Справа № 280/9662/21
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року Справа № 280/9662/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 30.10.2020 №9, №9, №9 та №9.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржувані податкові повідомлення рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Так, позивач зазначає, що під час застосування до нього штрафу у розмірі 17000,00 грн. контролюючим органом не враховано те, що позивач має діючу ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) терміном дії з 06.03.2020 по 07.03.2021, що виключає наявність підстав для застосування штрафних санкцій. Також, позивач посилався на те, що жодних доказів продажу ним алкогольних напоїв на розлив для їх споживання у місці реалізації немає навіть у зв`язку з тим, що факту продажу алкогольних напоїв посадовим особам контролюючого органу не було. Крім того, позивач вказував на те, що враховуючи відсутність отримання на адресу ФОП запитів у період проведення перевірки про надання копій документів, що стосуються предмету перевірки, є достатні підстави вважати, що вказані запити контролюючим органом не направлялись та наявність вказаних порушень є необґрунтованим та недоведеним. З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень відповідач вказав, що перевіркою торгівельного павільйону за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 встановлено порушення у вигляді роздрібної торгівлі алкогольними напоями (сидром) без наявності ліцензії на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Також, під час перевірки було встановлено факт реалізації 1 бокалу (пластиковий стакан) сидру «Грейпфрут» об`ємом 0,5 л. за ціною 15,50 грн. на розлив для споживання на місці, без наявності статусу суб`єкта громадського харчування. Крім того, відповідач зазначає, що під час реалізації сидру співробітником позивача не було проведено операцію через реєстратор розрахункових операцій, чим також порушено вимоги законодавства. Також, відповідач вказував на те, що під час проведення перевірки позивачем не було виконано вимогу контролюючого органу про надання додаткових документів необхідних для проведення перевірки, у зв`язку з чим до позивача також застосовано штрафні санкції. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 03.09.2020 ГУ ДПС у Запорізька області видано наказ про проведення фактичної перевірки №2134, яким наказано провести з 04.09.2020 протягом 10 діб фактичну перевірку торгівельного павільйону за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 , за період з 15.06.2020 по день закінчення фактичної перевірки, що здійснення контролю у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Крім того, 03.09.2020 ГУ ДПС у Запорізькій області видано направлення на проведення фактичної перевірки №2305 та №2306.

04.09.2020 співробітниками ГУ ДПС у Запорізькій області за результатами виходу на фактичну перевірку торгівельного павільйону за адресою: АДРЕСА_1 , складено Акт відмови від підписання направлень на перевірку.

Також, співробітниками ГУ ДПС у Запорізькій області складено запит про надання документів, відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 зобов`язано у строк до 11 год. 00 хв. 11.09.2020 надати до контролюючого органу документи, що стосуються предмету фактичної перевірки.

11.09.2020 контролюючим органом складено Акт фактичної перевірки №0652/08/01/05/ НОМЕР_1 , відповідно до висновків якого встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог:

пункту 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг»;

ч.6, 20 ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»;

п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України.

На підставі висновків Акту перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення рішення:

№9 від 30.10.2020, яким до позивача, за порушення п.1, п.2 ст.3 Закону України «Про застосування РРО в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», застосовано штраф у розмірі 1,55 грн.;

№9 від 30.10.2020, яким до позивача, за порушення ч.20 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», застосовано штрафні санкції в розмірі 17000,00 грн.;

№9 від 30.10.2020, яким до позивача, за порушення ч.6 ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», застосовано штрафні санкції в розмірі 6800,00 грн.;

№9 від 30.10.2020, яким до позивача, за порушення п.85.2 ст.85 ПК України, застосовано штрафні санкцій в розмірі 1020,00 грн.

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями рішеннями, позивач звернувся з позовом до суду.

Під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що підставою для прийняття податкових повідомлень рішень від 30.10.2020 №9, №9 та №9, послугував висновок контролюючого органу про те, що позивачем здійснено реалізацію сидру «Грейпфрут» на розлив для споживання на місці у пластиковому бокалі 0,5 л за ціною 15,50 грн. без застосування РРО, без наявності ліцензії та без наявності статусу суб`єкта громадського харчування.

При цьому, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог, серед іншого, посилається на те, що факту продажу сидру « ОСОБА_2 » на розлив для споживання на місці у пластиковому бокалі 0,5 л за ціною 15,50 грн. без застосування РРО, без наявності ліцензії та без наявності статусу суб`єкта громадського харчування не було.

Такі доводи позивача суд відхиляє з огляду на таке.

Судом встановлено, що за результатами проведеної перевірки контролюючим органом, серед іншого було складено відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення від 05.10.2020 №548, відповідно до ч.1 ст.155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02.11.2020 по справі №310/7480/20 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34,00 грн., який стягнуто в дохід держави.

При цьому, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення судом було встановлено факт продажу 04.09.2020 ФОП ОСОБА_1 0,5 л сидру «Грейпфрут» на загальну суму 15,50 грн. без застосування реєстратору розрахункових операцій та без видачі розрахункового документу встановленої форми.

Більш того, в постанові Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02.11.2020 по справі №310/7480/20 зазначено про те, що ОСОБА_1 з правопорушенням згоден, провину визнає.

Позивачем постанова Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02.11.2020 по справі №310/7480/20 не оскаржувалась та набрала законної сили через 10 днів після її винесення (13.11.2020).

Відповідно до ч.6 ст.78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, суд вважає підтвердженим факт продажу 04.09.2020 ОСОБА_1 0,5 л сидру «Грейпфрут» на загальну суму 15,50 грн., а відповідно розглядає адміністративну справу з урахуванням зазначених обставин.

Суд зазначає, що Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України (далі Закон №481/95-ВР).

Відповідно до статті 1 Закону №481/95-ВР, ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Положеннями статті 15 Закону України №481/95-ВР регламентовано, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відповідно до положень ст. 15 Закону України №481/95-ВР суб`єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, мають право продавати сидр та перрі (без додання спирту) без отримання окремої ліцензії на право роздрібної торгівлі цими алкогольними напоями.

Плата за ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту), становить 8000 гривень на кожний окремий, зазначений в ліцензії електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), що знаходиться у місці торгівлі, а на території сіл і селищ, за винятком тих, що знаходяться у межах території міст, - 500 гривень на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту), на кожний окремий, зазначений у ліцензії електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), що знаходиться у місці торгівлі.

Плата за ліцензію на роздрібну торгівлю сидром та перрі (без додання спирту) становить 780 гривень на кожне місце торгівлі незалежно від його територіального розташування.

У заяві повинно бути зазначено вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби.

При цьому відповідно до приписів ст. 1 Закону України №481/95-ВР місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Отже, чинним законодавством передбачено два види ліцензій на роздрібну торгівлю:

1) ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, отримавши яку суб`єкти господарювання мають право здійснювати роздрібну торгівлю будь якими алкогольними напоями, у тому числі сидром та перрі (без додання спирту), за умови що торгівельна площа місця торгівлі не менше 20 кв. метрів. Проте, для роздрібної торгівлі пивом - без обмеження площі. При цьому плата за таку ліцензію становить 8000 грн. та 500 грн. на кожний окремий, зазначений в ліцензії електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), що знаходиться у місці торгівлі в залежності від територіального розташування місця торгівлі.

2) ліцензію на роздрібну торгівлю сидром та перрі (без додання спирту). Плата за таку ліцензію становить 780 гривень на кожне місце торгівлі незалежно від його територіального розташування.

Відтак, чинним законодавством не передбачено отримання окремих ліцензій на роздрібну торгівлю пивом та іншими алкогольними напоями. Вказане підтверджується також і тим, що відповідно до наведених норм законодавства не передбачено зазначення окремого виду алкогольних напоїв (або окремої товарної позиції), зокрема, пива у заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями. Крім того, суд зауважує, що законодавцем не передбачено окремого розміру плати за отримання ліцензії на роздрібний продаж виключно пива.

Наявність ліцензії у позивача на роздрібну торгівлю алкогольними напоями підтверджується змістом акту, відповідно до якого ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пиво) № 2000113 від 07 березня 2020 року (термін дії з 07 березня 2020 року до 07 березня 2021 року).

Отже, відповідно до вказаних вимог, документом, що надає позивачу право здійснювати діяльність з реалізації алкогольних напоїв за визначеним місцем торгівлі, у тому числі пивом або виключно пивом, є ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

У свою чергу, суб`єкт господарювання, що отримав ліцензію на продаж пива у місці торгівлі площею менше 20 кв. м, не має права здійснювати продаж інших алкогольних напоїв у такому місці торгівлі.

Відтак, умовою, що позбавляє суб`єкта господарювання, який має ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, права здійснювати продаж інших алкогольних напоїв, крім пива є те, що торгівельна площа місця торгівлі становить менше 20 кв. м.

Водночас судом на підставі наявних у справі доказів встановлено, що відповідачем не з`ясовано факту роздрібної торгівлі позивачем алкогольними напоями, крім пива, на торгівельній площі місця торгівлі менше 20 кв.м.

Також в акті перевірки зафіксовано факт продажу напою без наявності ліцензії, однак, така ліцензія у позивача наявна, що спростовує висновки контролюючого органу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у контролюючого органу не було підстав для застосування до позивача штрафної санкції в розмірі 17000,00 грн. за продаж алкогольних напоїв без наявності ліцензії, у зв`язку з чим податкове повідомлення рішення від 30.10.2020 №9 є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно правомірності прийняття контролюючим органом податкового повідомлення рішення від 30.10.2020 №9, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 6800,00 грн., суд зазначає таке.

Так, під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 04.09.2020 при перевірці торгівельного павільйону, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , було реалізовано 0,5 літру сидру «Грейпфрут» на розлив у пластиковому стакані, що підтверджується постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області по справі №310/7480/20 та наданими до відзиву фотознімками зробленими під час фактичної перевірки.

Приписами частини п`ятої статті 15-3 Закону №481/95-ВР визначено, що продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Основні вимоги щодо роботи суб`єктів господарської діяльності (закладів, підприємств) усіх форм власності, що здійснюють діяльність на території України у сфері ресторанного господарства регламентуються Правилами роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24 липня 2002 року №219, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 серпня 2002 року за №680/6968 (далі - Правила № 219).

Згідно пунктів 1.3, 1.4 Правил №219 ресторанне господарство - вид економічної діяльності суб`єктів господарської діяльності щодо надавання послуг відносно задоволення потреб споживачів у харчуванні з організуванням дозвілля або без нього; заклад ресторанного господарства - організаційно-структурна одиниця у сфері ресторанного господарства, яка здійснює виробничо-торговельну діяльність: виробляє і (або) доготовляє, продає і організовує споживання продукції власного виробництва і закупних товарів, може організовувати дозвілля споживачів.

Відповідно до пункту 1.4 Правил №219 суб`єктами господарської діяльності здійснюється діяльність у сфері ресторанного господарства після їх державної реєстрації в установленому законодавством порядку.

Згідно пункту 1.5 Правил № 219 заклади (підприємства) ресторанного господарства поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари - також на класи (перший, вищий, люкс).

Пунктом 1.6 Правил № 219 визначено, що суб`єкти господарської діяльності у сфері ресторанного господарства при облаштуванні закладу (підприємства) згідно з обраним типом (класом) повинні мати необхідні виробничі, торговельні та побутові приміщення, а також обладнання для приготування та продажу продукції. Відкриття закладу (підприємства) ресторанного господарства узгоджується з органами місцевого самоврядування, установами державної санітарно-епідеміологічної служби в установленому законодавством порядку.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що здійснювати продаж алкогольних напоїв на розлив має право виключно підприємство ресторанного господарства або спеціалізований відділ, що має статус суб`єкта господарювання громадського харчування, суб`єкта господарювання з універсальним асортиментом товарів за умови наявності ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та зареєстрованими відповідними видами економічної діяльності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 по справі №821/541/17.

Водночас ФОП ОСОБА_1 04.09.2020 реалізовано сидр «Грейпфрут» об`ємом 0,5 л. за ціною 15,50 грн в пластиковий бокал для споживання на місці з розливної установки, без наявності статусу ресторанного господарства або спеціалізованого відділу, що має статус суб`єкта господарювання громадського харчування.

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР, до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що до позивача правомірно застосовано штраф у розмірі 6800,00 грн., а відповідно податкове повідомлення рішення від 30.10.2020 №9 є правомірним та таким, що скасуванню не підлягає.

Стосовно правомірності прийняття податкового повідомлення рішення від 30.10.2020 №9, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Як встановлено під час розгляду адміністративної справи позивачем 04.09.2020 реалізовано сидр «Грейпфрут» об`ємом 0,5 л. за ціною 15,50 грн., при цьому під час реалізації товару РРО не застосовувався та фіскальний чек позивачу не видано.

Відповідно до п.1 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті реєстратора розрахункових операцій, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Згідно пункту 11 Прикінцевих положень Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», тимчасово, до 1 січня 2021 року, санкції, визначені пунктом 1 статті 17 цього Закону, застосовуються в таких розмірах: 10 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше.

За таких обставин, суд дійшов висновку про правомірність застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 1,55 грн., у зв`язку з чим податкове повідомлення рішення від 30.10.2020 №9 є правомірним та таким, що скасуванню не підлягає.

Щодо правомірності прийняття податкового повідомлення рішення від 30.10.2020 №9, суд зазначає таке.

Відповідно до п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно п.85.8 ст.85 ПК України, посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Судом встановлено, що під час проведення фактичної перевірки за місцем здійснення позивачем господарської діяльності, особою яка проводила розрахункові операції не було надано перевіряючим документів необхідних для проведення фактичної перевірки.

У зв`язку з чим контролюючим органом 04.09.2020 складено запит про надання документів, яким позивачу запропоновано надати співробітникам контролюючого органу документи, що стосуються предмету фактичної перевірки, який було направлено позивачу засобами поштового зв`язку (номер відправлення 755).

Разом з тим, позивачем документи необхідні контролюючому органу для проведення фактичної перевірки, як до кінця перевірки, так і до прийняття податкових повідомлень рішень надано не було.

Відповідно до п.121.1 ст.121 ПК України, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

За таких обставин, контролюючим органом правомірно було застосовано до позивача штраф у розмірі 1020,00 грн.

Стосовно доводів позивача про неотримання запиту, суд зазначає таке.

Відповідно до п.42.1 ст.42 ПК України, податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п.42.2 ст.42 ПК України).

Згідно п.42.5 ст.42 ПК України, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Суд зазначає, що саме на платника податків чинне законодавство покладає обов`язок забезпечити належне отримання кореспонденції направленої контролюючим органом, в свою чергу, у разі неотримання направленої йому кореспонденції платник податків вважається таким, що належним чином повідомлений про прийняте контролюючим органом рішення.

В даному випадку, судом встановлено, що позивачем кореспонденція, що стосувалась фактичної перевірки не отримувалась з незалежних від контролюючого органу обставин, а саме направлена кореспонденція поверталась до контролюючого органу з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

За таких обставин, те що позивачем засобами поштового зв`язку не отримано запит, не може бути підставою для скасування податкового повідомлення рішення.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача судового збору в розмірі 1554,70 грн., відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 166, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 30.10.2020 №9.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1554,70 грн. (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят чотири гривні 70 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова