Справа № 200/9427/21
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2022-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2022 року Справа№200/9427/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку у загальному позовному провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України

про визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , в особі представника, ОСОБА_2 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_3, в якому (з урахуванням уточнених позовних вимог) просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо застосування лютого 2015 року як місяця, за якими починається обчислення індексу споживчих цін (базових місяців) для розрахунку індексації грошового забезпечення позивачу в період з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року включно, та січня 2016 року як місяця, за якими починається обчислення індексу споживчих цін (базових місяців) для розрахунку індексації грошового забезпечення позивачу в період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно;

- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 85 526,84 грн із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 1 березня 2018 року по 2 грудня 2020 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 3 530,45 грн відповідно до абзаців 4, 6 п. 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;

- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 3 530,45 грн за період з 1 березня 2018 року по 2 грудня 2020 року включно в сумі 118 254,56 грн відповідно до абзаців 4, 6 п. 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 "Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що з 3 лютого 2015 року по 2 грудня 2020 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 Національної гвардії України.

В зазначений період нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі, а саме - в період з 1 грудня 2015 року по 2 грудня 2020 року не в повному розмірі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, яка є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення у зв`язку зі зростанням споживчих цін, є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

31 березня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в який просив виплатити належну індексацію грошового забезпечення та надати інформацію про розмір його посадового окладу станом на 1 січня 2008 року, 1 лютого 2018 року, 1 березня 2018 року за кожною посадою, яку займав позивач в період з 1 грудня 2015 року по 2 грудня 2020 року.

У відповіді на заяву позивача відповідач зазначив, що у кошторисі та штатному розписі на 2016 рік кошти на виплату індексації не були передбачені.

За наявною у позивача інформацією військовими частинами при здійсненні індексації за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року застосовувався базовий місяць - січень 2016 року, хоча відповідно до п.п. 5, 10-2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 «Про затвердження порядку проведення індексації грошових доходів населення» базовим місяцем в цьому періоді має бути січень 2008 року.

Посилається при цьому на постанову Верховного Суду від 10 вересня 2020 року по справі № 200/9297/19-а.

Також позивач зазначає, що у період з 1 березня 2018 року по 2 грудня 2020 року в порушення абзаців 4, 5, 6 п. 5 Порядку № 1078 позивачу не було виплачено щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення в розмірі 3 530,45 грн.

На підтвердження зазначеного посилається на правову позицією Верховного Суду, викладену у постанов від 23 квітня 2020 року у справі № 816/1728/16.

Також зазначає, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань, вказує при цьому на правову позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 12 грудні 2018 року по справі № 825/874/17, а також на правову позицію Конституційного Суду України щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету, наведену у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007.

Вказує, що згідно Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати мають компенсаторний характер, тому працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Також у позові зазначено, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримується з виплат, одержаних військовослужбовцями, виплачується громадянам країни, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку із виконанням обов`язків під час проходження служби. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Відповідно до пп. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України об`єктом оподаткування військовим збором заставкою 1,5% є доходи, визначені статтею 163 зазначеного Кодексу, в тому числі доходи у вигляді грошового забезпечення, отримані військовослужбовцями.

У позові також зазначено, що відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2019 року у справі № 823/59/17 повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень, який зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати цього в судовому порядку (а.с. 1-9, 53-55).

У відзиві на позов відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, обґрунтовуючи свої заперечення наступним.

Позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 Національної Гвардії України з 3 лютого 2015 року по 2 грудня 2020 року.

Абзацем 2 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний i правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ (далі - Закон № 1282-ХІІ) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України i які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних i демографічних груп населення.

Відповідно до ст.ст. 4, 6 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. […] Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Згідно з п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (у 2016 році - 103 відсотка).

Відповідно до п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів i коштів державного бюджету.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року у справі № 20-рп/2011 визначено, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. […] Заходи реалізації цих прав можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. У листах Міністерства соціальної політики України від 9 червня 2016 року № 252/10/136-16, від 4 липня 2017 року № 220/5140, від 8 серпня 2017 року № 78/0/66-17 також зазначено, що проведення індексації грошових доходів здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, тобто у межах коштів, передбачених на ці цілі.

Зауважено, що позивача було прийнято на військову службу за контрактом до ІНФОРМАЦІЯ_1 Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України 3 лютого 2015 року. При цьому, ІНФОРМАЦІЯ_1 та посади, які містяться у даному підрозділі, були введені до штату Військової частини НОМЕР_3 лише 16 грудня 2014 року, отже, базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення за спірний період є грудень 2014 року.

У кошторисі та штатному розпису на 2016 та 2017 рік кошти на виплату індексації військовослужбовцям передбачені не були, у зв`язку із чим у зазначений період нарахування індексації грошового забезпечення позивачу не здійснювалась у повному обсязі у зв`язку з відсутністю фінансування для зазначених потреб.

Протягом 2018 - 2019 років індексація грошового забезпечення позивачу здійснювалась у відповідності до вимог чинного законодавства України. Так, нарахування індексації при базовому місяці березень 2018 року здійснювалось з грудня 2018 року, так як згідно інформації Держстату України індекс споживчих цін у березні 2018 склав 101,1; у квітні 2018 року склав 100,8, у травні 2018 року - 100,0; у червні 2018 року - 100,0; у липні 2018 року - 99,3; у серпні 2018 року - 100,0; у вересні 2018 року - 101,9, у жовтні 2018 року - 101,7. Оскільки березень 2018 року с базовим місяцем, а відповідно до положень Порядку № 1078 розрахунок індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком, починаючи з місяця наступного за базовим, - індекс споживчих цін у листопаді 2018 року склав 103,7. Отже, лише у жовтні 2018 року перевищено поріг індексації 103 %, а оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді 2018 року, то індексацію відповідно до п. 1-1 Порядку № 1078 необхідно було проводити з грудня 2018 року.

Враховуючи наведене позовні вимоги позивача щодо виплати індексації за період з 1 березня 2018 року по 2 грудня 2020 року із застосуванням щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення 3530,45 грн не підлягають задоволенню, оскільки позивачу нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за вказаний період відповідно до вимог законодавства України.

Відповідач зауважує, що розрахунок індексації віднесено до дискреційних повноважень військової частини.

Також зазначає, що розрахунок з позивачем було проведено при виключенні його зі списків військової частини 2 грудня 2020 року, і саме з цього моменту позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав у чистині невиплати належної індексації грошового забезпечення. Проте, до суду з цим позовом позивач звернувся лише у липні 2021 року, тобто через рік після звільнення з військової служби та отримання належних при звільненні коштів.

Отже, позивач звернувся до суду з пропуском встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України місячного строку для такого звернення, а тому відповідно до ч. 3 ст. 123 цього Кодексу позовну заяву необхідно залишити без розгляду.

Посилається при цьому на постанову Верховного Суду від 22 січня 2020 року по справі № 620/1982/19.

З огляду на викладене, відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 40-47).

У відповіді на відзив позивач заперечує проти доводів відповідача щодо застосування за період з 1 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року грудня 2014 року посилаючись на приписи п. 10-2 Постанови № 1078, відповідно до якого для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, […] та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, […]. Зауважує, що за посадами, на яких позивач проходив службу, посадові оклади в період 1 січня 2008 року по 28 лютого 2018 року не підвищувались.

Також зазначає, що ним не оскаржується застосування у період з 1 березня 2018 року в якості базового місяця березня 2018 року, разом із цим позивач наполягає на застосуванні фіксованої індексації, посилаючись на п. 5 Постанови № 1078.

Наполягає, що дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Щодо посилань відповідача на відсутність належного фінансування, зазначає, що відповідач не вчиняв жодних заходів на отримання відповідного фінансування індексації грошового забезпечення у 2015 - 2018 роках - не направляв заявок, розрахунків індексації та ін. Крім цього, відповідно до листа Мінсоцполітики від 4 липня 2017 року № 220/5140 виплата індексації проводиться за КВЕК 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців», по якому військові частини фінансуються щомісячно.

Наполягає на тому, що визначені статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України строки звернення до суду із позовами не розповсюджуються на позовні заяви із позовними вимогами щодо індексації грошового забезпечення (а.с. 67-73).

Ухвалою суду від 2 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за даним позовом; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 34-35).

Ухвалою суду від 6 вересня 2021 року вирішено прийняти до розгляду уточнені позовні вимоги позивача (а.с. 75).

Ухвалою суду від 30 вересня 2021 року вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі на 21 жовтня 2021 року (а.с. 80).

У період з 4 по 29 жовтня 2021 року суддя перебувала на лікарняному, у зв`язку з чим підготовче судове засідання, призначене на 21 жовтня 2021 року, не відбулось (а.с. 87).

Ухвалою від 2 листопада 2021 року призначено підготовче засідання у справі на 11 листопада 2021 року (а.с. 88).

Ухвалою від 11 листопада 2021 року підготовче засідання відкладено на 23 листопада 2021 року (а.с. 93).

Ухвалою суду від 23 листопада продовжено строк підготовчого провадження у справі та відкладено підготовче засідання на 9 грудня 2021 року (а.с. 99).

Ухвалою суду від 9 грудня 2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 5 січня 2022 року (а.с. 105-106).

Ухвалою суду від 5 січня 2022 року вирішено перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження; продовжено строк розгляду адміністративної справи на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на запобігання поширення коронавірусної хвороби (а.с. 110).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є громадянином України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с. 24-26).

Відповідач, Військова частина НОМЕР_3 Національної гвардії України, код ЄДРПОУ НОМЕР_4, зареєстроване місцезнаходження: АДРЕСА_2, є органом державної влади та належним відповідачем у справі (а.с. 40).

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, позивач з 3 лютого 2015 року по 2 грудня 2020 року проходив службу в Військовій частині НОМЕР_3:

- наказом командира Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 3 лютого 2015 року № 22 молодшого сержанта ОСОБА_1 , призначеного наказом командира Військової частини НОМЕР_3 від 2 лютого 2015 року № 13 о/с інструктором (з водіння) 1-го відділення 1-го взводу спеціального призначення парашутно-десантної роти спеціального призначення ІНФОРМАЦІЯ_1, зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення та наказано укласти контракт про проходження ним військової служби строком до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію (а.с. 62);

- наказом командира Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України від 24 листопада 2020 року № 83 о/с сержанта ОСОБА_1 командира відділення обслуговування автомобільної техніки взводу ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнено в запас з військової служби відповідно до ст. 26 ч. 5 п. 2 згідно з підпунктом «й» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (як такого, що уклав контракт на строк до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію та вислужив не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо не висловив бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду); наказом від 2 грудня 2020 року № 242 позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (а.с. 22, 40).

26 березня 2021 року позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_3 із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 1 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року та провести перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення (враховуючи фіксовану суму індексації за березень 2018 року) за період з 1 березня 2018 року по 2 грудня 2020 року. Також просив надати інформацію про розмір посадового окладу станом на 1 січня 2008 року, 1 лютого 2018 року, 1 березня 2018 року за кожною посадою (аналогічною посадою), на якій позивач проходив військову службу в період з 1 грудня 2015 року по 2 грудня 2021 року (незалежно від його фактичного перебування на даній посаді станом на зазначені дати), та довідку про розмірі основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за період з 1 грудня 2015 року по 2 грудня 2020 року або витяг з роздавальних відомостей за цей період, довідку про розмір виплаченої індексації грошового забезпечення з 1 грудня 2015 року по 2 грудня 2020 року та інше (а.с. 10).

Листом від 29 квітня 2021 року (вих. № 40/57/32-1361) відповідач повідомив позивачу, що згідно п. 6 «Порядку про проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. У кошторисі на штатному розпису на 2016 рік кошти на виплату індексації не були передбачені (а.с. 11).

Згідно довідки відповідача № 0838 від 17 серпня 2021 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 переведено до складу Військової частини НОМЕР_3 у грудні 2014 р.; посад, які займав позивач, станом на 1 січня 2008 року у військовій частині не існувало (а.с. 48).

Згідно довідок про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 1 грудня 2015 року по 2 лютого 2021 року, виданих Військовою частиною НОМЕР_3, від 25 травня 2021 року № 0546/1 та від 17 серпня 2021 року № 0836:

- посадовий оклад позивача з грудня 2015 року по серпень 2017 року складав: з грудня 2015 року по серпень 2017 року - 605,00 грн, у вересні 2017 року - 659,19 грн, з жовтня 2017 по лютий 2018 року - 645,00 грн, у березні 2018 року - 2 907,00 грн, з квітня 2018 року по серпень 2018 року - 2 910,00 грн, з вересня 2018 року по жовтень 2020 року - 3 000,00 грн, у листопаді 2020 року - 2 500,00 грн, у грудні 2020 року - 193,55 грн:

- розмір виплаченої позивачу індексації: грудень 2015 року - 401,00 грн; 2016 рік: січень - 281,54 грн, лютий - 0 грн, березень - утримано 281,54 грн, квітень - травень - 0 грн, червень 2016 - липень 2016 року - 59,45 грн, серпень - 0 грн, вересень - 1 619,65 грн, жовтень - утримано 1 679,10 грн, листопад - 59,45 грн, грудень - 75,20 грн; 2017 рік: січень - 75,20 грн, лютий - утримано 75,20 грн, березень - грудень 0 грн; 2018 рік: січень - грудень - 0 грн; 2019 рік: січень - квітень - 59,55 грн, травень - червень - 122,94 грн, липень - жовтень - 128,45 грн, листопад 2019 року - утримано 58,01 грн, грудень - 0 грн; 2020 рік: січень - лютий - 0 грн, внаслідок перерахунку індексації у лютому нараховано 1 430,99 грн, березень - червень - 216,51 грн, липень - жовтень - 226,29 грн, листопад - 188,58 грн, грудень - 15,08 грн (а.с. 21, 50).

Відповідно до довідки відповідача № 0837 від 17 серпня 2021 року про розрахунок індексації грошового забезпечення позивача з 1 грудня 2015 року по 2 грудня 2020 року:

- у період з грудня 2015 року по вересень 2016 року при розрахунку індексації позивачу в якості базового місяця брався лютий 2015 року, у період з жовтня 2016 року по лютий 2018 року - грудень 2014 року, у період з березня 2018 року по грудень 2020 року - березень 2018 року;

- у період з грудня 2015 року по грудень 2020 року позивачу нараховано індексацію в розмірі: грудень 2015 року - 401,00 грн; січень - квітень 2016 року - по 427,18 грн щомісячно, травень 2016 року - 449,50 грн, червень - вересень 2016 року - по 559,70 грн щомісячно, жовтень - листопад 2016 року - по 732,25 грн щомісячно, грудень 2016 року - лютий 2017 року - по 907,20 грн щомісячно, березень - квітень 2017 року - по 1001,60 грн щомісячно, травень 2017 року - 1054,18 грн щомісячно, червень - серпень 2017 року - по 1155,22 грн щомісячно, вересень 2017 року - листопад 2017 року - по 1244,48 грн щомісячно, грудень 2017 року - лютий 2018 року - по 1762,00 грн щомісячно, з березня по листопад 2018 року - 0 грн, з грудня 2018 року по лютий 2019 року - по 71,08 грн щомісячно, березень - червень 2018 року - по 134,47 грн щомісячно, липень - листопад 2019 року - по 206,72 грн щомісячно, грудень 2019 року - червень 2020 року - по 216,51 грн щомісячно, липень - листопад 2020 року - по 226,29 грн щомісячно, у грудні 2020 року - 15,08 грн (а.с. 49).

Будучи не згодним із виплатою йому індексації грошового забезпечення за спірний період в неналежному (на його переконання) розмірі позивач звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду із даним позовом, суд виходить з наступного.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 цієї статті для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Разом із цим відповідно до ст. 98 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

В аспекті спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що поняття "грошове забезпечення" і "заробітна плата", які використано у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому спір щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовця охоплюється застосованим в ч. 2 ст. 233 КЗпП України визначенням "законодавство про оплату праці" та, відповідно, звернення до суду з заявленими позивачем вимогами не обмежується будь-яким строком.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що неодноразово була висловлена, зокрема, у постанові від 25 квітня 2019 року у справі № 804/496/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 360/3359/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Суд зазначає, що згідно приписів Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів громадян, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати їм подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до п. 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України 13 січня 2004 № 5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713, суми виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до фонду оплати праці (фонд додаткової заробітної плат).

Згідно з ч. 2ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Конституційний Суд України у 2013 році прийняв рішення у справах № 8-рп/2013 і № 9-рп/2013, у яких дійшов висновку про те, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум несвоєчасно отриманої заробітної плати, індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати, без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника, як зазначив Конституційний Суд, відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Приймаючи таке рішення, Конституційний Суд України виходив з того, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці.

Отже, особа має право звернутися до суду із позовними вимогами щодо нарахування та виплати індексації грошових доходів населення без обмеження будь-яким строком.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до положень ст.ст. 1 - 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

В силу абз. 2 ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Індексація грошових доходів населення здійснюється відповідно до Закону України від 3 липня 1991 № 1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон № 1282-ХІІ) та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Згідно ст. 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Статтею 2 Закону № 1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до ч. 5 ст. 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно ст. 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 1 січня 2016 року - 101 відсоток). Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у ч. 1 цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, при розрахунку індексації визначальним є встановлення «базового» місяця.

Щодо визначення базового місяця за період з 1 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, позивача прийнято на військову службу у травні 2015 року, тому при визначенні «базового» місяця у спірному періоді для початку обчислення індексації застосуванню підлягає абз. 3 п. 10-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078), згідно якого обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу (в редакції чинній до 1 грудня 2015 року). […] У разі, коли сума збільшення заробітної плати більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць, такий місяць вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації (п. 10-2 Порядку 1078).

Зазначені положення пункту 10-1 Порядку № 1078 наведені в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року № 526, яка була чинна до 1 грудня 2015 року, тобто були чинні станом на час прийняття позивача на службу в лютому 2015 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» внесені зміни до Порядку № 1078, зокрема, п. 10-2 викладений в новій редакції (була чинною до 1 квітня 2021 року), згідно якої […] для новоприйнятих працівників […] обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Отже, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, починаючи з грудня 2015 року, здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

Як вказано у примітці до цього пункту, зазначений пункт застосовується з 1 грудня 2015 року.

Згідно з п. 14 Порядку № 1078 роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики.

У листі від 28 квітня 2016 року № 201/10/1.37-16 Мінсоцполітики в надало роз`яснення щодо індексації заробітної плати, відповідно до якого: "…Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, починаючи з грудня 2015 року, здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник. […] Для працівника, який працює з лютого 2014 року, обчислення індексу споживчих цін має здійснюватись з місяця підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник. Якщо останнє підвищення окладу за посадою відбулося у квітні 2012 року, то для визначення суми індексації такому працівнику з грудня 2015 року має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з травня 2012 року".

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів № 1013 від 9 грудня 2015 року "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала чинності з 1 січня 2008 року та діяла на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено в тому числі схему посадових окладів осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом.

Отже, базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення позивача в за період з 1 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року є січень 2008 року.

Проаналізувавши наведені нормативно-правові приписи суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно була проведена індексація грошового забезпечення позивача у період з грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року без застосування в якості базового місяця січня 2008 року.

Щодо посилання відповідача на відсутність належного фінансування щодо виплати індексації, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення від 8 листопада 2005 року, заява № 63134/00). Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

Отже, обмежене фінансування жодним чином не може впливати на наявність чи відсутність у позивача права на отримання індексації грошового забезпечення.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Про те, що обмежене фінансування жодним чином не має впливати на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення також зазначено і у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 825/1832/17.

Щодо нарахування та виплати позивачу індексації за період з 1 березня 2018 року по 2 грудня 2020 року із застосуванням в якості базового місяця березня 2018 року, але без застосування фіксованого розміру, суд зазначає наступне.

З 1 березня 2018 року у зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова № 704), якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, - відбулась зміна грошового забезпечення військовослужбовців.

Пунктом 4 Постанови № 704 установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Отже, Постановою № 704 визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців.

Згідно абз. 1 п. 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у п. 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Таким чином, враховуючи те, що підвищення посадового окладу позивача з березня 2018 року відбулося у зв`язку із прийняттям Постанови № 704, якою змінено (підвищено) розміри окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців саме березень 2018 року в контексті застосування у спірних правовідносинах норми абз. 1 п. 5 Порядку № 1078 є місяцем підвищення доходів позивача (базовим місяцем), а тому значення індексу споживчих цін у цьому місяці приймається за 1 або 100 відсотків.

Згідно із абз. 2 п. 5 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року по жовтень 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103% (http://www.ukrstat.gov.ua/operativ/operativ2006/ct/cn_rik/isc/isc_u/isc_m_u.htm).

Разом із цим питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абзацами 3, 4, 6 п. 5 Порядку № 1078.

Відповідно до абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку № 1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абз. 1 цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у п. 1-1 цього Порядку.

Аналізуючи вищевказані положення спеціального підзаконного нормативно-правового акта, суд дійшов висновку, що підвищення посадового окладу у певному місяці не тягне за собою безумовне припинення виплати індексації у подальших періодах.

В даному випадку, суб`єкту владних повноважень необхідно вираховувати розмір підвищення доходу і визначати різницю між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідної особи.

Отже, для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи та суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці його підвищення.

Якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується; якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у п. 1-1 Порядку № 1078.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку № 1078 обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця.

Відтак, відповідач при вирішенні питання про індексацію грошових доходів позивача протиправно врахував лише норми абзаців 1, 2 п. 5 Порядку № 1078, згідно з якими у разі підвищення тарифних ставок (окладів) значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків, обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення, не враховуючи при цьому приписи абзаців 3, 4, 6 п. 5 Порядку № 1078 в частині вирішення питання про наявність підстав для виплати позивачу індексації його грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року), не встановив, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу позивача суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу.

Згідно ст. 245 КАС України суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Враховуючи, що відповідачем протиправно не здійснювалось нарахування та виплата позивачу індексація за грудень 2015 року - лютий 2018 року із застосуванням в якості базового місяця січень 2008 року, а за період з березня по листопад 2018 року відповідачем не були враховані приписи абзаців 3, 4, 6 п. 5 Порядку № 1078 та не вирішено питання про наявність або відсутність підстав для виплати позивачу індексації грошового забезпечення у зазначені місяці (із застосуванням при цьому в якості базового місяця січня 2008 року), беручи до уваги, що відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку № 1078 обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця, суд дійшов висновку, що належним та достатнім способом захисту порушеного права позивача в частині не отримання індексації грошового забезпечення (отримання в неналежному розмірі) за період з 1 грудня 2015 року по 30 листопада 2018 року є визнання неправомірною бездіяльності відповідача в частині такого не нарахування та виплати та зобов`язання його нарахувати та виплатити позивачу індексацію за вказаний період з врахуванням вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку № 1078, а також з урахуванням правової оцінки його дій (бездіяльності), наданої судом у даному рішенні.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, суд зазначає, що вказані вимоги є передчасними, так як в межах цієї справи відсутній спір про невиконання відповідачем нормативно-правових приписів щодо відрахування 1,5% військового збору та проведення компенсації сум податку з доходів позивача при нарахуванні та виплаті індексації у визначеному судом порядку.

При вирішенні питання щодо правильності проведення відповідачем індексації грошового забезпечення позивача за період з 1 грудня 2018 року по 2 грудня 2020 року, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом під час розгляду справи у даний період позивачу нараховувалась індексація грошового забезпечення в розмірі: з грудня 2018 року по лютий 2019 року - по 71,08 грн щомісячно, з березня по червень 2018 року - по 134,47 грн щомісячно, з липня по листопад 2019 року - по 206,72 грн щомісячно, з грудня 2019 року по червень 2020 року - по 216,51 грн щомісячно, з липня по листопад 2020 року - по 226,29 грн щомісячно, у грудні 2020 року - 15,08 грн (а.с. 49).

За поясненням відповідача за вказаний період індексація нараховувалась із врахуванням в якості базового місяця березня 2018 року та із застосуванням індексу, на який було перевищено поріг індексації, починаючи з грудня 2018 року: у грудні 2018 року - лютому 2019 року - 3,7%, у березні-червні 2019 року 7,0%, у липні 2019 року - лютому 2020 року 10,3% (а.с. 49, 45-46).

Як вже зазначалось судом, визначення розміру індексації грошового забезпечення, який підлягає виплаті на користь позивача належить до компетенції роботодавця і суд не має повноважень здійснювати її розрахунок до моменту його проведення відповідачем.

Разом із цим у випадку здійснення такого розрахунку суд наділений повноваженнями перевірити його правильність у контексті застосування нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини.

Як вказано раніше, згідно ст. 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Обчислення індексу споживчих цін для визначення порогу індексації величини приросту індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком шляхом множення місячних індексів споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли за результатами такого обчислення величина індексу споживчих цін перевищить поріг індексації, який встановлено в розмірі 103 відсотка.

Після перевищення такого порогу індексації для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається знову, з місяця наступного за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив цей поріг індексації.

При цьому величина приросту індексу споживчих цін для проведення кінцевої індексації (коефіцієнт індексації), розрахована між цими проміжками, розраховується як добуток сум проміжних індексів споживчих цін перевищення порогу індексації помножений на коефіцієнт 100.

Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України (http://www.ukrstat.gov.ua/operativ/operativ2006/ct/cn_rik/isc/isc_u/isc_m_u.htm), індекс споживчих цін перевищив встановлений поріг у 103% у жовтні 2018 року (1,008 х 1,000 х 1,000 х 0,993 х 1,000 х1,019 х 1,017 * 100 = 103,7).

Оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано в листопаді, то вперше грошове забезпечення позивача виходячи із базового місяця березень 2018 року повинно індексуватися у грудні 2018 року.

Відповідно до Порядку № 1078 індексації підлягає заробітна плата у межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина заробітної плати, яка перевищує прожитковий мінімум, індексації не підлягає), розмір якого щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України.

Розмір індексації розраховується за формулою:

І = Д x Кі / 100, де

І сума індексації;

Д індексований дохід (в межах прожиткового мінімуму);

Кі коефіцієнт індексації (величина приросту індексу споживчих цін).

Величина приросту індексу споживчих цін у грудні 2018 року склала 3,7% (у жовтні 2018 року індекс споживчих цін перевищив установлений поріг індексації 103,0% і склав 103,7%, при цьому величина приросту індексу споживчих цін для проведення індексації у квітні (наступний місяць після базового) 2018 року жовтні 2018 року складатиме 3,7% (103,7 100).

Згідно абз. 2 п. 5 Порядку № 1078 з листопада 2018 року обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком для визначення наступного перевищення порогу індексації для проведення подальшої індексації заробітної плати починається знову.

З 1 грудня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб було затверджено у розмірі 1 921,00 грн.

Отже, індексація позивача за грудень 2018 року склала:

1 921,00 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб у грудні 2018 року) х 3,7% (коефіцієнт індексації у грудні 2018 року) / 100 = 71,08 грн.

В такому ж самому порядку розраховується індексація за січень 2019 року - грудень 2020 року:

- січень 2019 року: 1921,00 грн х 3,7% / 100 = 71,08 грн;

- лютий 2019 року: 1921,00 грн х 3,7% / 100 = 71,08 грн;

- березень 2019 року: 1921,00 грн х 7% / 100 = 134,47 грн;

- квітень 2019 року: 1921,00 грн х 7% / 100 = 134,47 грн;

- травень 2019 року: 1921,00 грн х 7% / 100 = 134,47 грн;

- червень 2019 року: 1921,00 грн х 7% / 100 = 134,47 грн;

- липень 2019 року: 2007,00 грн х 10,3% / 100 = 206,72 грн;

- серпень 2019 року: 2007,00 грн х 10,3% / 100 = 206,72 грн;

- вересень 2019 року: 2007,00 грн х 10,3% / 100 = 206,72 грн;

- жовтень 2019 року: 2007,00 грн х 10,3% / 100 = 206,72 грн;

- листопад 2019 року: 2007,00 грн х 10,3% / 100 = 206,72 грн;

- грудень 2019 року: 2102,00 грн х 10,3% / 100 = 216,51 грн;

- січень 2020 року: 2102,00 грн х 10,3% / 100 = 216,51 грн;

- лютий 2020 року: 2102,00 грн х 10,3% / 100 = 216,51 грн;

- березень 2020 року: 2102,00 грн х 10,3% / 100 = 216,51 грн;

- квітень 2020 року: 2102,00 грн х 10,3% / 100 = 216,51 грн;

- травень 2020 року: 2102,00 грн х 10,3% / 100 = 216,51 грн;

- червень 2020 року: 2102,00 грн х 10,3% / 100 = 216,51 грн;

- липень 2020 року: 2197,00 грн х 10,3% / 100 = 226,29 грн;

- серпень 2020 року: 2197,00 грн х 10,3% / 100 = 226,29 грн;

- вересень 2020 року: 2197,00 грн х 10,3% / 100 = 226,29 грн;

- жовтень 2020 року: 2197,00 грн х 10,3% / 100 = 226,29 грн;

- листопад 2020 року: 2197,00 грн х 10,3% / 100 = 226,29 грн;

- грудень 2020 року: 2270,00 грн х 10,3% / 100 = 233,81 грн (з врахуванням 2 днів роботи позивача - 15,08 грн).

Отже, розрахунок індексації грошового забезпечення позивача у період з грудня 2018 року по травень 2020 року відповідачем проведений відповідно до приписів Порядку № 1078.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що щомісячна індексація у цей період має складати фіксований розмір у сумі 3876,55 грн, враховуючи наступне.

Обґрунтовуючи свої розрахунки позивач зазначає, що згідно роз`яснень Мінсоцполітики від 29 грудня 2017 року № 122/0/66-17 індексація мала дорівнювати фіксованому розміру 4258,75 грн, а отже, враховуючи, що у березні 2018 року грошовий дохід позивача збільшився на суму 382,20 грн, то фіксована сума індексації у подальших місяцях (до наступного підвищення окладу, при якому сума збільшення заробітної плати перевищить фіксовану суму індексації) має становити 3876,55 грн (4258,75 грн - 382,20 грн).

Посилається при цьому також і на постанову Верховного Суду від 23 квітня 2020 року № 816/1728/16 та постанову Верховного Суду від 10 вересня 2020 року № 200/9297/19-а.

Суд зазначає, що постанова Верховного Суду від 10 вересня 2020 року № 200/9297/19-а прийнята за наслідком розгляду касаційної скарги на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 5 травня 2020 року про роз`яснення судового рішення, а не на судове рішення по суті позовних вимог, а тому не приймається судом.

Постанова Верховного Суду від 23 квітня 2020 року № 816/1728/16 прийнята за наслідком розгляду касаційної скарги на рішення суду про скасування постанови про накладення на фізичну особо-підприємця штрафу.

В межах касаційного розгляду справи № 816/1728/16 Верховний Суд дійшов висновку (який цитує позивач у позові), що «…фіксована сума індексації виплачується до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення заробітної плати перевищить фіксовану суму індексації».

Суд зазначає, що наведений висновок взятий позивачем без врахування контексту судового рішення. Так, у вказаній постанові зазначено, що згідно із ст. 8 Закону України від 25 грудня 2015 року № 928-VIII "Про Державний бюджет України на 2016 рік" станом на 1 січня 2016 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1378,00 грн, а з 1 травня 2016 року - у розмірі 1450,00 грн. Оскільки на момент проведення перевірки (позивача) підвищення заробітних плат не було, тому позивач зобов`язаний був виплачувати фіксовану суму індексації особі (своєму працівникові-продавцю) за лютий, березень та квітень 2016 року у зазначеному фіксованому розмірі.

Отже, при розгляді вказаної справи судом було встановлено, що розмір індексації у лютому, березні та квітні 2016 року був фіксованою величиною; при цьому у вказані періоди не змінювався прожитковий мінімум (мінімальна заробітна плата), не змінювався коефіцієнт індексації та не змінювалась заробітна плата працівника позивача, якому останній сплачував заробітну плату.

По-друге, на переконання суду, термін «фіксована сума індексації», застосований Верховним Судом у постанові від 23 квітня 2020 року, «фіксує» цю суму лише за наявності інших «фіксованих» чинників прожиткового мінімуму доходів громадян (мінімальної заробітної плати), коефіцієнту індексації (величини приросту індексу споживчих цін) та заробітної плати працівника (окладу). Тобто, лише у випадку, якщо всі ці чинники є постійними («фіксованими»), сума індексації також має бути «фіксованою».

Але при зміні зазначених чинників величина розміру індексації буде змінюватись.

У протилежному випадку, якщо при зміні зазначених чинників величина індексації буде «зафіксованою» на попередньому рівні (розмірі), не будуть дотримані приписи Порядку № 1078, яким чітко визначений порядок розрахунку індексації грошових доходів населення, в тому числі і у випадку, коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення заробітної плати не перевищує суму індексації (п. 5).

Щодо посилання позивача на лист Мінсоцполітики від 29 грудня 2017 року № 122/0/66-17, суд зазначає, що у даному листі зазначені міркування та висновки посадових осіб Мінсоцполітики («на нашу думку») з приводу розміру індексації грошових доходів військовослужбовців у г р у д н і 2017 року (місяць надання відповіді на запит) за умови останнього збільшення окладів у січні 2008 року (вказано, що розмір індексації складає 4258,75 грн) та за умови збільшення окладів у лютому 2009 року (розмір індексації складає 3087,02 грн). При цьому у даному листі-роз`ясненні Мінсоцполітики наводить формулу розрахунку зазначених розмірів індексації (прожитковий мінімум для працездатних осіб (1762,00 грн) х коефіцієнт індексації (241,7 та 175,2 відповідно) / 100), що цілком відповідає приписам Порядку № 1078.

Отже, висновок позивача про те, що у період з грудня 2018 року по грудень (з врахуванням 2 днів) 2020 року розмір індексації має бути у фіксованому розмірі 3876,55 грн - є помилковим.

Разом із цим суд зазначає, що відповідно до довідок відповідача про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 1 грудня 2015 року по 2 лютого 2021 року від 25 травня 2021 року № 0546/1 та від 17 серпня 2021 року № 0836, а також довідки про розрахунок індексації № 0837 від 17 серпня 2021 року, загальний розмір нарахованої позивачу індексації за період з грудня 2018 року по грудень 2020 року з врахуванням в якості базового місяця березня 2018 року склав 4 446,82 грн, але при цьому сплачено позивачеві за вказаний період 4 345,72 грн (а.с. 49-50).

Докази на підтвердження виплати позивачу різниці між нарахованою індексацією за вказаний період та сплаченою після складання довідок - суду не надано.

Керуючись приписами ч. 2 ст. 77, ч. 2 ст. 9, ч. 2 ст. 245 КАС України, суд приходить до висновку про необхідність також зобов`язання відповідача сплатити позивачу різницю між нарахованою індексацією за період з грудня 2018 року по грудень 2020 року та сплаченою індексацією за вказаний період у розмірі 101,10 грн.

На підставі викладеного вище, враховуючи встановлені судом обставини суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов позивача підлягає частковому задоволенню.

Щодо заяви позивача про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком судом.

Враховуючи характер спірних правовідносин, беручи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження обґрунтованості заяви позивача про встановлення судового контролю, суд вважає, що підстави для зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення у справі відсутні.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» позивач є звільненим від сплати судового збору.

Згідно ч. 2 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому в силу вимог ст. 139 КАС України питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_4, зареєстроване місцезнаходження: АДРЕСА_2) про визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період грудень 2015 року - лютий 2018 року без застосування в якості базового місяця січня 2008 року.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України, яка виразилась у не вирішенні питання відповідно до абзаців 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, про наявність або відсутність підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з березня 2018 року по листопад 2018 року із застосуванням при цьому в якості базового місяця січня 2008 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 Національної гвардії України перерахувати та виплатити (з врахування раніше виплачених сум) ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, з березня 2018 року по листопад 2018 року із застосуванням базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року - із урахуванням приписі абзаців 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, та із урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України, яка виразилась у не виплаті ОСОБА_1 частини індексації грошового забезпечення за період з грудня 2018 року по грудень 2020 року в розмірі 101,10 грн.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 частину індексації грошового забезпечення за період з грудня 2018 року по грудень 2020 року в розмірі 101,10 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна