Справа № 420/5624/22
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5624/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у поверненні помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у сумі 23 935,23 грн., викладеної в листі №1500-0606-8/12464 від 27.01.2022 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області подання про повернення ОСОБА_1 з Державного бюджету України збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 23 935,23 грн., сплаченого за квитанцією №1491-5051-4202-3500 (ЕЦП:0.0.) АТ КБ ПРИВАТБАНК від 31.01.2019 року на суму 23935,23 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він придбав житло вперше та сплатив 23935,23 грн. збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для проведення реєстрації права власності на житло, у зв`язку з чим подав заяву до Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області про підготовку та здійснення подання до Управління державного казначейства в Одеській області для повернення сплаченої суми. Однак, листом від 27.04.2021 року за №1500-0506-8/52635 відповідач надав відповідь, в якій зазначив, що «…надана Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №252512888 від 14.04.2021 містить лише актуальні на дату та час її формування відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно. Враховуючи, що не надано підтвердження того, що придбано житло вперше, було відмовлено в наданні подання про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 23935,23 грн.». Позивач вказує, що оскільки ним придбано житло вперше, відповідач безпідставно відмовив в підготовці та оформленні подання до Управління державної казначейської служби України Одеської області для повернення позивачу збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для проведення реєстрації права власності на житло, оскільки він звільнений від сплати збору згідно з п. 9 ст. 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування", як особа, яка придбала житло вперше, тому помилково сплачений збір підлягає поверненню.

10.05.2022 року до суду від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив (вхід.№15972/22), в якому зазначено, що у зв`язку із неможливістю підтвердити той факт, що позивач придбав житло вперше, у Головного управління відсутні підстави для формування подання на повернення збору на обов`язкове державне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 23935,23 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/5624/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з Договором купівлі-продажу квартири від 31.01.2019 року, нотаріально посвідченим і зареєстрованим в реєстрі за №126, позивачем придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 2 393 522,72 грн.

В межах вищеозначеного правочину позивачем сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 23935,23 грн. (1% вартості), що не спростовується сторонами, та підтверджується наявною у матеріалах справи відповідною банківською квитанцією від 31.01.2019 р. №1491-5051-4202-3500.

За наслідками розгляду відповідної заяви ОСОБА_1 , про повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з придбанням житла вперше, Листом Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 27.01.2022 року №1500-0606-8/12464 повідомило, що надана Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №252512888 від 14.04.2021 містить лише актуальні на дату та час її формування відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно. Враховуючи, що не надано підтвердження того, що придбано житло вперше, було відмовлено в наданні подання про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 23935,23 грн.

Вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у поверненні помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у сумі 23935,23 грн., викладеної в листі №1500-0606-8/12464 від 27.01.2022 року протиправними, ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно зі ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України від 26.06.1997 №400/97-ВР "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" (у редакції, чинній на час придбання нерухомого майна) платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком <…> громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Підпунктом 2 п.4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 15 квітня 2015 р. № 215, передбачено, що Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема: здійснює повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Згідно з додатком до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2011 р. №106 Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов`язкових платежів) та iнших доходів бюджету контроль за справлянням (стягненням) до бюджету надходжень, що обліковуються за кодом доходів бюджету 24140500 Збiр з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна, покладений на Пенсійний фон України.

Відповідно до пункту 7.2 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів, затвердженого постановою Пенсійного фонд України від 27.09.2010 № 21-2, встановлено, зокрема, механізм здiйснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

Згідно з п.5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Мінфіну від 03.09.2013 №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Згідно з п. 15-1 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740, (у редакції, чинній на час придбання позивачем нерухомого майна) збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком <…> громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше (абз. 1).

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України (абз. 2).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від №252512888 від 14.04.2021 р. відсутні відомості про придбання позивачем іншого житла, окрім вищевказаної квартири.

Отже, відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно слугують підставою для висновку щодо придбання позивачем квартири вперше, а отже він не відносився до платників збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому, з матеріалів справи судом встановлено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відповідною заявою щодо повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Проте, за наслідками розгляду вказаної заяви Листом Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 27.01.2022 року №1500-0606-8/12464 повідомило, що надана Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №252512888 від 14.04.2021 містить лише актуальні на дату та час її формування відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно. Враховуючи, що не надано підтвердження того, що придбано житло вперше, було відмовлено в наданні подання про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 23935,23 грн.

Між тим, на переконання суду, наведена обставина не може бути підставою для відмови в поверненні позивачеві сплачених коштів у вигляді збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, з вищевказаних підстав.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що у даній справі суд враховує правову позицію Верховного Суду, яка викладена в постанові від 20.03.2018, у справі № 819/1249/17, в якій Верховний Суд зазначив, що за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу. Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами. Оскільки саме держава не виконала свій обов`язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.

В той же час, суд зауважує, що будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача щодо придбання ним житла вперше, чи підтверджували реєстрацію на праві приватної власності за позивачем будь-якого іншого нерухомого майна (об`єктів житлової нерухомості) та відповідно свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у поверненні помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у сумі 23935,23 грн., викладеної в листі №1500-0606-8/12464 від 27.01.2022 року, є протиправними.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області подання про повернення ОСОБА_1 з Державного бюджету України збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 23935,23 грн., сплаченого за квитанцією №1491-5051-4202-3500 (ЕЦП:0.0.) АТ КБ ПРИВАТБАНК від 31.01.2019 року на суму 23935,23 грн., суд зазначає наступне.

Як зазначено вище, процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787.

Пунктами 15,16 Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету здійснюється з того бюджету, до якого такі кошти були зараховані (з урахуванням положень пунктів 39-1 та 39-2 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України). Якщо платіж, що повертається, був сплачений до загального (спеціального) фонду державного або місцевих бюджетів, але згідно з бюджетним законодавством не передбачений серед джерел надходжень бюджетів у поточному бюджетному році, то повернення здійснюється за рахунок податків та зборів, не віднесених до інших категорій (код класифікації доходів бюджету 19090500) або інших надходжень (код класифікації доходів бюджету 24060300) відповідного бюджету.

У разі зміни реквізитів рахунку за надходженнями, з якого необхідно здійснити повернення коштів державного та/або місцевих бюджетів, та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, таке повернення (перерахування) здійснюється зі зміненого рахунку за надходженнями.

Про повернення помилково або надміру зарахованих до бюджетів зборів, платежів та інших доходів бюджетів на підставі прийнятих до виконання подань головні управління Казначейства, Казначейство інформують органи, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органи, які ведуть облік заборгованості в розрізі позичальників, шляхом надсилання засобами системи Казначейства відповідного електронного повідомлення.

Відповідно до пп.2 п.4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №215 від 15.04.2015 року, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Таким чином, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом, у тому числі, є Пенсійний фонд України, то саме на відповідне територіальне управління ПФ України покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб спосіб захисту повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005).

Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні ст.13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями треба розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями, оскільки вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Між тим, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним.

Відповідно до абз.1 ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає що задоволення позовної вимоги шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Одеської області підготувати та направити до Управління Державної казначейської служби України Одеської області подання для повернення ОСОБА_1 23935,23 грн. сплаченого ним збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для проведення реєстрації права власності на житло, у даному випадку, є належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача, а також дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде вирішено остаточно.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню, з вище окреслених підстав.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, ч.9 ст.205, ст.ст.241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у поверненні помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у сумі 23935,23 грн., викладеної в листі №1500-0606-8/12464 від 27.01.2022 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Одеської області підготувати та направити до Управління Державної казначейської служби України Одеської області подання для повернення ОСОБА_1 23935,23 грн. збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для проведення реєстрації права власності на житло.

5. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна 83, м.Одеса, 65012, ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса проживання: АДРЕСА_3 ) судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення складено 07.07.2022р. з урахуванням знаходження судді Харченко Ю.В. у черговій щорічній відпустці у період часу з 23.05.2022 року по 08.06.2022р., а також на лікарняному з 09.06.2022 р. по 22.06.2022 р.

Суддя Харченко Ю.В.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити