Справа № 480/11561/21
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), в якій просила:
1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування до загального страхового стажу для призначення позивачу пенсії за вислугу років періодів роботи в колективному господарстві «40 років Жовтня» з 09.08.1991 по 04.02.1994, та періоду навчання у 1991/1992 навчальному році у однорічному педагогічному класі при координаційному учбово-науково-виробничому профорієнтаційному центрі Керченського гороно Республіки Крим;
2) зобов`язати відповідача зарахувати до загального страхового стажу позивача для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років періоди роботи в колективному господарстві «40 років Жовтня» з 09.08.1991 по 04.02.1994, та період навчання у 1991/1992 навчальному році у однорічному педагогічному класі при координаційному учбово-науково - виробничому профорієнтаційному центрі Керченського гороно Республіки Крим;
3) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 із врахуванням періоду роботи в колективному господарстві «40 років Жовтня» з 09.08.1991 по 04.02.1994, та періоду навчання у 1991/1992 навчальному році у однорічному педагогічному класі при координаційному учбово-науково - виробничому профорієнтаційному центрі Керченського гороно Республіки Крим, та виплачувати пенсію у перерахованому розмірі, починаючи з дня її призначення - 02.03.2021.
Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач протиправно при призначенні пенсії не врахував спірні періоди до загального страхового стажу позивача, оскільки записи за № 1-4 трудової книжки позивача, як і відомості архівної довідки від 07.06.2021 року № 12.01-23/769, виданої архівним відділом (муніципальний архів) адміністрації Красноперекопського району Республіки Крим, а також посвідчення А № 0864 від 03.07.1992 про навчання позивача у однорічному педагогічному класі при координаційному учбово-науково-виробничому профорієнтаційному центрі Керченського гороно Республіки Крим, підтверджують, що позивач набула страховий стаж під час роботи в колективному господарстві «40 років Жовтня» у період з 09.08.1991 по 04.02.1994, та періоду навчання у 1991-1992р.р. у Керченському координаційному учбово-науково-виробничому профорієнтаційному центрі, які на час вчинення відповідних записів перебували під контролем української влади, і такі підприємства були утворені відповідно до законодавства України.
Тому, вважає, що не може бути позбавлена свого права на перерахунок пенсії у зв`язку з не врахуванням до її страхового періоду роботи в колективному господарстві «40років Жовтня» у період з 09.08.1991 по 04.02.1994, та періоду навчання у 1991- 1992р.р. у зв`язку з обставинами, що виникли не з її вини, та на які вона не має можливості вплинути.
Крім того, відмітила, що дії відповідача при відмові позивачу у проведенні перерахунку призначеної попередньо пенсії, з врахуванням спірних періодів роботи, є непропорційними заявленій легітимній меті, тому їх не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо, адже відповідач у даному випадку не врахував те, що позивач позбавлена можливості надати інші довідки, на противагу органу Пенсійного фонду, який наділений повноваженнями щодо перевірки інформації, зазначеної у наданих позивачем довідках, направлення запитів, отримання відомостей з реєстрів тощо.
Ухвалою суду від 15.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Представник відповідача, не погодившись з позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.38), в якому у задоволенні позову просив відмовити та вказав, що згідно з доданою позивачем до звернення копією трудової книжки, у розділі трудова участь у громадському господарстві у графі 6, записи внесені відповідальною особою не завірені чином, як передбачено Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція), затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України. Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, так само як Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162. У зв`язку з вищезазначеним, підстави для зарахування періоду роботи позивача у колективному підприємстві «40років Жовтня» до страхового стажу за даними трудової книжки, відсутні.
Разом з тим, відповідно до статті 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 №1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який документ, виданий такими органами або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Отже, підстави для врахування при обчисленні страхового стажу довідок, виданих організаціями, які діють на тимчасово окупованій території, відсутні.
Позивач подала відповідь на відзив (а.с.52-53), в якій вказала, що доводи відповідача, викладені у відзиві, є необґрунтованими. Так, стосовно посилань відповідача на ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вказала, що відповідно до вказаної норми Закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території, є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом. Крім того, відмітила, що записи про прийняття її на роботу, переведення та звільнення, а також про навчання, були вчиненні у трудовій книжці, інших документах, зокрема, у протоколах, особовій картці, посвідченні тощо, органи, підприємствами, які були утворені відповідно до законодавства України..
Ухвалами суду від 22.12.2021, від 31.01.2022 та від 28.04.2022 у відповідача витребовувалися додаткові докази у справі, що на виконання вимог суду представником ГУ ПФУ в Сумській області були надані (а.с.38-50, 68-72, 77-112).

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (ч.3 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 03.03.2021 ОСОБА_1 (Кобець - дошлюбне прізвище) звернулася до відповідача із заявою щодо проведення попередньої оцінки документів для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.49, 105), до якої додала трудову книжку колгоспника НОМЕР_1 , паспорт, РНОКПП, довідку ОК-5, довідку ОК-2, свідоцтво про народження позивача, свідоцтво про народження дитини, свідоцтво про шлюб (а.с.10-17, 41-48, 86-104).

На подану заяву листом ГУ ПФУ в Сумській області від 11.03.2021 позивачу було надано відповідь (а.с.50).

У подальшому, після звільнення позивача 01.03.2021 з Головного управління Національної поліції в Сумській області, останнім було підготовлено та направлено пакет документів до ГУ ПФУ в Сумській області разом з поданням Головного управління Національної поліції в Сумській області від 10.03.2021 за №35/33/01-2021 для призначення пенсії позивачу за вислугу років згідно п. б ч.1 ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (а.с.69 зворот - 72). При цьому, загальний страховий стаж для призначення позивачу пенсії за вислугу років було визначено 26 років 02 місяці 29 днів, де вислуга років склала 18 років 11 місяців 19 днів, страховий стаж визначений в 07 років 03 місяці 10 днів.

За надісланим поданням, ГУ ПФУ в Сумській області було призначено пенсію ОСОБА_1 за вислугу років з 02.03.2021 згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що підтверджується копією протоколу про призначення пенсії (а.с.69) та повідомлення про призначення пенсії (а.с.9).

При цьому, до страхового стажу позивача не було враховано період її роботи в колективному господарстві «40 років Жовтня» з 01.09.1991 по 1993 рік включно (а.с.81), у зв`язку з чим позивач звернулася до відповідача із заявою щодо зарахування вказаного періоду до її страхового стажу та з заявою щодо надання допомоги у витребуванні довідок про підтвердження вказаного періоду трудового стажу (роботи) (а.с.19-20). До заяв додала копію належної їй трудової книжки колгоспника.

Поряд з цим позивач самостійно звернулася із запитами щодо отримання довідок стосовно періоду її роботи в колективному господарстві «40 років Жовтня» з 09.08.1991 по 04.02.1994, та періоду навчання у 1991/1992 навчальному році у однорічному педагогічному класі при координаційному учбово-науково - виробничому профорієнтаційному центрі Керченського гороно Республіки Крим.

Так, за запитами позивача, ОСОБА_1 , серед іншого були надані архівні довідки від 07.06.2021 №12.01-23/769, видану архівним відділом (муніципальний архів) адміністрації Красноперекопського району Республіки Крим (а.с.24, 84), та від 07.06.2021 №12.01-23/770, видану архівним відділом (муніципальний архів) адміністрації Красноперекопського району Республіки Крим (а.с.25, 85).

У зв`язку з отриманням вказаних документів, позивач звернулася до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою від 28.07.2021 про зарахування до її страхового стажу без врахування військового стажу період роботи в колективному господарстві «40 років Жовтня» з 01.09.1991 по 1993 рік включно (2 роки 4 місяці) в повному обсязі (а.с.82), до якої додала вищевказані отримані відповіді та архівні довідки, а також копію належної їй трудової книжки колгоспника.

За результатом розгляду поданої ОСОБА_1 заяви, ГУ ПФУ в Сумській області листом від 28.08.2021 повідомило позивача про те, що відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Сумській області від 26.02.2021 № 74 о/с вислуга років позивача становить 18 років 11 місяців 19 днів, страховий стаж - 07 років 03 місяці 10 днів, відповідно загальний страховий стаж для призначення пенсії за вислугу років - 26 років 02 місяці 29 днів.

Порядок обчислення страхового стажу визначений нормами статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV, статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Період роботи позивача у колективному господарстві 40 років Жовтня не зарахований до страхового стажу ОСОБА_1 за даними трудової книжки, оскільки згідно з доданою позивачем до звернення копією трудової книжки, у розділі трудова участь у громадському господарстві у графі 6, записи внесені відповідальною особою не завірені чином, як передбачено Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників.

Крім того, у листі було вказано, що відповідно до статті 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України від 15.04.2014 будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який документ, виданий такими органами або особами, є недійсним і не створює правових наслідків (а.с.27).

Не погодившись з наданою відповіддю, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Згідно із ч.1 ст. 1-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII) законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Відповідно до п. б" ч.1 ст.13 Закону № 2262-XII пенсії за вислугу років призначаються в такому розмірі: особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, поліції, (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).

За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. Обсяг страхового стажу (стажу роботи) є одним із основних чинників для визначення розміру пенсійних виплат.

За змістом частини першої ст. 1 Закону №1058 термін страховий стаж визначений як період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески, а страховий стаж у солідарній системі визначений частиною першою статті 24 Закону як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж обчислюється в місяцях. (ч.ч.2,3 ст. 24 Закону №1058-IV в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абз.1 ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

Так, згідно записів трудової книжки позивача (а.с.10-11, 45-48, 101-104) встановлено, що позивач, крім іншого

- 01.09.1991 прийнята у члени колективного господарства «40 років Жовтня» на загальних підставах;

- 01.06.1993 переведена вихователем дитячого садка "Колокольчик";

- 04.02.1994 переведена на бюджет Магазинської сільської ради.

При цьому, згідно архівної довідки від 07.06.2021 №12.01-23/769, виданої архівним відділом (муніципальний архів) адміністрації Красноперекопського району Республіки Крим (а.с.84), та архівної довідки від 07.06.2021 №12.01-23/770, виданої архівним відділом (муніципальний архів) адміністрації Красноперекопського району Республіки Крим (а.с.2, 85), ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 - дошлюбне прізвище):

- прийнята у члени колгоспу з 09.08.1991 «так у документі» згідно Статуту колгоспу (протокол засідання правління колгоспу від 25.09.1991 №9);

- переведена з 04.02.1994 на бюджет Магазинської сільської ради «так у документі» (протокол засідання правління колгоспу від 03.03.1994 № 2).

У документах архівного фонду «Колгосп «40 років Жовтня» (відповідно книг обліку праці та розрахунків з членами колгоспу) за серпень 1991 року - грудень 1993 року містяться відомості про кількість нарахованих трудоднів (вихододнів) ОСОБА_2 , у серпні - вересні 1991 року, червні - грудні 1992 року, січні - жовтні 1993 року.

У розділі III «Призначення та переміщення» особової картки (ф. № Т-2) ОСОБА_2 міститься запис про її навчання з жовтня 1991 року «курси вихователів», 1 рік.

При цьому, навчання у період 1991- 1992р.р. у Керченському координаційному учбово- науково-виробничому профорієнтаційному центрі підтверджується посвідченням А № 0864 від 03.07.1992 про навчання у однорічному педагогічному класі при координаційному учбово - науково - виробничому профорієнтаційному центрі Керченського гороно Республіки Крим та здобуття кваліфікації «вихователь дитячого садка», а також додатком до вказаного посвідчення (а.с.26-зворот а.с.26, 83-зворот а.с.83).

Із матеріалів справи судом встановлено, що позивачеві призначено пенсію за вислугу років з 02.03.2021 згідно із п."б" ст.12 Закону № 2262-XII, однак, до її страхового стажу не було зараховано періоди роботи в колективному господарстві «40 років Жовтня» з 09.08.1991 по 04.02.1994 з урахуванням періоду навчання у 1991/1992 навчальному році у однорічному педагогічному класі при координаційному учбово-науково-виробничому профорієнтаційному центрі Керченського гороно Республіки Крим, оскільки:

- згідно з доданою позивачем до звернення копією трудової книжки у розділі трудова участь у громадському господарстві у графі 6, записи внесені відповідальною особою не завірені чином, як передбачено Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників (а.с.38);

- в трудовій книжці відсутня інформація про встановлені та відпрацьовані вихододні (а.с.50);

- відповідно до статті 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України від 15.04.2014 будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який документ, виданий такими органами або особами, є недійсним і не створює правових наслідків (а.с.27).

Однак, суд не може погодитися з такими доводами відповідача та щодо неточностей в оформленні трудової книжки позивача зазначає наступне.

До 01.01.2004 пенсійне забезпечення в Україні здійснювалось за нормами Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон України Про пенсійне забезпечення), відповідно до ч.1 ст.56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин. Такі докази в матеріалах справи відсутні.

Крім того, згідно п. д ч. 3 ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. При цьому, відповідно до витягу з Тимчасового положення про однорічні педагогічні класи по підготовці вихователів дошкільних закладів, затвердженого наказом Міністерства просвіти СРСР від 14.01.1981 №6, випускники педагогічних класів прирівнюються за оплатою праці до осіб, що закінчили педагогічні училища (а.с.26).

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За правилами п.п.1,20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок від 12.08.1993 №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1). У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (п.20).

Згідно із п.3 Порядку від 12.08.1993 №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників був врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, чинних на час виникнення спірних правовідносин (далі - Основні Положення), відповідно до пунктів 1, 2 яких трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Тобто, трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, зокрема, колгоспника, є трудова книжка колгоспника. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці відповідач вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.

При цьому, на момент внесення записів за спірний період діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року №162 (далі - Інструкція №162).

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції № 162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції № 162).

Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58.

Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.

Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.

Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про не зарахування спеціального стажу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

Крім того, згідно ч.3 ст.44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Крім того, частиною 1 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» також передбачено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Таким чином, суд зазначає, що при виникненні у ГУ ПФУ в Сумській області сумнівів щодо права позивача на отримання пенсії, відповідач має право перевіряти достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Отже, витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу. Тобто, перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною ним у постановах від 22.05.2018 у справі № 439/1148/17, від 03.10.2018 у справі №235/2873/17, від 27.02.2018 у справі №681/813/17, від 22.05.2018 у справі №683/977/17, від 10.07.2018 у справі №709/1360/17.

Як вже зазначено вище, згідно записів трудової книжки позивача (а.с.10-11, 45-48, 101-104) встановлено, що позивач, 01.09.1991 прийнята у члени колективного господарства « 40 років Жовтня» на загальних підставах; 01.06.1993 переведена вихователем дитячого садка "Колокольчик"; а 04.02.1994 переведена на бюджет Магазинської сільської ради.

При цьому, посилання відповідача на те, що запис у трудовій книжці про участь позивача у господарстві не завірений відповідальною особою належним чином, суд не приймає до уваги, оскільки, як вже зазначалось вище працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Дана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

З урахуванням того, що в трудовій книжці є посилання на підставу внесення записів, вони завірені печатками, не містять виправлень, підчисток, відповідач не мав підстав без належного обґрунтування ставити їх під сумнів.

Таким чином, посилання відповідача, зокрема, у відзиві, в обґрунтування своєї позиції при відмові в перерахунку пенсії позивачу на неточності в оформленні трудової книжки ОСОБА_1 не приймаються судом до уваги з огляду на їх необґрунтованість.

Додатково, щодо посилань відповідача на відсутність в трудовій книжці інформації про встановлені та відпрацьовані вихододні (а.с.50) та не прийняття, з посиланням на ст.9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, поданих уточнюючих позивачем документів, виданих АР Крим, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось вище, виходячи з приписів ч.1 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Тобто наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин. Такі докази в матеріалах справи відсутні.

Поряд з цим, позивачем на підтвердження спірних періодів, крім посвідчення про навчання (а.с.26), були надані відповідачу архівні довідки від 07.06.2021 №12.01-23/769, видану архівним відділом (муніципальний архів) адміністрації Красноперекопського району Республіки Крим (а.с.24, 84), та від 07.06.2021 №12.01-23/770, видану архівним відділом (муніципальний архів) адміністрації Красноперекопського району Республіки Крим (а.с.25, 85), в яких вказано кількість відпрацьованих трудоднів, а також міститься запис про навчання позивача у періоди роботи в колгоспі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №1207-VII (далі - Закон №1207-VII), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, тимчасово окупованою територією визначено сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Згідно з ч. 1 та 2 ст.4 цього Закону, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Статтею 18 Закону №1207-VII, передбачено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, ст.9 вказаного Законом, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до ч.ч.1,2,3 якої, дійсно, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з цим, суд вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах Лоізіду проти Туреччини (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), Кіпр проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001). Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Відтак, те, що орган пенсійного фонду позбавлений можливості провести перевірку відповідності запису архівних довідок первинним документам, не покладає надмірного тягаря та обов`язку на позивача, яким вчинено усі дії та подано документи, необхідні для вирішення питання про врахування спірного періоду до її стажу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 23 січня 2018 року у справі № 583/392/17, від 30 жовтня 2018 року у справі № 234/3038/17, від 11 грудня 2018 у справі №360/1628/17, від 17 липня 2019 у справі №302/757/17-а, від 08 квітня 2020 року у справі №428/4816/17.

Також, згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 31.10.2019 року у справі № 711/10426/16-а, документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, оскільки вказана обставина не може слугувати підставою порушення прав громадян України на пенсійне забезпечення, що відповідає правозастосовній практиці в частині застосування так званих "намібійських винятків" Міжнародного суду ООН.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

При вирішенні цієї справи, судом враховано, що позивач набула спірний трудовий стаж у 1991-1994рр., тобто всі первинні документи, на підставі яких видані архівні довідки, були створені до тимчасової окупації АР Крим і не можуть піддаватися сумніву та позбавляти позивача права на отримання пенсії, обрахованої із заробітку, який вона отримувала на законних підставах, тільки на тій підставі, що відповідач не може здійснити перевірку таким документам.

Враховуючи, що встановлення факту роботи позивача у спірний період має істотне значення для реалізації право на пенсійне забезпечення, а дані трудової книжки позивача, посвідчення про навчання та вищевказаних довідок, які надавались до органу Пенсійного фонду України, підтверджують її роботу у вказаному вище сільськогосподарському господарстві з урахуванням періоду навчання, а не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване їй право на пенсійне забезпечення, суд дійшов висновку, що позивач має право на зарахування вищевказаного страхового стажу для обрахунку пенсії за вислугу років.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у ГУ ПФУ в Сумській області були відсутні підстави для не зарахування до страхового стажу позивача періоду її роботи в колективному господарстві «40 років Жовтня» з 09.08.1991 по 04.02.1994 з урахуванням періоду навчання у 1991/1992 навчальному році у однорічному педагогічному класі при координаційному учбово-науково - виробничому профорієнтаційному центрі Керченського гороно Республіки Крим, у зв`язку з чим суд, з урахуванням ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Сумській області щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду її роботи в колективному господарстві «40 років Жовтня» з 09.08.1991 по 04.02.1994, з урахуванням періоду навчання у 1991/1992 навчальному році у однорічному педагогічному класі при координаційному учбово-науково - виробничому профорієнтаційному центрі Керченського гороно Республіки Крим та зобов`язати відповідача з 01.08.2021 зарахувати вказані періоди до страхового стажу та здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії, з урахуванням страхового стажу, до якого зараховано вказані періоди.

При цьому, вимоги позивача про здійснення перерахунку та виплати пенсії з урахуванням спірних періодів саме з 02.03.2021 задоволенню не підлягають, враховуючи наступне.

Відповідно до положень ст. 63 Закону №2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Згідно із ч.2 ст. 51 Закону №2262-ХІІ перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Як встановлено судом, позивач із заявою про врахування спірних періодів її роботи та здійснення перерахунку пенсії, до якої додала додатково архівну довідку від 07.06.2021 №12.01-23/769, видану архівним відділом (муніципальний архів) адміністрації Красноперекопського району Республіки Крим (а.с.24, 84), архівну довідку від 07.06.2021 року № 12.01-23/770, видану архівним відділом (муніципальний архів) адміністрації Красноперекопського району Республіки Крим (а.с.2, 85), звернулася 28.07.2021 (а.с.82).

Таким чином, саме 28.07.2021 є датою звернення позивача за перерахунком пенсії, та саме з вказаною датою датою звернення за перерахунком, а не датою призначення пенсії, як вважає позивач, з урахуванням положень ст. ст.51, 63, Закон №2262-ХІІ, пов`язує виникнення підстав у позивача права на перерахунок пенсії, та саме у зв`язку з чим у відповідача виникає обов`язок щодо проведення перерахунку та виплати пенсії позивачу за її заявою від 28.07.2021 з 01.08.2021 (з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, а не з 02.03.2021 як вважає позивач). Відтак, з урахуванням викладеного, вимоги позивача про здійснення перерахунку та виплати пенсії з урахуванням спірних періодів саме з 02.03.2021 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи в колективному господарстві «40 років Жовтня» з 09.08.1991 по 04.02.1994, з урахуванням періоду навчання у 1991/1992 навчальному році в однорічному педагогічному класі при координаційному учбово-науково - виробничому профорієнтаційному центрі Керченського гороно Республіки Крим.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи в колективному господарстві «40 років Жовтня» з 09.08.1991 по 04.02.1994, з урахуванням періоду навчання у 1991/1992 навчальному році в однорічному педагогічному класі при координаційному учбово-науково - виробничому профорієнтаційному центрі Керченського гороно Республіки Крим, та здійснити з 01.08.2021 перерахунок та виплату раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії, з урахуванням страхового стажу, до якого зараховано вказані періоди.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 11.07.2022.

Суддя І.Г. Шевченко