Справа № 808/299/17
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2022-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 червня 2022 року м. Дніпросправа № 808/299/17

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу: Головного управління ДПС у Запорізькій області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09.08.2021р. у справі №808/299/17
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Головного управління ДПС у Запорізькій області визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

20.01.2017р. ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області ( далі ДПС у Комунарському районі м. Запоріжжя) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення / а.с. 4-6 том 1/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 23.01.2017р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження у справі №808/299/17 і справу призначено до судового розгляду / а.с. 2 том 1/.

Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що 02.11.2016р. під час ознайомлення з матеріалами справи №808/2203/16, яка знаходиться в провадженні Запорізького окружного адміністративному суді, він дізнався про прийняття податкового повідомлення рішення № від 12.03.2015р. на підставі проведеної відносно позивача невиїзної перевірки з питань достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. за результатами якої податковим органом складено акт від 28.01.2015р. у якому зроблено висновки про порушення позивачем пп. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.3. п. 168.1 ст. 168, пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб за 2013р. на суму 13450,98 грн., та за результатами перевірки на підставі цього акту відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення № від 12.03.2015р., яким визначено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 16983,73 грн. Позивач не погоджується з висновками акту перевірки та прийнятим за результатами перевірки рішенням з огляду на те, що перевірка проведена відповідачем у 2015 році без виконання умов, передбачених Податковим кодексом України, що надають посадовим особам органу податкової служби право розпочати проведення документальної перевірки та у спосіб, який не передбачений законодавством, умова щодо проведення перевірки правильності визначення податкового зобов`язання на підставі податкових декларацій (розрахунків), іншої звітності посадовими особами відповідача не виконана, додаткове благо, яке згадується у вступній частині акту, крім джерела його походження (АТ «Укрсиббанк») перевіркою не досліджене, база оподаткування (загальний оподаткований дохід) визначена відповідачем з порушенням п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України та ч. 1 ст. 67 Конституції України, де зазначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, тому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № від 12.03.2015р.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 22.03.2017р. у справі №808/299/17 (внесена до журналу судового засідання, а.с. 62-63 том 1/ у справі здійснено процесуальне правонаступництво та замінено відповідача - ДПС у Комунарському районі м. Запоріжжя, правонаступником Запорізькою об`єднаною державної податковою інспекцією Головного управління ДФС у Запорізькій області ( далі Запорізька ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області)

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25.07.2017р. у справі №808/299/17 адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 12.03.2015р. / а.с. 187-189 том 1/.

Відповідач, не погодившись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі, подав апеляційну скаргу / а.с. 13-195 том 1/ та постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018р. у справі №808/773/17 апеляційну скаргу Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області задоволено, скасовано постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25.07.2017р. у справі №808/773/17 та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Позивач, не погодившись із вищезазначеним рішенням суду апеляційної інстанції у цій справі, оскаржив його в касаційному порядку / а.с. 38-41 том 2/ та постановою Верховного Суду, у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, від 01.04.2021р. у справі №808/773/17 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25.07.2017р. та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 27.03.2018р. скасовано, справу №808/299/17 направлено на новий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду / а.с. 104-112 том 2/.

13.04.2021р. адміністративна справа №808/280/21/21 надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду, та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2021р. справу передано на розгляд головуючому судді Садовому І.В./ а.с. 117 том 2/ і ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.04.2021р. справу прийнято до провадження, привласнено справі №808/299/17 (провадження СН/280/21/21), та справу призначено до судового розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що під час нового розгляду цієї справи позивачем не змінювались та не доповнювались позовні вимоги, та позивач під час нового розгляду справи підтримував заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач- Головне управління ДПС у Запорізькій області, яке є правонаступником відповідача у справі - Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, заперечував проти заявлених позовних вимог з підстав зазначених у письмовому відзиві на позовну заяву / а.с. 134-137 том 2/.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09.08.2021р. у справі №808/299/17 адміністративний позов задоволено часткове, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Комунарському районі м.Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області № від 12.03.2015р. частково - в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 752,97 грн, в тому числі за основним платежем на суму 466,37 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 286,6 грн., в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу / а.с. 167-169 том 2/, але ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.10.2021р. у справі №808/299/17 апеляційну скаргу було повернуто заявнику на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України / а.с. 190-191 том 2/.

Відповідачем було повторно подано апеляційну скаргу на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09.08.2021р. у справі №808/299/17 в частині задоволених позовних вимог до суду апеляційної інстанції / а.с. 195-200 том 2/ та з метою забезпечення розгляду вищезазначеної апеляційної скарги ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 31.12.2021р. з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи №808/299/17 /а.с. 224 том 2/, які надійшли до суду апеляційної інстанції 26.01.2022р. /а.с. 226 том 2/.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 31.01.2022р. у справі №808/299/17 заявнику апеляційної скарги поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09.08.2021р. у справі №808/299/17 та справу призначено до апеляційного розгляду у судовому засіданні о 16-00 годин 15.03.2022р. /а.с. 227,228 том 2/, про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та порядок було повідомлено учасників справи /а.с. 229-235 том 2/.

Відповідач, посилаючись у апеляційній скарзі / а.с. 195-200 том 2/, на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі в частині задоволених позовних вимог з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 09.08.2021р. в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні і цієї частини позовних вимог.

У зв`язку з введенням воєнного стану на території України справу №808/299/17 з апеляційного розгляду 15.03.2022р. знято та апеляційний розгляд цієї справи у судовому засіданні перенесений на 16:00 годин 03.05.2022р. / а.с. 236 том 2/, про що судом повідомлено учасників справи / а.с. 237-240 том 2/.

У зв`язку з тим, що судді Панченко О.М. та Чередниченко В.Є., які входять до складу колегії суддів, що розглядає справу №808/299/17, станом на 03.05.2022р. перебували у відпустці, справу №808/299/17 з апеляційного розгляду 03.05.2022р. знято та апеляційний розгляд цієї справи у судовому засіданні перенесений на 16:00 годин 24.05.2022р. / а.с. 246 том 2/, про що судом повідомлено учасників справи / а.с. 247-249 том 2/.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.05.2022р. у справі №808/299/17 проведення судового засідання у справі №808/299/17 о 16:00 годин 24.05.2022р. призначено в режимі відеоконференції / а.с. 1 том 3/, про що судом повідомлено учасників справи / а.с. 2 том 3/.

У судовому засіданні 24.05.2022р. у зв`язку з не явкою позивача у судове засіданні та відсутність доказів щодо належного повідомлення позивача про день, годину та місце розгляду справи , розгляд цієї справи в режимі відеоконференції відкладено на 14 годин 30 хвилин 28.06.2022р. / а.с. 3-4 том 3/, про що повідомлено учасників справи / а.с. 5-7 том 3/.

Представник відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференції 28.06.2022р. підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції від 09.08.2021р. у цій справі в частині задоволених позовних вимог скасувати та постановити у цій частині позовних вимог нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні цієї частини позовних вимог.

Позивач у судове засідання не з`явився, про день, годину та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово / а.с. 235,240 том 2, а.с. 6,7 том 3/. За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача ( або представника позивача).

Заслухавши у судовому засіданні в режимі відеоконференції представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 01.04.2021р. у цій справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду цієї справи судом першої інстанції встановлено, та підтверджено судом апеляційної інстанції, що у період з 16.01.2015р. по 21.01.2015р. податковим органом проведено невиїзну позапланову перевірку ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013р. по 31.12.20213р. у ході якої встановлено порушення позивачем пп. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.3. п. 168.1 ст. 168, пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб за 2013р. на суму 13450,98 грн., що відображено у акті перевірки №245/08-27-17-02-20- від 28.01.2015р. (далі - акт перевірки) / а.с. 7-8 том 1/.

У подальшому податковим органом, на підставі вищезазначеного акту перевірки, прийнято податкове повідомлення рішення № від 12.03.2015р. щодо визначення податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 16983,73 грн., у тому числі за основним платежем 13450,98грн., за штрафними фінансовими санкціями 3532,75 грн. / а.с. 9 том 1/, і саме це рішення відповідача, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень , є предметом оскарження у цій справі.

З наданої суду ксерокопії вищезазначеного акту перевірки / а.с. 41-44 том 1/ вбачається, що висновок про порушення позивачем вимог податкового законодавства зроблено податковим органом з огляду на те, що відповідно до відомостей з центральної бази даних державного реєстру фізичних осіб про виплачені доходи позивач в 2013 році отримав дохід від АТ «УкрСиббанк» в сумі 80472,84 грн за ознакою « 126 дохід, отриманий як додаткове благо», а податкову декларацію за 2013р. ним не подано, податок на дохід самостійно не розрахований і не сплачений тоді як позивач зобов`язаний сплатити податок на дохід за ставкою відповідно до пункту 167.1 статті 167 ПК України в розмірі 13450,98 грн.

Щодо взаємовідносин між позивачем у справі та АТ «УкрСиббанк», які стали підставою для висновку про порушення позивачем вимог чинного податкового законодавства судом встановлено, що 13.02.2008р. між ОСОБА_1 , позивачем у цій справі, та АТ «УкрСиббанк» укладено договір №0 про надання споживчого кредиту в сумі 230000 грн. до 13.02.2015р. з помісячним погашенням згідно графіку, при цьому умовами договору за користування кредитними коштами протягом перших 30 днів встановлена ставка 13,9 процентів з подальшим переглядом процентної ставки, а також передбачено, що за порушення термінів погашення зобов`язань нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ / а.с. 70-85 том 1/, а 25.02.2013р. ОСОБА_1 подано до банку заяву з проханням розглянути питання погашення заборгованості за договором №0 від 13.02.2008р. шляхом участі в акції, спрямованій на погашення довгострокової простроченої заборгованості клієнтів роздрібного бізнесу, у якій зазначено, що сума основного боргу складає 165988, 57 грн., процентів 63734,30 грн., пені 13842, 09 грн. /а.с.85 том 1/.

26.02.2013р. банк повідомив ОСОБА_1 про те, що кредитна заборгованість за договором №0 від 13.02.2008р. становить 229815, 40 грн., а також банком повідомлено про прийняте рішення про анулювання кредитної заборгованості у розмірі 68944,62грн., та зазначено, що відповідно до пп. «д» п. 164.2.17 ст. 164 Податкового Кодексу України, анульована сума заборгованості є доходом, отриманим як додаткове благо та про необхідність самостійно сплатити податок і відобразити його в річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб /а.с.97, 100, том 1/.

Крім цього між ОСОБА_1 , позивачем у справі, та АТ «УкрСиббанк» укладений договір №0 від 01.08.2008р. про надання споживчого кредиту в сумі 5000$ до 03.08.2015р. з помісячним погашенням згідно графіку, умовами якого передбачено, що за користування кредитними коштами протягом перших 30 днів встановлена ставка 15 процентів з подальшим переглядом процентної ставки, а за порушення термінів погашення зобов`язань передбачена пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ /а.с.86-94 том 1/, і 28.01.2013р. ОСОБА_1 подав до банку заяву з проханням розглянути питання погашення заборгованості за договором №0 від 01.08.2008р. шляхом участі в акції, спрямованої на погашення довгострокової простроченої заборгованості клієнтів роздрібного бізнесу, при цьому ним у цій заяві зазначено, що сума основного боргу складає 3392,96$, процентів 1414,69$, пені 2331,80$ /а.с.96 том 1/.

АТ «УкрСиббанк», повідомленням від 28.01.2013р., повідомив позивача про те, що кредитна заборгованість договором №0 від 01.08.2008р. становить 4807,65$ (38427, 55 грн), а також про прийняте рішення про анулювання кредитної заборгованості 1442,29$ (11528, 22 грн), при цьому у повідомленні вказано, що відповідно до пп. «д» п. 164.2.17 ст. 164 Податкового Кодексу України, анульована сума заборгованості є доходом, отриманим як додаткове благо та про необхідність самостійно сплатити податок і відобразити його в річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб /а.с.95, 99, том 1/.

Відповідно до відомостей з центральної бази даних державного реєстру фізичних осіб про виплачені доходи (7ДР), ОСОБА_1 в 2013 році отримав дохід від АТ «УкрСиббанк» в сумі 80472,84 грн за ознакою « 126 дохід, отриманий платником податку як додаткове благо», і банк (АТ «УкрСиббанк») письмово підтвердив відображення в податковому розрахунку доходу за формою 1-ДФ у вигляді анулювання кредитором за його самостійним рішенням, з врученням боржнику повідомлення про таке анулювання.

Крім цього під час розгляду цієї справи судом отримано відповіді АТ «УкрСиббанк» від 19.05.2017р. та від 29.05.2017р. на запити /а.с.97-98 том 1/ відповідно яких:

- за кредитним договором №0 від 13.02.2008р. анульовано 26.02.2013р. борг на суму 68944,62грн., з яких 66643,41грн. борг за кредитом, 2301,21грн. борг за відсотками;

- за кредитним договором №0 від 01.08.2008р. анульовано 28.01.2013р. борг на суму 1442,29$, з яких 1386,97$ борг за кредитом, 55,32$ борг за відсотками.

Загальний оподатковуваний дохід, відповідно до пп. 164.1.1 п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України, складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, відповідно до абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. З аналізу зазначених норм права вбачається, що обов`язок щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов: а) отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням; б) повідомлення платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу; в) включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду; г) відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

Відповідно до п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України платниками податку є, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

Пунктом 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України передбачено, що об`єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем митних органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Додаткові блага, відповідно до пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Пунктом 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України, перелбачено, що платники податку зобов`язані, зокрема, вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку; подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

Сукупний аналіз наведених вище норм чинного податкового законодавства дає можливість зробити висновок про те, що сума прощеного (анульованого) боргу є доходом особи, який підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб відповідно п. 167.1 ст.167 і п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України лише в частині суми прощеного (анульованого) боргу за тілом кредиту, оскільки додатковим благом вважається тільки основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і в суму боргу (кредиту)е включаються проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

Отже враховуючи фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду цієї справи, та приймаючи до уваги наведені норми чинного податкового законодавства, колегія суддів вважає, що у даному випадку оподатковуваним доходом позивача є лише основна заборгованість за кредитом, яка прощена (анульована) банком, тоді як прощені (анульовані) банком проценти за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеня) не є доходом платника податків, а тому база оподаткування повинна визначатись лише з суми, прощеної (анульованої) банком, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування таких платежів.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що аналогічна правова позиція була сформована Верховним Судом під час розв`язання подібних відносин та викладена у постановах від 14.02.2019р. у справі №813/330/16, від 15.03.2019р. у справі №818/1102/16, ), від 17.02.2021р. у справі № 826/16995/15.

Відповідно до наданого суду / а.с. 154 том 2/ розрахунку податку з доходів фізичних осіб (далі ПДФО) за актом перевірки від №245/08-27-17-02-20/ від 28.01.2015р., з урахуванням постанови Верховного Суду від 01.04.2021р. у цій справі та інформації, яка викладені у листі АТ «Укрсиббанк»:

- сума отриманого ОСОБА_1 доходу у 2013 році, яка підлягає оподаткуванню 77729,46грн;

- сума отриманого доходу, яка підлягає оподаткуванню, за ставкою ПДФО відповідно до п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України у розмірі 15% - 11470грн;

- сума отриманого доходу, яка підлягає оподаткуванню, за ставкою ПДФО відповідно до п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України у розмірі 17% - 66259,46 грн;

- сума ПДФО за ставкою 15% - 1720,5грн;

- сума ПДФО за ставкою 17% - 11264,11 грн;

- загальна сума ПДФО - 12984,61 грн;

- сума штрафної санкції, 25% - 3246,15 грн; разом донараховано ПДФО 16230,76 грн.

Також необхідно зазначити, що відповідно до розрахунку податкового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій по спірному податковому рішенню / а.с. 48 том 1/ у суму донарахування включена фінансова санкція у розмірі 170 грн. за не подання декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік, і ця сума позивачем у справі не оскаржується, як і не оскаржується ним факт не подання ним декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що відповідач, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, під час прийняття податкового повідомлення-рішення № від 12.03.2015р. в частині збільшення позивачу у справі суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 752,97 грн, в тому числі за основним платежем на суму 466,37 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 286,6 грн., діяв не у спосіб, який визначено чинним податковим законодавством, та в порушення ч. 2 ст. 77 КАС України не довів правомірності прийнятого ним рішення у цій частині під час розгляду справи судом, а тому суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо обґрунтованості заявлених позивачем у справі позовних вимог у цій частині та постановив правильне рішення про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.03.2015р. в частині збільшення позивачу у справі суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 752,97 грн, в тому числі за основним платежем на суму 466,37 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 286,6 грн. і обґрунтовано відмовив у задоволенні решти позовних вимог через їх необґрунтованість та безпідставність.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про часткове задоволення позовних вимог і зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 09.08.2021р. у цій адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09.08.2021р. у справі №808/299/17 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.

Повний текст виготовлено та підписано 07.07.2022р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко