справи підтверджено, а саме, записами в трудовій книжці у період з 09.08.1988 року по 30.09.1995 року ОСОБА_1 працював термістом на нагрівальних печах в трубному цеху №5 на Нікопольському південно-трубному заводі.
Означені записи в трудовій книжці не оскаржено та в судовому порядку недійсними не визнані.
Водночас, матеріали справи містять довідку від 14.08.2004 року № 1033 про уточнення особливого характеру роботи або умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії, відповідно до якої ОСОБА_1 працював повний робочий день (не менше 80% робочого часу) в трубному цеху №5 на Нікопольському південно-трубному заводі.
Крім того, довідкою від 10.08.2017 року №4458 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, з якої вбачається, що ОСОБА_1 працював повний робочий день на Нікопольському південно-трубному заводі на посаді, яка передбачена Списками, які діяли у спірний період роботи позивача.
Також архівною довідкою від 04.08.2021 року № 2474 підтверджено, зокрема, робота позивача на посаді терміста на нагрівальних печах в трубному цеху №5 на Нікопольському південно-трубному заводі у спірний період, а саме, з 09.08.1988 року по 30.09.1995 року.
Крім того, у спірний період, а саме, після 21.08.1992 року проведена атестація робочих місць, про що свідчить посилання на відповідний наказ №1896 від 08.12.1994 року у вищевказаних довідках.
З огляду на викладене, суд вважає, що пенсійним органом протиправно відмовлено позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки стаж роботи ОСОБА_1 підтверджено відповідними доказами, наявними в матеріалах справи.
При цьому, суд звертає увагу на те, що рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 5 від 11 листопада 2021 року було підтверджено період роботи позивача для зарахування до пільгового стажу за Списком №1, а саме, з 09.08.1988 року по 31.08.1988 року та з 01.11.1988 року по 21.08.1992 року. При цьому, спірний період з 01.09.1988 року по 31.11.1988 року та з 22.08.1992 року по 30.09.1995 року відповідач-1 протиправно не зарахував ОСОБА_1 до пільгового стажу.
Тому, з огляду на викладене суд дійшов висновку про визнання незаконним рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 5 від 11 листопада 2021 року в частині не зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 01.09.1988 року по 31.10.1988 року та з 22.08.1992 року по 30.09.1995 року.
Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком за списком № 1 відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 19.08.2021 року, зарахувавши при призначенні пенсії стаж роботи з 09.08.1988 року по 30.09.1995 року в якості пільгового за списком № 1, суд зазначає таке.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Частиною 2 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
З огляду на викладене, суд вважає, що задоволення позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком за списком № 1 відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 19.08.2021 року, зарахувавши при призначенні пенсії стаж роботи з 09.08.1988 року по 30.09.1995 року в якості пільгового за списком № 1, буде втручанням в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та прийняттям рішення замість нього, що не входить до компетенції суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Таким чином, належним способом захисту прав позивача у цій справі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.11.2021 року про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Позивачем були сплачені судові витрати у розмірі у розмірі 992,40 грн., сплата яких підтверджується квитанцією № 1 від 13.04.2022 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи.
Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 248,10 грн. з кожного.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати незаконним рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 5 від 11 листопада 2021 року в частині не зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 01.09.1988 року по 31.10.1988 року та з 22.08.1992 року по 30.09.1995 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.11.2021 року про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 13.07.2022 року.

Суддя І.О. Лозицька