Справа № 500/6396/21
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 500/6396/21 пров. № А/857/5092/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Матковської З.М.

з участю секретаря судового засідання Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року, ухвалене суддею Чепенюк О.В. у м. Тернополі у справі № 500/6396/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці Державної митної служби про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.09.2021 року № 0000010/7.25-19 та № 0000009/7.25-19.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач довів недостовірність поданих позивачем для митного оформлення транспортного засобу документів, що свідчить про заниження позивачем митної вартості товару.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, неповно з`ясував обставини справи та зробив помилковий висновок про відмову у задоволенні позову.

Таку позицію позивач пояснює тим, що для митного оформлення транспортного засобу марки Volvo, модель ХС 60, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 надав достатню кількість документів, які точно ідентифікують складові митної вартості, в тому числі сплатив, визначену у фактурі, вартість транспортного засобу. Відповідач не довів, що ці документи є підробленими чи недійсними. Відповідач стверджує, що вказаний транспортний засіб був реалізований іншій особі ОСОБА_2 , однак, крім рахунку-фактури та тимчасового посвідчення, відповідач не надав інших документів, які підтверджують цей факт, зокрема, документів про оплату вартості транспортного засобу. Відповідач також не надав документів, які засвідчують факт перетину кордону транспортним засобом автомобілем марки Volvo, модель ХС 60, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який реалізований на ім`я ОСОБА_3 . Позивач вважає, що факт наявності іншої фактури на автомобіль, який придбав позивач, за ціною продажу вищою за ту яку придбав позивач, не доводить подання недостовірних відомостей позивачем.

Ці обставини, суд першої інстанції не проаналізував, вдавшись лише до опису обставин про які вказав відповідач. Тому, на думку позивача, суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, внаслідок чого прийняв невірне рішення, яке необхідно скасувати.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що на підставі наказу від 03.08.2021 року № 86, відповідач провів документальну невиїзну перевірку дотримання громадянином України ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи у частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією від 14.11.2018 року № UA403010/2018/009285.

За результатами перевірки відповідач 27.08.2021 року склав акт № 2/7.25-19/.

У ході перевірки відповідач встановив те, що позивач ввіз на митну територію України за митною декларацією від 14.11.2018 року № UA403010/2018/009285 легковий автомобіль марки VOLVO, модель ХС60, що був у використанні, календарний рік виготовлення 2014, модельний рік 2014, колісна формула 4x4, ідентифікаційний номер кузова: НОМЕР_1 , тип двигуна дизель, об`єм двигуна 2400 куб, см, потужність 133 кВт, номер двигуна не визначено, повна маса 2505 кг, колір білий. Загальна кількість місць включаючи водія 5. Торговельна марка «VOLVO». Виробник: «VOLVO CAR CORPORATION». Швеція/SE.

Для митного оформлення транспортного засобу позивач надав наступні документи: рахунок-фактуру від 07.11.2018 року № BXN 572, виданий компанією «Global Triangle АВ» (Box 417, 2404 Bandhagen, Sverige) на ім`я громадянина України ОСОБА_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 01.10.2018 року № НОМЕР_2 на автомобіль VOLVO ХС60, ідентифікаційний номер кузова: НОМЕР_1 , видане уповноваженими органами Королівства Швеція (власник реєстраційного посвідчення - компанія «Global Triangle АВ», Box 417, 12404 Bandhagen), копію паспорта громадянина України, паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України, витяг із Інтернет каталогу schwackenet від 13.11.2018 року. Фактурна вартість товару в розмірі 9500 євро (298667,10 грн).

Митна вартість транспортного засобу була визначена за резервним методом визначення митної вартості товарів на рівні 314386,42 грн, що еквівалентно 10000,00 євро (за курсом НБУ, встановленим на день митного оформлення (14.11.2018 року).

У акті перевірки зазначено, що листом Державної митної служби України від 04.02.2021 № 20/20-02 01/7.4/109 відповідач отримав лист-відповідь митних органів Королівства Швеція від 10.07.2020 № UTR 2019-379, до якого долучені: рахунок-фактуру від 12.09.2018 року № 458, видану компанією «Global Triangle АВ», Box 417, 12404 Bandhagen на ім`я ОСОБА_3 та тимчасове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 12.09.2018 року № НОМЕР_3 , видане уповноваженими органами Королівства Швеція (власник тимчасового реєстраційного посвідчення - Vasyl Pidhayetskyy, Naykova 2/52, Lviv, Ukraina).

За результатами аналізу вказаних документів, відповідач зробив висновок, що рахунок-фактура від 07.11.2018 року № BXN 572, який виданий компанією «Global Triangle АВ» (Box 417, 12404 Bandhagen, Sverige) на ім`я ОСОБА_1 , не є автентичним. Відомості щодо вартості транспортного засобу в отриманих від митних органів Королівства Швеції документах, відрізняються від аналогічних відомостей, наявних в базах даних Тернопільської митниці. Інформація, отримана від митних органів Королівства Швеції, про продаж компанією «Global Triangle АВ» ідентичного транспортного засобу VOLVO ХС60, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 за ціною 139 500 шведських крон, дає підстави використовувати рахунок-фактуру від 12.09.2018 № 458 за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів.

Вказана поведінка позивача є порушенням:

- пункту 2 частини другої статті 52, пунктів 1, 5 частини восьмої статті 257, пункту 1 частини першої статті 279 МК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання зі сплати ввізного мита на загальну суму 11438,95 грн;

- підпункту «в» пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України (далі ПК України), в результаті чого занижено податкове зобов`язання зі сплати податку на додану вартість на загальну суму 25165,68 грн.

На підставі акта перевірки відповідач 07.09.2021 року прийняв два податкові повідомлення-рішення:

№ 0000009/7.25-19, на підставі якого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на митну територію України фізичними особами на суму 14298,69 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями - 11438,95 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 2859,74 грн.

№ 0000010/7.25-19, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з товарів, ввезених на митну територію України фізичними особами на суму 31457,10 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями - 25165,68 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 6291,42 грн (а.с.23-26, 114-118).

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно із підпунктом 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

За правилами пункту 54.4 статті 54 ПК України, у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Відповідно до статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом пунктів 1, 4 частини першої статті 50 МК України, відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з пунктами 1, 2 частини другої статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частинами першою. другою статті 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Апеляційний суд встановив те, що при митному оформленні транспортного засобу -легковий автомобіль марки VOLVO, модель ХС60, що був у використанні, календарний рік виготовлення 2014, модельний рік 2014, колісна формула 4x4, ідентифікаційний номер кузова: НОМЕР_1 , тип двигуна дизель, об`єм двигуна 2400 куб, см, потужність 133 кВт, номер двигуна не визначено, повна маса 2505 кг, колір білий, загальна кількість місць включаючи водія 5, за митною декларацією від 14.11.2018 року № UA403010/2018/009285, відповідач не погодився із методом визначення митної вартості, який обрав позивач та визначив митну вартість цього транспортного засобу самостійно за резервним методом в сумі 10000 євро, з чим позивач погодився.

Отже, відповідач не взяв до уваги митну вартість за ціною договору, яку визначив позивач, а визначив її самостійно за резервним методом, що логічно виключає відповідальність позивача за подання неправдивих відомостей про складові митної вартості товару, оскільки з ними відповідач і так не погодився.

Визначення митної вартості відповідачем при митному оформленні товару самостійно, свідчить про те, що відповідач мав достовірні відомості про складові митної вартості товару.

Тому наявність іншого рахунку-фактури щодо цього транспортного засобу, у якому зазначено митну вартість відмінну від тієї, яку вказав позивач при митному оформленні, у цих правовідносинах значення не має, оскільки митну вартість при митному оформленні транспортного засобу визначав відповідач, а не позивач. Отже, якщо відповідач при визначенні митної вартості помилився, то лише відповідач, на думку апеляційного суду, несе відповідальність за цю помилку.

При цьому, апеляційний суд хоче зазначити, що рахунок-фактура від 12.09.2018 року № 458, виданий компанією «Global Triangle АВ», Box 417, 12404 Bandhagen на ім`я ОСОБА_3 на суму 139500 шведських крон про продаж цього самого транспортного засобу, який придбав позивач у листопаді 2018 року у цієї ж компанії не містить підпису особи ( ОСОБА_4 ).

Отже, рахунок-фактура від 12.09.2018 року № 458, виданий компанією «Global Triangle АВ» на ім`я ОСОБА_3 не може свідчити про митну вартість транспортного засобу, оскільки цей документ не є належно оформлений.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що рахунок-фактура у міжнародній комерційній практиці це документ, що надається продавцем покупцеві та містить перелік товарів і послуг, їхню кількість та суму коштів, яку покупець має за них сплатити.

Тобто, рахунок-фактура не свідчить однозначно про продаж товару, а скоріше про намір продажу. В подальшому покупець ще має сплатити вартість товару, яка вказана у рахунку і отримати після цього інші документи, що засвідчують власність на товар.

Однак, відповідач не надав доказів про те, що товар, який вказаний у рахунку-фактурі від 12.09.2018 року № 458 реалізований громадянину України ОСОБА_2 , оскільки немає доказів про те, що ця особа сплатила вартість товару.

Наведені в сукупності обставини свідчать про те, що відповідач допустився помилки і безпідставно нарахував позивачу митні платежі, переглянувши митну вартість транспортного засобу, який 14.11.2018 року, за митною декларацією № UA403010/2018/009285, яку розмитнював позивач та митна вартість якого була визначена відповідачем.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги позивача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову про задоволення позову з вищевикладених мотивів, шляхом скасування постанови в справі про порушення митних правил та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Що стосується розподілу судових витрат, то апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Апеляційний суд встановив те, що за подання адміністративного позову позивач сплатив судовий збір в сумі 908 грн., а за подання апеляційної скарги 1362,00 грн.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 2270,00 грн. судового збору.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року у справі № 500/6396/21 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Тернопільської митниці Державної митної служби від 07.09.2021 року № 0000010/7.25-19 та № 0000009/7.25-19

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці Державної митної служби судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят 00 копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Повний текст постанови складений 07.07.2022 року