Справа № 140/3763/22
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2022-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2022 року ЛуцькСправа № 140/3763/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 04 лютого 2022 року №UA205140/2022/000030/2, від 04 лютого 2022 року №UA205140/2022/000029/2, від 31 січня 2022 року №UA205140/2022/000026/2.

В обґрунтування позову позивач вказав, що на умовах зовнішньоекономічного договору від 10 січня 2022 року №10/01/22 він придбав для подальшого імпорту в Україну у компанії Glory sp. Z.o.o. товар - капусту білоголову. Для митного оформлення імпортованого товару до Волинської митниці було подано митні декларації (МД) №UA205140/2022/011166, №UA205140/2022/011122, №UA205140/2022/009401, а разом із ними на виконання положень статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) - документи для підтвердження визначеної декларантом за першим методом митної вартості товару (за ціною договору (контракту)): контракт, рахунки-фактури (інвойси), пакувальні листи, сертифікати якості, банківські платіжні документи, що підтверджують оплату товару, експортні декларації країни відправлення товару, яких було цілком достатньо для завершення митного оформлення товару. Однак Волинською митницею були прийняті рішення про коригування митної вартості товарів та митну вартість визначено за резервним методом. Підставами для прийняття рішення було те, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів подані до митного оформлення товарів документи містять розбіжності, зокрема: вартість товару, зазначена в експортній декларації, не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунках-фактурах.

Як зазначив позивач, на вимогу митного органу декларантом були надані листи відправника, брокера та висновок експерта, які не були взяті митним органом до уваги. У свою чергу позиція митного органу стосовно того, що експерт у висновку не додав до вартості товару витрати на транспортування, є безпідставною, оскільки контрактом передбачені умови поставки DAP-Інкотермс 2010, за якими доставку товару здійснює продавець, а не покупець, й відповідно вартість доставки не включається до митної вартості товару. Так само необґрунтованим, на думку позивача, є висновок щодо різниці ціни товару в експортних деклараціях та в інвойсах, оскільки в листах продавця не лише пояснюється суть таких розбіжностей, але іде посилання на законодавчі норми країни відправлення товару, які регламентують вказані правовідносини польського декларанта та держави і визначають, що при заповненні митної декларації суб`єкт (польський брокер) повинен вибрати та проставити в зазначеній декларації середню статистичну вартість товару, що власне і було зроблено.

Крім того, сплата коштів за товар здійснювалась в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів продавцеві за SWIFT-рахунком, який надавався митному органу, та сплачені суми відповідають вартості товару, зазначеній в інвойсах. Із цього приводу декларантом було надано митному органу вичерпне письмове пояснення, яке останнім також було проігноровано.

Позивач вказав, що у рішеннях про коригування митної вартості, крім номера і дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Оскаржувані рішення про коригування митної вартості не містять таких відомостей, у них відсутній обґрунтований розрахунок числового значення скоригованої митної вартості, а також такий розрахунок всупереч статті 55 МК України не був наданий декларанту на його письмову вимогу.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив (а.с.126-133 том 1). В обґрунтування цієї позиції вказав, що під час перевірки документів, поданих декларантом в митних цілях, відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику Автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) за кодом 105-2: наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству; необхідно посилити контроль правильності визначення митної вартості, проаналізувати рішення на предмет можливості застосування при поточному оформленні зазначеного товару. На підставі аналізу поданих документів були встановлені розбіжності та неточності, а саме вартість товару, зазначена в експортних деклараціях, не відповідає ціні, зазначеній в рахунках-фактурах, що викликало сумніви в достовірності заявленої митної вартості товару. Декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, на що останній надав листи відправника, брокера та висновки експерта, які містять інформацію про вартість товарів на рівні, заявленому декларантом. Однак у висновку експерта зазначено, що вартість товару не включає транспортних витрат, тобто витрат на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію, а тому додатково наданий декларантом висновок не підтверджує всіх складових митної вартості.

Таким чином, враховуючи розбіжності в поданих до митного оформлення документах, на думку відповідача, неможливо встановити дійсну вартість таких товарів, з яких необхідно сплатити митні платежі.

