Справа № 520/25860/21
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

11 липня 2022 р. № 520/25860/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Державної податкової служби України (, Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053), Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП: 43983495, вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач з адміністративним позовом у якому просить суд наступне:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 27.10.2021№ 9515/Б/99-00-06-01-04-09 про результати розгляду скарги прийняте Державною податковою службою України;

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення № 0-2034 від 01.03.2021 р. про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб у розмірі 71,72 грн за 2020 податковий рік та № 0-2034 від 01.03.2021 р. про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб у розмірі 587,14 грн за 2020 податковий рік прийняті Головним управлінням ДПС у Харківській області.

В обґрунтування позову зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення складені контролюючим органом з порушенням приписів чинного податкового законодавства. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Сторони були належним чином повідомлені про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

У відзиві на позовну заяву Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України наголосило на правомірності своїх дій. Зазначило, що квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 48,30 м2 (право власності з 14.03.2007, частка у власності 1/6) та квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 65,90 м2 перебувають у власності позивача, а отже на нього поширюються приписи чинного законодавства щодо оподаткування зазначеного нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки. На підставі викладеного просило відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву Державна податкова служба України наголосила на правомірності своїх дій. На підставі викладеного просила відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач наголосив на тому, що податковий орган при нарахуванні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, мав спочатку визначити об`єкт оподаткування, вирахувавши із загальної площі належних позивачу квартир 60 кв.м. згідно з пп. "а" пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України, а до отриманої площі в межах 85 кв.м, застосувати пільгу у вигляді нульової ставки податку, встановленої Рішенням 11-ї сесії Харківської міської ради 7-го скликання "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" від22.02.2017 №542/17. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Керуючись приписами ст.ст. 171, 257, 258 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, вважає поданий позов обґрунтованим та виходить з таких підстав і мотивів.

Судом встановлено, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, у ОСОБА_1 перебувала на праві приватної власності нерухомість, а саме:

- квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 48,30 м2 (право власності з 14.03.2007, частка у власності 1/6);

- квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 65,90 м2 .

Керуючись приписами законодавства, посадовими особами Головного управління ДПС у Харківській області були складені та направлені на адресу позивача податкові повідомлення-рішення:

- № 0-2034 від 01.03.2021 р. про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб у розмірі 71,72 грн за 2020 податковий рік;

- № 0-2034 від 01.03.2021 р. про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб у розмірі 587,14 грн за 2020 податковий рік.

Позивач не погодився із податковими повідомленнями-рішеннями № 0-2034 від 01.03.2021 р. та № 0-2034 від 01.03.2021 р. та скористався досудовим порядком врегулювання спору, а саме надіслав скаргу (від 07.10.2021 б/н (вх. ДПС № Б/2975/ЕЗ від 07.10.2021) до Державної Податкової служби України.

Рішенням від 27.10.2021№ 9515/Б/99-00-06-01-04-09 про результати розгляду скарги прийняте Державною податковою службою України податкові повідомлення-рішення № 0-2034 від 01.03.2021 р. та № 0-2034 від 01.03.2021 р. залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Позивач вважаючи оскаржувані рішення суб`єкта владних повноважень протиправними та такими, що порушують його права звернувся із зазначеним позовом до Харківського окружного адміністративного суду.

По суті спірних відносин суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок та підстави нарахування зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Відповідно до пп. 266.1.1. п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Положення пп. 266.2.1. п. 266.2. ст. 266 Податкового кодексу України визначають, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

У відповідності до пп. 266.3.1., п. 266.3. ст. 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до пп. 266.3.2. п. 266.3. ст. 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до пп. 266.4.1. ст. 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єкта/ об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Згідно пп. 266.4.2. ст. 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Згідно пп. 266.5.1. п. 266.5. ст. 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до п. 30.9. ст. 30 Податкового кодексу України податкова пільга надається шляхом: а) податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору; б) зменшення податкового зобов`язання після нарахування податку та збору; в) встановлення зниженої ставки податку та збору; г) звільнення від сплати податку та збору.

Рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 №542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" та встановлено ставки з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у місті Харкові згідно з додатком 1 цього рішення, яким передбачена ставка податку на нерухоме майно, а саме: п.2 ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних (крім об`єктів, визначених п, 3) та юридичних осіб, встановлюється у розмірі 1 відсоток; п.3. ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, зокрема, квартири/ квартир незалежно від їх кількості загальною площею до 85 кв. м. що перебувають у власності фізичних осіб, встановлюється у розмірі 0 відсотків.

Беручи до уваги твердження відповідача про те, що відповідно до приписів пп. 12.3.2 п. 12.3 ст. 12 ПК України сільські, селищні та міські ради або ради об`єднаних територіальних громад повинні встановлювати ставки податків у тому числі і пільги, виходячи із норм пп. 266.4.1 п. 266.4 ст 266 ПК України, суд зазначає, що чиним Податковим кодексом України передбачені випадки у яких застосовується знижена база оподаткування, а саме відповідно до пп. 266.4.1. ст. 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів.

Відповідно до пп. 266.6.1. п. 266.6. ст. 266 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Абзацом сьомим пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно пп. 266.7.2. п. 266.7. ст. 266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з пп. 266.7.1 п. 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

З аналізу викладеного вбачається, що обчислення суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, здійснюється виходячи із загальної площі об`єкта житлової нерухомості зменшеної відповідно до пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, та відповідної ставки податку, шляхом множення бази оподаткування на ставку податку.

Як зазначається вище, встановлення ставки податку на об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості покладається на органи місцевого самоврядування, в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості, відповідно до пп. 266.5.1. п. 266.5. ст. 266 Податкового кодексу України. Але при цьому Податковий кодекс України встановлює граничний розмір ставки податку а саме: 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно пп.1 п.1, Рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 №542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові", встановлено на території міста Харкова на 2017 рік та наступні роки такі місцеві податки і збори: податок на майно, який складається з: - податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Разом з тим, судом встановлено, що згідно п.3 додатку 1 Рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 №542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" встановлено ставку податку для об`єктів житлової нерухомості, зокрема, квартири/ квартир незалежно від їх кількості загальною площею до 85 кв. м. що перебувають у власності фізичних осіб, у розмірі 0 відсотків.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 №542/17 не встановлювалась гранична межа житлової нерухомості для оподаткування, на яку зменшується база оподаткування, в розмірі більшому ніж передбачено пп. 266.4.1. п. 266.4 ст. 266 ПК України.

Також суд зазначає що, відповідно до пп. 266.4.2. ст. 266 Податкового кодексу України сільським, селищним, міським радам та радам об`єднаних територіальних громад надано право встановлювати пільги з податку що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Статтею 30 ПК України передбачено, що податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

У той же час згідно пункту 30.2 цієї статті підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Аналізуючи п.3. Рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 №542/17 суд приходить до висновку, що зменшена ставка податку для об`єктів житлової нерухомості застосовується лише на певну групу платників податків, а саме - фізичних осіб, у власності яких перебуває об`єкт житлової нерухомості, зокрема, квартири незалежно від їх кількості загальною площею до 85 кв. м.

Також суд зазначає, що відповідно до п. 30.9. ст. 30 Податкового кодексу України податкова пільга надається шляхом встановлення зниженої ставки податку та збору.

Виходячи з матеріалів справи суд зазначає, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, у власності позивача перебуває нерухомість, а саме:

- квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 48,30 м2 (право власності з 14.03.2007, частка у власності 1/6);

- квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 65,90 м2 .

Загальна площа складає 73,93 м2 .

Суд бере до уваги твердження позивача та зазначає, що відповідач при нарахуванні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, мав спочатку визначити об`єкт оподаткування, вирахувавши із загальної площі належних позивачу квартир 60 кв.м. згідно з пп. "а" пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України, а до отриманої площі в межах 85 кв.м, застосувати пільгу у вигляді нульової ставки податку, встановленої Рішенням 11-ї сесії Харківської міської ради 7-го скликання "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" від22.02.2017 №542/17.

Відтак, враховуючи вищезазначене, суд зазначає, що відповідач при прийнятті податкового повідомлення-рішення № 0-2034 від 01.03.2021 р. та № 0-2034 від 01.03.2021 р. не врахував пільгу яка виникла у позивача після прийняття Харківською міською радою 7 скликання Рішення №542/17 від 22.02.2017, яка встановлює ставку податку для об`єктів житлової нерухомості, зокрема, квартири/ квартир незалежно від їх кількості загальною площею до 85 кв. м. що перебувають у власності фізичних осіб, у розмірі 0 відсотків.

Як зазначалось раніше, відповідно до пп. 266.4.2. ст. 266 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад мають право встановлювати пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Отже, спірні податкові повідомлення-рішення прийняті всупереч приписам чинного законодавства.

Таким чином, податкове-повідомлення-рішення № 0-2034 від 01.03.2021 р. та № 0-2034 від 01.03.2021 р. підлягають скасуванню.

Щодо вимоги позивача визнати протиправним та скасувати рішення від 27.10.2021№ 9515/Б/99-00-06-01-04-09 про результати розгляду скарги прийняте Державною податковою службою України, суд зазначає наступне.

Рішення від 27.10.2021№ 9515/Б/99-00-06-01-04-09 про результати розгляду скарги було прийняте Державною податковою службою України в межах процедуру досудового оскарження податкових повідомлень-рішень № 0-2034 від 01.03.2021 р. та № 0-2034 від 01.03.2021 р.

Суд наголошує, що зазначений документ не є підставою для стягнення з позивача грошових коштів, а також не є підставою для застосування до позивача інших правових наслідків матеріального чи нематеріального характеру. Отже, рішення від 27.10.2021№ 9515/Б/99-00-06-01-04-09 про результати розгляду скарги не є актом індивідуальної дії.

За змістом п.19 ч.1 ст.4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

До матеріалів справи не надано доказів на підтвердження прийняття Державною податковою службою України актів індивідуальної дії (рішень) в розумінні положень вищезазначеної норми права, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання індивідуальних актів (рішень) протиправними та їх скасування.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється на підставі приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 262, 295, КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Державної податкової служби України (, Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053), Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП: 43983495, вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-2034 від 01.03.2021 р. про сплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб у розмірі 71,72 грн за 2020 податковий рік.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-2034 від 01.03.2021 р. про сплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб у розмірі 587,14 грн за 2020 податковий рік.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП: 43983495, вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) суму судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11 липня 2022 року.

Суддя Н.А. Полях