Зважаючи на неможливість застосування наступних методів визначення митної вартості з причини відсутності у митного органу та декларанта відповідної інформації, митну вартість згідно зі статтею 64 МК України визначено за резервним методом. Відповідно до цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби (ЄАІС) митна вартість товару за рішеннями від 04 лютого 2022 року №UA205140/2022/000030/2, від 04 лютого 2022 року №UA205140/2022/000029/2, від 31 січня 2022 року №UA205140/2022/000026/2 становить 0,3501 доларів США/кг (МД №UA209140/2022/1250 від 11 січня 2022 року).

Відповідач вважає, що оспорювані рішення про коригування митної вартості є законними та обґрунтованими, а тому просив у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив позивач просив позов задовольнити повністю, підтримуючи доводи, наведені у позовній заяві (а.с.1-14 том 2). Позивач додатково наголосив, що у всіх випадках декларування було замовлено та надано митному органу висновки судового експерта, якими останній повністю підтвердив те, що заявлена митна вартість задекларованого товару відповідає вартості товару, заявленій в інвойсах, а ненадання виписки із бухгалтерської документації продавця на вимогу митниці обумовлене відмовою продавця надати такий документ, який становить комерційну таємницю, про що останній повідомив у своєму листі.

Відповідач заперечення на відповідь на відзив не подав.

Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

10 січня 2022 року між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та фірмою Glory sp. Z.o.o. (продавець) було укладено договір (контракт) №10/01/22 (а.с.19-20 том 1), згідно з яким продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити буряк свіжий продовольчий, капусту білоголову свіжу продовольчу, цибулю ріпчасту свіжу продовольчу, морку свіжу продовольчу та інші овочі врожаю 2021 року (далі товар), зазначений в рахунках-фактурах, які є невід`ємною частиною цього договору. Поставка товару здійснюється окремими партіями. Асортимент, кількість, ціна одиниці товару, що поставляється, узгоджуються сторонами і закріплюються в рахунку-фактурі (пункти 1.1-1.2 договору).

Ціни за одиницю товару встановлюються в польських злотих. Вартість тари включена у вартість товару. Загальна сума контракту становить 250000,00 злотих. Оплата за товар проводиться покупцем на умовах 100-відсоткової передоплати шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця, вказаний в цьому договорі, до моменту відвантаження на підставі виставлених проформ-інвойсів (рахунків-фактур), відправлених покупцеві продавцем електронною поштою (пункти 2.1-2.3 договору).

Відповідно до пункту 3.1 договору від 10 січня 2022 року №10/01/22 поставка товару здійснюється автомобільним транспортом на умовах DAP-Луцьк правил Інкотермс-2010.

31 січня 2022 року декларант позивача для митного оформлення ввезеного на територію України товару «Капуста білоголова свіжа продовольча врожай 2021 року 21000,00 кг» подав МД №UA205140/2022/009401 (а.с.84 том 1). Митна вартість товару становить 10500,00 злотих (еквівалентно 73449,60 грн), яку визначено за першим методом. До митної декларації додано: договір від 10 січня 2022 року №10/01/22 (а.с.19-20 том 1); сертифікат якості від 28 січня 2022 року №8 (а.с.98 том 1); пакувальний лист №8 (а.с.100 том 1); рахунок-проформу №08/01/2022 від 21 січня 2022 року (а.с.91 том 1); рахунок-фактуру (інвойс) 08/01/2022 від 28 січня 2022 року (а.с.93 том 1); експортну декларацію країни відправлення товару (а.с.94 том 1); платіжне доручення в іноземній валюті від 21 січня 2022 року №56 (а.с.92 том 1).

В аналогічному порядку 03 лютого 2022 року для митного оформлення товару «Капуста білоголова свіжа продовольча врожай 2021 року 22000,00 кг» декларант подав МД №UA205140/2022/011166 (а.с.22 том 1). Митна вартість товару за першим методом становить 11000,00 злотих (еквівалентно 77789,80 грн. До митної декларації так само додано договір від 10 січня 2022 року №10/01/22 (а.с.19-20 том 1); сертифікат якості від 01 лютого 2022 року №6 (а.с.37 том 1); пакувальний лист №6 (а.с.36 том 1); рахунок-проформу №06/01/2022 від 18 січня 2022 року (а.с.29 том 1); рахунок-фактуру (інвойс) 06/01/2022 від 31 січня 2022 року (а.с.31 том 1); експортну декларацію країни відправлення товару (а.с.32 том 1); платіжне доручення в іноземній валюті від 18 січня 2022 року №55 (а.с.30 том 1).

Крім того, 03 лютого 2022 року декларант позивача для митного оформлення в режимі імпорту ще однієї партії товару «Капуста білоголова свіжа продовольча врожай 2021 року 21000,00 кг» подав МД №UA205140/2022/011122 (а.с.51 том 1). Визначена за першим методом митна вартість товару становить 10500,00 злотих (еквівалентно 74253,90 грн). Разом із митною декларацією подавалися: договір від 10 січня 2022 року №10/01/22 (а.с.19-20 том 1); сертифікат якості від 02 лютого 2022 року №9 (а.с.72 том 1); пакувальний лист №9 (а.с.70 том 1); рахунок-проформа №09/01/2022 від 21 січня 2022 року (а.с.63 том 1); рахунок-фактура (інвойс) 09/01/2022 від 31 січня 2022 року (а.с.65 том 1); експортна декларація країни відправлення товару (а.с.66 том 1); платіжне доручення в іноземній валюті від 21 січня 2022 року №56 (а.с.64 том 1).

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею в електронних повідомленнях з посиланням на розбіжності у поданих документах декларанту у всіх випадках запропоновано подати такі документи: 1) виписку з бухгалтерської документації про формування відпускної ціни товарів на заявлених комерційних умовах поставки товару; 2) прайс-листи, каталоги, специфікації виробника товару для широкого кола осіб; 3) договір з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 4) ) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією (а.с.25, 57, 88 том 1).

На електронні повідомлення митниці позивач надав висновки експерта за результатами товарознавчого дослідження (а.с.39-48, 73-82, 101-110 том 1), лист продавця щодо неможливості надати документів, що становлять комерційну таємницю (а.с.35, 69, 97 том 1), лист щодо декларації країни відправлення та підтвердження цінової інформації, вказаної в проформах-інвойсах та інвойсах (а.с.34, 68, 96 том 1) й одночасно повідомив митний орган, що ним було надано усі наявні у нього документи (а.с.27-28, 59-62, 89-90 том 1).

Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 04 лютого 2022 року №UA205140/2022/000030/2 (а.с.23 том 1), від 04 лютого 2022 року №UA205140/2022/000029/2 (а.с.53-54 том 1), від 31 січня 2022 року №UA205140/2022/000026/2 (а.с.85 том 1), а також сформувала картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (картка відмови) №UA205140/2022/000468 (а.с.24 том 1), №UA205140/2022/000466 (а.с.55-56 том 1), №UA205140/2022/000362 (а.с.86 том 1).

Як зазначено у графі 33 рішень про коригування митної вартості товарів, документи, подані для підтвердження митної вартості товару, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, а також документи містять розбіжності. Такими розбіжностями відповідач визначив:

1) за МД №UA205140/2022/011166 вартість товару 1, зазначена в експортній декларації №22PL301010E0092435 від 02 лютого 2022 року - 1000,00 злотих не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку-фактурі від 31 січня 2022 року №06/01/2022 - 11000,00 злотих. Додатково наданий висновок експерта від 03 лютого 2022 року №11/2022 містить інформацію про вартість товару на рівні, заявленому декларантом. У висновку експерта зазначено, що вартість не включає транспортних витрат, тобто витрат на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України, витрат на навантаження та страхування. Додатково наданий висновок не підтверджує всіх складових митної вартості;

2) за МД №UA205140/2022/011122 - вартість товару 1, зазначена в експортній декларації №22PL301010E0095900 від 02 лютого 2022 року - 9500,00 злотих не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку-фактурі від 31 січня 2022 року №09/01/2022 - 10500,00 злотих. Додатково наданий висновок експерта від 03 лютого 2022 року №20/2022 містить інформацію про вартість товару на рівні, заявленому декларантом. У висновку експерта зазначено, що вартість не включає транспортних витрат - витрат на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України, витрат на навантаження та страхування. Додатково наданий висновок не підтверджує усіх складових митної вартості;

3) за МД №UA205140/2022/009401 - вартість товару 1, зазначена в експортній декларації №22PL301010E0078074 від 28 січня 2022 року - 9500,00 злотих не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку-фактурі від 28 січня 2022 року № 08/01/2022 - 10500,00 злотих. Додатково наданий висновок експерта від 31 січня 2022 року №9/2022 містить інформацію про вартість товару на рівні, заявленому декларантом. У висновку експерта зазначено, що вартість не включає транспортних витрат, тобто витрат на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України, витрат на навантаження та страхування. Додатково наданий висновок не підтверджує всіх складових митної вартості.

У спірних рішеннях також вказано, що зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації МД №UA209140/2022/1250 від 11 січня 2022 року на рівні 0,3501 доларів США/кг (проти 0,50 польських злотих/кг, заявлених декларантом). Тут же зазначається, що митницею відповідно до положень статей 55, 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.

Товар було випущено у вільний обіг за МД №UA205140/2022/011670 від 05 лютого 2022 року (а.с.21 том 1), МД №UA205140/2022/011669 від 05 лютого 2022 року (а.с.49-50 том 1), МД №UA205140/2022/010029 від 01 лютого 2022 року (а.с.83 том 1) шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МК України.

Позивач, не погоджуючись із рішеннями про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У розглядуваному випадку спірні рішення прийняті відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) декларант подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України: договір від 10 січня 2022 року №10/01/2022, рахунки-проформи, рахунки-фактури (інвойси) на кожну партію товару, пакувальні листи до інвойсів, платіжні доручення, що не заперечується відповідачем.

На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, адже згідно із договором від 10 січня 2022 року №10/01/2022 асортимент, кількість, ціна одиниці товару, що поставляються, узгоджуються сторонами і закріплюються в рахунку-фактурі у польських злотих; вартість тари включена у вартість товару.

Відповідно до рахунка-фактури (інвойсу) від 31 січня 2022 року №06/01/2022 ціна товару становить 11000,00 злотих (а.с.31 том 1), така ж ціна вказана і в МД №UA205140/2022/011166 від 03 лютого 2022 року (а.с.22 том 1). Так само вартість товару в рахунку-фактурі (інвойсі) від 31 січня 2022 року №09/01/2022 (а.с.65 том 1) 10500,00 злотих відповідає вартості, зазначеній в МД №UA205140/2022/011122 від 03 лютого 2022 року (а.с.51-52 том 1). Відсутні розбіжності між вартістю товару в інвойсі від 28 січня 2022 року №08/01/2022 (а.с.93 том 1) та в МД №UA205140/2022/009401 від 31 січня 2022 року 10500,00 злотих (а.с.84 том 1).

На виконання пунктів 2.1-2.3 договору позивач провів повну передоплату за товар шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця на підставі виставлених проформ-інвойсів (рахунків-фактур), про що надав до митного оформлення платіжні доручення, як того і вимагає пункт 4 частини другої статті 53 МК України. Сума сплачених коштів відповідає тій, що зазначена в інвойсах.

Згідно з пунктами 6, 8 частини другої статті 53 МК України декларант має обов`язок подати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, лише якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, - лише якщо здійснювалося страхування.

Визначені пунктом 3.1 договору від 10 січня 2022 року №10/01/22 умови поставки товару (партіями зі складу, зазначеного в інвойсі) на умовах DAP-Луцьк означають, що продавець виконав своє зобов`язання з постачання тоді, коли він надав покупцеві товар, випущений в митному режимі експорту та готовий до розвантаження з транспортного засобу, який прибув у вказане місце призначення. Умови постачання DAP покладають на продавця обов`язки нести всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення, включаючи (де це буде потрібно) будь-які збори для експорту з країни відправлення.

Таким чином, зі змісту зовнішньоекономічного договору від 10 січня 2022 року №10/01/22, а також з рахунків-фактур (інвойсів) не вбачається, що на позивача покладалися інші фінансові зобов`язання, тобто, що він мав нести також інші витрати у зв`язку із поставкою йому товару фірмою Glory sp. Z.o.o.

На думку суду, відповідач у спірних рішеннях помилково дійшов висновку про коригування митної вартості товару з тих підстав, що ціна товару, зазначена в експортних деклараціях країни відправлення, не відповідає вартості в рахунках-фактурах. При цьому, порівнюючи вартість товару (МД №UA205140/2022/011166), у рішенні від 04 лютого 2022 року №UA205140/2022/000030/2 відповідач безпідставно вказав про вартість товару в експортній декларації №22PL301010E0092435 від 02 лютого 2022 року 1000,00 злотих, у той час як вартість у цій декларації 10000,00 злотих.

Варто зауважити, що митна декларація країни відправлення в розумінні частини другої статті 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, натомість відповідно до частини шостої статті 53 МК України її декларант може подати за власним бажанням. Також копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа подає на письмову вимогу митного органу за наявності умов, визначених частиною третьою статті 53 МК України. Однак митна декларація країни відправлення може лише підтверджувати проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення, однак ніяк не може підтверджувати чи спростовувати числове значення заявленої митної вартості товару.

У листах-поясненнях брокера продавця (Nieten Serwis Celny), які додатково були надані позивачем митному органу, вказано, що згідно з нормами законодавства Республіки Польща при заповненні митних декларацій з податку на товари та послуги, акцизного податку вибирається середня статистична вартість товару (а.с.34, 68, 96 том 1).

Суд уже зазначав, що декларантом позивача до кожної митної декларації було надані інвойси, за якими здійснювалась відповідна операція. Інвойси як документи, які супроводжують переміщувані через митний кордон України товари й інші предмети, вказують їх вартість та дозволяють ідентифікувати такі, містять інформацію про дату продажу, назву ввезених товарів, назви та реквізити фірм продавця і покупця, скріплені підписом представника продавця.

Також декларантом надано відповідачу листи продавця товару - фірми Glory sp. Z.o.o. (а.с.35, 69, 97 том 1), якими підтверджено вартість товару, вказану в інвойсах, та про проведення розрахунків покупцем у повному обсязі відповідно до платіжних доручень від 18 січня 2022 року №55, від 21 січня 2022 року №56. Одночасно повідомлялося про неможливість надання бухгалтерської документації/прайс-листів/каталогу виробника товарів, оскільки це є комерційною таємницею.

Надання зазначених документів не було передбачено контрактом від 10 січня 2022 року №10/01/22. За таких обставин саме по собі ненадання бухгалтерської документації/прайс-листів/каталогу виробника товарів не свідчить про недобросовісність позивача та не може позбавляти його можливості декларувати товар на підставі інших документів, про які домовилися сторони зовнішньоекономічного контракту і які за правилами частини другої статті 53 МК України підтверджують митну вартість товару, а відтак не може бути підставою для застосування відповідачем резервного методу визначення митної вартості товару.

Поряд з тим на вимогу митниці позивач додатково надав висновки експерта за результатами проведення товарознавчого дослідження щодо вартості товару, що переміщується через митний кордон на момент перетину митного кордону (без нарахування митних платежів та зборів), у яких експерт Мельник С.М. підтвердив, що заявлена митна вартість задекларованих товарів відповідає ринковій вартості (а.с.39-48, 73-82, 101-110 том 1).

На думку суду, та обставина, що у висновку експерта вказано про відповідність вартості товару, який переміщується через митний кордон України на адресу ФОП ОСОБА_1 згідно з інвойсами від 28 січня 2022 року №08/01/22, від 31 січня 2022 року №06/01/22, №09/01/22, без нарахування митних платежів та зборів та без врахування транспортних витрат, не свідчить про заниження позивачем митної вартості товару, оскільки транспортні витрати за умовами від 10 січня 2022 року №10/01/2022 не покладалися на нього.

Таким чином, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знаходять свого підтвердження. Суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення, які відповідають вартості товару в рахунках-фактурах, до того ж задекларована вартість є більшою, а не меншою вартості, вказаній в декларації країни відправлення.

Суд також не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

Безпідставною є вимога митного органу надати договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, а також рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом), оскільки доказів того, що позивач вступав у договірні відносини із третіми особами матеріали справи не містять.

Суд наголошує, що вимога про надання виписки з бухгалтерської документації про формування відпускної ціни товарів на заявлених комерційних умовах поставки товару, прайс-листів, каталогів, специфікацій виробника товару для широкого кола осіб, договору з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається, рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, висновків про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.

Однак за обставин цієї справи відповідач не встановив розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем).

З урахуванням наведеного висновки у спірних рішеннях про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Крім того, враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12 березня 2019 року у справі №826/2313/16, від 13 червня 2019 року у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частин третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За змістом пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 червня 2012 року за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Саме таке регулювання спірних правовідносин було покладено в основу правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 08 лютого 2019 року у справі №825/648/17 та у постанові від 09 вересня 2020 року у справі №400/3133/18.

Разом з тим, у спірних рішеннях митний орган лише вказав номер та дату митних декларацій, на основі яких було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказані рішення обґрунтованими та мотивованими. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Крім того, суд зазначає, що можливість поставки товару іншим покупцям за меншою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті рішення про коригування митної вартості товару відповідач використав виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а вже наявною у митного органу ціновою інформацією. Однак формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митниця повинна довести законність свого рішення, яке не може ґрунтуватися на припущеннях та сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Також суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, доки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Крім того, не наведення у рішенні про коригування митної вартості обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості розглядається Верховним Судом як самостійна підстава для скасування таких рішень (постанова від 21 грудня 2018 року у справі №815/1670/17).

Отже, підстави вважати, що рішення відповідача від 04 лютого 2022 року №UA205140/2022/000030/2, від 04 лютого 2022 року №UA205140/2022/000029/2, від 31 січня 2022 року №UA205140/2022/000026/2 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованими та мотивованими у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні. Тому такі рішення підлягають скасуванню як протиправні.

Таким чином, позов належить задовольнити повністю.

Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу (а.с.111 том 1).

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України установлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору.

Для підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: договору про надання правничої допомоги від 16 лютого 2022 року №16/02/22-1, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Преміум Сервіс» (далі - Адвокатське об`єднання) та ФОП ОСОБА_1 (а.с.112-113), акта приймання-передачі наданих послуг від 05 травня 2022 року (а.с.114), рахунка-фактури від 05 травня 2022 року №05/05/22-1 (а.с.115), квитанції від 05 травня 2022 року №0.0..1 (а.с.116).

Відповідно до пункту 1.1. договору про надання правничої допомоги від 16 лютого 2022 року №16/02/22-1, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням, клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу у справі про визнання протиправними та скасування рішень Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 04 лютого 2022 року №UA205140/2022/000030/2, від 04 лютого 2022 року №UA205140/2022/000029/2, від 31 січня 2022 року №UA205140/2022/000026/2.

Пунктами 4.1, 4.2 вказаного договору передбачено, за правничу допомогу клієнт оплачує винагороду в розмірі, вказаному в актах виконаних робіт/наданих послуг. Розрахунки за виконану роботу здійснюються клієнтом у безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на рахунок Адвокатського об`єднання протягом трьох робочих днів з дня виставлення відповідного рахунку.

З акта приймання-передачі наданих послуг від 05 травня 2022 року встановлено, що Адвокатське об`єднанн надало позивачу такі послуги: надання правової інформації, консультацій, роз`яснень з питань правомірності винесення оскаржуваних рішень (1,5 год) -3000,00 грн, складання позовної заяви (3,5 год) - 7000,00 грн. Квитанція від 05 травня 2022 року №0.0..1 підтверджує оплату послуг.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, пункт 268). У рішенні Європейського суду з прав людини 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У клопотанні, доданому до відзиву на позовну заяву, відповідач просив зменшити розмір витрат на правову допомогу, покликаючись на завищення його розміру та обсягу наданих послуг(а.с.134-136 том 1).

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу цієї справи, суд зазначає, що предметом позову є рішення про коригування митної вартості, які складені за наслідками митного декларування товарів за одним і тим же договором та із одним і тим же контрагентом; розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами справи. Окрім того, спірні правовідносини регулюються нормами МК України та великої кількості підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, не передбачають. При цьому такі послуги, як надання правової інформації, консультацій, роз`яснень з питань правомірності винесення оскаржуваних рішень охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду.

Виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, справедливим буде відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу; решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.

Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 7443,00 грн, що підтверджується квитанціями від 05 травня 2022 року №0.0..1, №0.0..1, №0.0..1, виписками про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.16-18, 118-120 том 1).

Натомість відповідно до положень підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» позивачу необхідно було сплатити за пред`явлення цього адміністративного позову з позовними вимогами майнового характеру судовий збір у сумі 1314,47 грн (1% від суми митних платежів, обчисленої згідно з митною вартістю товару, визначеною митницею, тобто, від 131446,79 грн).

З урахуванням наведеного на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у сумі 4314,47 грн (1314,47 грн витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, та 3000,00 грн витрати на правничу допомогу адвоката). Решта суми судового збору може бути повернута позивачу за його клопотанням відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Волинської митниці (44350, Волинська область, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43958385) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці від 04 лютого 2022 року №UA205140/2022/000030/2, від 04 лютого 2022 року №UA205140/2022/000029/2, від 31 січня 2022 року №UA205140/2022/000026/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати у сумі 4314,47 грн (чотири тисячі триста чотирнадцять грн 47 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк