Справа № 320/4589/21
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4589/21 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Кобаля М.І., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря: Несін К.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у залі суду апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2021 року (розглянута у відкритому судовому засіданні, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - 06 грудня 2021 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2021 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), у якому позивач з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення у формі висновку Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області №144/2020 від 06.02.2020 року, затвердженого Державною міграційною службою України;

- зобов`язати Головне Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області видалити з інформаційної системи підсистеми ФМ «Недійсні документи» ЄІАС УМП ДМС України інформацію (відомості) про недійсність паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 оформлений 30.04.1999 року Тернівським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Головне Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області поновити стан чинності паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 оформленого 30.04.1999 року Тернівським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом усунення наслідків прийнятого рішення у формі висновку Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області №144/2020 від 06.02.2020 року, затвердженого Державною міграційною службою України 03.06.2020.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що доводи відповідача про те, що виданий на ім`я ОСОБА_1 паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 оформлено з порушенням вимог законодавства є необґрунтованими, а оскаржуваний висновок є таким, що не відповідає дійсним обставинам справи та суперечить положенням Порядку №302. Так, представник позивача зауважив, що зазначений паспорт жодним рішенням не визнавався недійсним та не є таким, що виданий з порушенням вимог законодавства, а та підстава, на яку посилається відповідач у висновку Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 03.06.2020 року № 144/2020 на думку позивача, не може бути законною підставою для визнання паспорта громадянина України недійсним. Додатково у позовній заяві наголошено, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено вилучення паспорта громадянина України як такого, що виданий безпідставно.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2021року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення у формі висновку Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області №144/2020 від 06.02.2020 року, затвердженого Державною міграційною службою України.

Зобов`язано Головне Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області видалити з інформаційної системи підсистеми ФМ «Недійсні документи» ЄІАС УМП ДМС України інформацію (відомості) про недійсність паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 оформлений 30.04.1999 року Тернівським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем у справі подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на те, що сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з`явилися, колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311, ч.2 ст. 313 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

У відповідності до ст.308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що згідно відомостей свідоцтва про народження виданого Жовтневим р/б РАЦС Кривого Рогу 27.10.1961 року серія НОМЕР_2 , ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Кривий Ріг Жовтневого району Дніпропетровської області про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено актовий запис №2666. Батьками ОСОБА_2 є: ОСОБА_3 , українець та ОСОБА_4 , українка.

Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 виданого Тернівським райвідділом РАЦС Кривого Рогу Дніпропетровської області 29.12.1982, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклали шлюб 29.12.1982 року про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідну запис за № 961.

Як вбачається з заяви про видачу паспорта ОСОБА_2 від 04.04.1978 позивач звернувся до відповідного органу паспортної служби у зв`язку з досягненням 16-річного віку щодо отримання паспорту на підставі свідоцтва про народження НОМЕР_4 виданого Жовтневим р/б РАЦС 27-Х-61. Зі змісту вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_2 документовано паспортом громадянина колишнього НОМЕР_5 виданого 06.04.1978 року, який видано Тернівським РВУМС м. Кривого Рогу.

В порядку обміну 30.04.1999 року Тернівським РВ Криворізького МУ МВС України в Дніпропетровській області видано ОСОБА_2 паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 .

Крім того, 24.10.2006 року Тернівським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області здійснено вклеювання до паспорта громадянина України ОСОБА_2 я фотокартки по досягненню 45-річного віку.

Крім того, як вбачається з відбитку штемпелю в паспорті ОСОБА_2 , останнього ІНФОРМАЦІЯ_3 документовано паспортом громадянина України для виїзду за кордон Серії НОМЕР_6 .

Судом було витребувано від відповідача висновок службового розслідування відповідача, затверджений ДМС України № 144/2020, складений відносно позивача та документи, які зумовили його складання.

Згідно висновку за результатами службового розслідування щодо підстав оформлення паспорта громадянина України ОСОБА_2 , затвердженого директором Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України Гарник М. 05.06.2020 року:

1.Службову перевірку підстав документування 30.04.1999 року Тернівським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, закінчено.

2. Паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 30.04.1999 Тернівським PB Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_2 вважати оформленим з порушенням вимог законодавства, та таким, що відповідно до абз. 9 п. 108 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою КМУ від 25 березня 2015 № 302 (зі змінами) є недійсним, підлягає вилученню, анулюванню та знищенню.

3.Після затвердження висновку службової перевірки ГУДМС України в Дніпропетровській області вжити наступні заходи:

3.1.Письмово повідомити ОСОБА_2 щодо підстав визнання паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 недійсним та надати роз`яснення щодо перебування на території України на законних підставах, а також подальшого набуття ним громадянства України відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України».

3.2.Керуючись пунктом 89 Порядку оформлення, видачі, обміну пересилання, вилучення повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого постановою КМУ від 07.05.2014 № 152, у зв`язку з закінченням строку дії паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_6 вжити заходи щодо визнання його недійсним, вилучити, анулювати та знищити.

3.3. 3 метою вирішення питання щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до статті 214 У ПК України письмово повідомити ГУНП в Дніпропетровській області про оформлення паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 з порушенням вимог законодавства.

3.4.Повідомити орган реєстрації Обухівського району Київської області про прийняте рішення щодо визнання недійсним паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 з метою вчинення дій згідно з вимогами діючого законодавства.

3.5.Інформацію про серію, номер недійсного документу, а також копію затвердженого висновку службової перевірки направити до Обухівського районного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області за місцем реєстрації ОСОБА_2 з метою вилучення та знищення недійсних паспортних документів.

Керівництву Тернівського PB у місті Кривому Розі ГУДМС України в Дніпропетровській області (Прокопенко І.В.):

4.1. З метою недопущення факту користування недійсним документом, після затвердження висновку службової перевірки, забезпечити внесення відомостей про недійний паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 до ІП «Заява про видачу паспорта громадянина України» та ФМ «Недійсні документи» Єдиної інформаційно-аналітичної системи УМП ДМС.

Не погоджуючись із висновком службового розслідування відповідача, затвердженого Директором Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України 05.06.2020, складеного відносно позивача, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Стаття 4 Конституції України передбачає, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до частини 2статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи регулюються Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Згідно з частиною 1 статті 1, абзаців «а», «б», пункту 1 частини 1 статті 13, частини 1 статті 16, частини 1 статті 21, частини 1 статті 22 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», суспільні відносини, пов`язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), оформленням, видачею, обміном, переоформленням, продовженням строку дії, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.

Документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Оформлення, видача, обмін документів, їх пересилання, вилучення, повернення державі та знищення відбуваються в порядку, встановленому законодавством, якщо інше не передбачено цим Законом.

Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України на території України.

Паспорт громадянина України; для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на яку він оформлений, за кордоном і дає право цій особі на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Водночас, слід зазначити, що Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» не передбачено можливості (процедури) визнання певними органами недійсними (анулювання) паспорту громадянина України та/або паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

Натомість, таким є Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №302 від 25.03.2015.

Відповідно до пункту 108 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302від 25.03.2015 (далі - Порядок №302), Паспорт визнається недійсним, вилучається, анулюється та знищується в разі: коли він підлягає обміну у зв`язку із зміною інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації); виявлення помилки в інформації, внесеній до паспорта; непридатності паспорта для подальшого використання; припинення громадянства України або скасування рішення про громадянство України; коли він заявлений як втрачений або викрадений та прийнято рішення про оформлення нового паспорта; смерті особи, якій було видано такий паспорт; закінчення строку його дії або прийняття рішення про обмін такого паспорта до закінчення строку його дії; оформлення паспорта / паспорта зразка 1994 року з порушенням вимог законодавства; неотримання його заявником протягом року.

У разі подання особою у строки, встановлені законодавством, документів для обміну паспорта у зв`язку із зміною імені паспорт, що підлягає обміну, визнається недійсним з дня подання документів для його обміну.

У разі неподання особою протягом місяця з дати зміни інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації), документів для його обміну за наявності у ДМС відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про зміну відповідної інформації паспорт, який підлягає обміну, визнається недійсним.

Приписами статті 109 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України обумовлено, що у разі коли рішення про оформлення паспорта / паспорта зразка 1994 року прийнято працівником з порушенням вимог законодавства, керівник відповідного територіального органу або територіального підрозділу ДМС проводить службову перевірку. За результатами перевірки складається висновок у двох примірниках, який підписується працівником, що провів перевірку, та його безпосереднім керівником і погоджується керівником територіального органу ДМС. Висновки разом з матеріалами перевірки надсилаються до ДМС для затвердження. За результатами розгляду та в разі наявності підстав для визнання паспорта таким, що оформлений з порушенням вимог законодавства, висновки затверджуються керівником структурного підрозділу ДМС. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС, а другий - надсилається до територіального органу ДМС. Висновки та матеріали перевірки зберігаються протягом 75 років.

У разі виявлення територіальним органом або територіальним підрозділом ДМС паспорта / паспорта зразка 1994 року, рішення про оформлення якого приймалося територіальним органом / територіальним підрозділом ДМС, МВС, який припинив діяльність або тимчасово не здійснює свої повноваження, з порушенням вимог законодавства керівник територіального органу / територіального підрозділу ДМС проводить службову перевірку. За результатами перевірки складається висновок у двох примірниках, які підписуються працівником, що провів перевірку, та його безпосереднім керівником і погоджуються керівником територіального органу ДМС. Висновки разом з матеріалами перевірки надсилаються до ДМС для затвердження. За результатами розгляду та в разі наявності підстав для визнання паспорта / паспорта зразка 1994 року таким, що оформлений з порушенням вимог законодавства, висновки затверджуються керівником структурного підрозділу ДМС. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС, а другий - надсилається територіальному органу ДМС. Висновки та матеріали перевірки зберігаються протягом 75 років.

У разі виявлення ДМС паспорта / паспорта зразка 1994 року, рішення про оформлення якого приймалося територіальним органом / територіальним підрозділом ДМС, МВС, який припинив діяльність або тимчасово не здійснює свої повноваження, з порушенням вимог законодавства, керівник структурного підрозділу ДМС проводить службову перевірку. За результатами перевірки складається висновок, який затверджується керівником ДМС або його заступником. Висновок та матеріали перевірки зберігаються протягом 75 років.

На виконання вимог ухвали Київського окружного адміністративного суду Головним управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області було надано до суду належним чином засвідчену копію висновку службової перевірки №144/2020, затвердженого Директором Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України 05.06.2020 щодо оформлення паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ОСОБА_6 з порушенням вимог законодавства.

Так, начальником відділу з питань паспортизації, реєстрації та еміграції Управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУДМС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 відповідно до пункту 109 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 (зі змінами), проведена перевірка підстав документування 30.04.1999 року Тернівським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.

Перевіркою встановлено, що 06.01.2018 гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженець м. Кривий Ріг Дніпропетровської області звернувся до другого відділу обслуговування громадян ДП «Документ» у м. Києві з метою оформленням паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

На підтвердження своєї особи заявник надав паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 30.04.1999 Тернівським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області.

Разом з тим, перевіркою підстав документування паспортом громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області встановлено наступне:

06.04.1978 року Тернівським РВВС м. Кривого Рогу, у зв`язку з досягненням 16-річного віку ОСОБА_6 документований паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_7 (заява про видачу паспорта ідентифікатор 1230_5А_9_00004833). Списання бланку паспорта серії НОМЕР_7 підтверджено книгою обліку інв. № 6, розпочата 23.03.1978, закінчена 13.10.1978 (додаток 4). Позначки щодо знищення або обмін вказаного документу у заяві та інших архівних, обліках територіальному підрозділу відсутні.

Згідно обліків відділу реєстрації місця проживання Тернівського виконавчого комітету (лист від 16.01.2018 № 85), у період з 06.40.1978 по 15.03.1979 ОСОБА_6 значився прописаним за адресою: АДРЕСА_1 . Знятий з обліку у зв`язку з вибуттям до м. Борисоглібськ Воронізької області Російської Федерації (додаток 5).

Факт вибуття ОСОБА_6 до Російської Федерації у вказаний період підтверджений відомостями наданими Обухівським районним військовим комісаріатом Київської області, у вигляді Витягу (далі-Витяг) № 349 від 01.02.1018 з послужного списку особової справи військовослужбовця щодо проходження військової служби.

Згідно Витягу ОСОБА_6 з 05.08.1978 року проходив навчання в Борисоглібському вищому авіаційному училищі льотчиків ім. В.П.Чкалова. Після закінчення навчання з 16.10.1982 продовжив проходження служби на території Російської Федерації до 21.09.1998 року.

У період з 22.01.1991 до 12.03.1997 обіймав посаду командира авіаційної ланки 160 інструкторського винищувального авіаційного полку 1080-го навчального центру (підготовки льотного складу) ім. В.П. Чкалова. Станом на 24.08.1991 (13.11.1991) знаходився та постійно проживав поза межами території України.

30.04.1999 після прибуття в Україну зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 по паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 (додаток 6).

З 08.05.2003 прийнятий на військовий облік Жовтневим РВК м. Кривого Рогу, у зв`язку зі звільненням із в/ч 32921 (м. Борисоглібська) (лист РВК від 30.01.2018 № 3/309, довідка про проходження служби та Витяг у додатках 7, 8, 9).

01.10.2009 знятий з реєстраційного обліку, у зв`язку з вибуттям до Київської області та з 06.10.2009 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 .

З 05.10.2009 перебуває на військовому обліку в Обухівському РВК Київської області.

За даними відомчої інформаційної системи ЄІАС УМП, 13.03.2009 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_6 терміном дії до 13.03.2019, орган видачі - 1224, стан діючий.

За обліками ГУДМС України в Дніпропетровській області серед осіб, які набули громадянство України у встановленому Законом порядку ОСОБА_6 не значиться.

З метою підтвердження факту постійного проживання поза межами України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 від ОСОБА_6 відібрано письмове пояснення (додаток 10). У своєму поясненні останній підтвердив факт постійного проживання на території Російської Федерації до 1999 року.

Також підтвердив, що після повернення в Україну він звернувся до Тернівського РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській де на його ім`я оформлено паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 з подальшою реєстрацією місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

22.01.2020 на підтвердження свої належності до громадянства Російської Федерації ОСОБА_6 надав до Обухівського РВ ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області письмову заяву та паспорт громадянина Російської Федерації НОМЕР_8 , виданий 29.05.2019 Посольством Росії в України, терміном дії до 29.05.2024 зазначене у додатках 11, 12).

Як висновок за результатом проведених перевірок встановлено особу ОСОБА_6 та встановлена його належність до громадянства Російської Федерації.

Додатково висновок містить відомості щодо того, що паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 оформлений з порушення вимог статті 2 Закону та вимог пунктів 7, 8, 13, 21 Інструкції, що призвело до легалізації на території України громадянина Російської Федерації без набуття ним громадянства України у встановленому законодавством порядку.

Враховуючи зміст зазначеного висновку, відповідач під час прийняття спірного рішення (зокрема, у вигляді Висновку) про визнання недійсним та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого 30.04.1999 Тернівським PB Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_6 , керувався тим, що за обліками ГУДМС України в Дніпропетровській області серед осіб, які набули громадянство України у встановленому Законом порядку ОСОБА_6 не значиться. Крім того, за результатом проведених перевірок встановлено особу ОСОБА_6 та встановлена його належність до громадянства Російської Федерації.

Закон України «Про громадянство України» від 8 жовтня 1991 року N 1636-XII регулював правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення станом на час подання позивачем документів ля отримання паспорта громадянина України. Вказаним законом обумовлено, що громадянство України визначає постійний правовий зв`язок особи та Української держави, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.

Право на громадянство є невід`ємним правом людини. Громадянин України не може бути позбавлений громадянства або права змінити громадянство.

Громадяни України незалежно від підстав і порядку набуття громадянства України мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Стаття 1 Закону України «Про громадянство України» обумовлює, що в Україні існує єдине громадянство.

Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються цим Законом.

Стаття 2 закону України «Про громадянство України» обумовлює, що громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) постійно проживали в Україні, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак і які не є громадянами інших держав;

3) особи, які народилися або постійно проживали на території України, а також їх нащадки (діти, онуки), якщо вони на 13 листопада 1991 року проживали за межами України, не перебувають у громадянстві інших держав і до 31 грудня 1999 року подали у встановленому цим Законом порядку заяву про визначення своєї належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянства України відповідно до цього Закону.

Приписами пункту 5 закону України «Про громадянство України» визначено, що документами, які підтверджують громадянство України, є паспорт громадянина України, а для осіб віком до 16 років - свідоцтво про народження.

В свою чергу згідно зі статтею 7 Закону України «Про громадянство України» проживання або тимчасове перебування громадянина України за межами держави не припиняє його громадянства України.

Конвенція про скорочення без громадянства від 30.08.1961 року, до якої Україна приєдналася 11.01.2013 року, Європейська конвенція про громадянство від 06.11.1997, ратифікована Законом України «Про ратифікацію Європейської конвенції про громадянство» від 20.09.2006 №163-V, до основних принципів внутрішнього регулювання відносять необхідність уникнення безгромадянства та неможливість безпідставного позбавлення громадянства жодної особи.

Позивач у позові стверджує, що він належить до громадянства України з підстав, передбачених пунктом третім статті 2 Закону України «Про громадянство України».

Колегія суддів зазначає, що з пояснень представника позивача, викладених у відповіді на відзив вбачається, що у квітні 1999 року відповідно до п.3 ст.2 Закону України «Про громадянство України» від 08.10.1991 року 1636-ХІІ позивач звернувся до Тернівського РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області у встановленому цим законом порядку із заявою про визначення своєї належності до громадянства України та надав передбачені Законом документи.

Стаття 33 Закону України «Про громадянство України» визначає, що заява про належність особи до громадянства України подається до органу внутрішніх справ за місцем проживання цієї особи, а особою, яка постійно проживає за кордоном, - у відповідне дипломатичне представництво або консульську установу України.

При цьому, згідно пункту 2 статті 29 Закону України «Про громадянство України» Міністерство внутрішніх справ України і підпорядковані йому органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі визначають належність осіб, які проживають на території України, до громадянства України.

Наказом МВС України N 316 від 17.08.94 року затверджено Інструкцію щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, яка діяла на час документування позивача паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .

Згідно п. 6 Інструкції щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України видача громадянам паспортів проводиться на підставі свідоцтва про народження.

Норами пункту 7 Інструкції щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України передбачено, що при обміні паспортів громадянами подаються паспорти, що підлягають обміну, а при обміні паспортів у випадках зміни прізвища, імені та по батькові або встановлення розбіжностей у запису (невідповідність занесених у паспорт відомостей і відміток)- також свідоцтва органів реєстрації актів громадянського стану чи інші документи, що підтверджують ці обставини.

Відповідно до п.8 Інструкції щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України громадянами для одержання й обміну паспортів, крім документів, передбачених пунктами 6 та 7 цієї Інструкції, подаються також - заява форми N 1 (додаток N 1) і дві фотокартки розміром 35 х 45 мм.

Згідно із пунктом 10 Інструкції щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України документи, що надійшли до органів внутрішніх справ, розглядають начальники паспортної служби, а у випадках відсутності останніх - особи, які виконують їх обов`язки і приймають рішення про видачу чи обмін паспортів, про що робиться запис у заяві форми N 1. Видача та обмін паспорта провадиться у місячний термін за місцем постійного проживання громадянина.

Як було встановлено судом, ОСОБА_6 до Тернівського РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області було надано усі документи, передбачені Наказом МВС України N 316 від 17.08.94 року для отримання паспорту громадянина України замість паспорту громадянина колишнього СРСР серії НОМЕР_9 виданого 06.04.1978 року Тернівським РВВС м. Кривій Ріг.

За результатами дослідження наданих позивачем документів, 30.04.1999 Тернівським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області документовано позивача паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .

При цьому, слід зазначити, що посадові особи Тернівського РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області підстав для відмови в документувані позивача паспортом громадянина України не виявили, також не виявлено надання позивачем неправдивих відомостей, або фальшивих документів, не виявлено суттєвого факту за наявності якого позивача не можливо документувати паспортом громадянина України, у зв`язку з чим, 30.04.1999 року Тернівським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області документовано позивача паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .

Разом з тим, у спірному висновку зазначено, що з 08.05.2003 ОСОБА_6 прийнятий на військовий облік Жовтневим РВК Кривого Рогу, у зв`язку зі звільненням із в/ч 32921 (м. Борисоглібська) ст РВК від 30.01.2018 № 3/309. 01.10.2009 знятий з реєстраційного обліку, у зв`язку з вибуттям до Київської області та з 06.10.2009 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 . З 05.10.2009 перебуває на військовому обліку в Обухівському РВК Київської області.

За даними відомчої інформаційної системи ЄІАС УМП, 13.03.2009 ОСОБА_6 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_6 терміном дії до 13.03.2019, орган видачі - 1224, стан діючий

Разом з тим, відповідач не надав доказів, які б свідчили про протиправність документування позивача паспортом громадянина України для виїзду закордон у період 2009 року.

Колегія суддів зазначає, що рішення щодо оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта для виїзду за кордон приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності до громадянства України.

Крім того, відповідно до п.7 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №360, ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

На утворені територіальні органи та територіальні підрозділи ДМС може покладатися виконання окремих завдань за міжрегіональним принципом.

Згідно з п.8 вказаного Положення ДМС під час виконання покладених на неї завдань взаємодіє в установленому порядку з іншими державними органами, допоміжними органами і службами, утвореними Президентом України, тимчасовими консультативними, дорадчими та іншими допоміжними органами, утвореними Кабінетом Міністрів України, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, громадськими спілками, профспілками та організаціями роботодавців, відповідними органами іноземних держав і міжнародних організацій, а також підприємствами, установами та організаціями

Крім того, відповідач як територіальний орган ДМС в рамках взаємодії з іншим органами та службами, мав можливість звернутись до органів Міністерства внутрішніх справ з метою отримання інформації щодо отримання відомостей про визначення належності до громадянства України ОСОБА_6 проте, висновок службового розслідування не містить інформації щодо вчинення вказаних дій.

Також матеріали справи не містять доказів, що підтверджують втрату чи припинення ОСОБА_6 громадянства України з огляду на викладене нижче, або прийняття будь-яким іншими компетентними органами рішень відносно громадянства позивача.

Статтею 17 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 №2235-ІІІ обумовлено, що громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Водночас, норми статті 19 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 №2235-ІІІ визначають, що підставами для втрати громадянства України є: 1) добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття. Добровільним набуттям громадянства іншої держави вважаються всі випадки, коли громадянин України для набуття громадянства іншої держави повинен був звертатися із заявою чи клопотанням про таке набуття відповідно до порядку, встановленого національним законодавством держави, громадянство якої набуто. 2) набуття особою громадянства України на підставі статті 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів; 3) добровільний вступ на військову службу іншої держави, яка відповідно до законодавства цієї держави не є військовим обов`язком чи альтернативною (невійськовою) службою.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 22 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 №2235-ІІІ президент України приймає рішення і видає укази відповідно до Конституції України і цього Закону про прийняття до громадянства України і про припинення громадянства України.

При цьому, приписи ст. 19 Конституції України визначають обов`язок суб`єкта владних повноважень діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії та прийняті рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 20.01.2012 року «Рисовський проти України» зазначив, що ризик будь - якої помилки державного органу, у тому числі тої, причиною якої є їх власна недбалість, повинен покладатись на саму державу та її органи.

Розглядаючи цю справу, Європейський суд зазначив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Це є «гарантією стабільності суспільних відносин», яка породжує у громадян впевненість у тому, що їх існуюче правове становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, тому саме на державний орган покладається обов`язок виправити свої помилки.

Колегія суддів повторно звертає увагу на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

У рішенні №461133-99 від 24.07.2003 року по справі «Смирнов проти Росії» Суд вказав, що позбавлення громадянина паспорта являє собою втручання в його особисте життя, так як громадяни для реалізації земних благ в повсякденному житті вимушені користуватись паспортом.

З огляду на вказані Європейським судом обставини та з врахуванням того, що громадянам України в повсякденному житті необхідно пред`являти паспорт громадянина України - при оформленні на роботу, при зверненні за медичною допомогою в медичний заклад, банківські установи, при придбанні проїзних квитків на транспорт, при оформленні дітей в дошкільні та шкільні установи, для отримання будь-яких довідок, при оформленні цивільно-правових угод та в інших поширених випадках, суд вважає, що своїм рішенням відповідач допустив втручання в особисте життя позивача.

Колегія суддів вважає, що відповідно до вказаних висновків Європейського суду з прав людини - відповідач не мав будь-яких підстав по внутрішньому праву для визнання недійсним паспорт громадянина України позивача, що також є порушенням з його боку ст.8 Європейської Конвенції з прав людини.

З огляду на наведені обставини, всупереч наведеним нормам та вимогам КАС України відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки, і не довів правомірності прийнятого рішення про визнання недійсним паспорта громадянина України ОСОБА_8 ..

Враховуючи викладене, суд вважає, що видача позивачу паспорта громадянина України відбулась в результаті його належності до громадянства України на підставі наданих позивачем належних документів, тобто з дотриманням умов Закону, оформлення паспорта відбулось із повним дотриманням чинного законодавства.

При цьому враховує, що жодних доказів того, що позивач не є громадянином України, втратив чи припинив громадянство відповідачем не надано.

Отже, висновки відповідача про те, що за обліками ГУДМС України в Дніпропетровській області серед осіб, які набули громадянство України у встановленому Законом порядку ОСОБА_6 не значиться не можуть бути взяті до уваги судом у даній справі, оскільки є необґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про те, що позивач належить до громадянства України та за таких обставин, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Тернівським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області 30.04.1999 оформлений з дотриманням вимог чинного законодавства.

Таким чином відповідач з прийняттям оскаржуваного висновку Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області №144/2020 від 06.02.2020 року, затвердженого Державною міграційною службою України позбавив позивача громадянства України, що є неприпустимим.

Колегія суддів звертає увану на те, що окремого рішення про визнання зазначеного паспорту недійсним та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню відповідачем 06.06.2020 не приймалося, а цією датою директором Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України затверджено Висновок.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що з метою належного захисту прав позивача, необхідно визнати протиправним та скасувати рішення у формі висновку Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області №144/2020 від 06.02.2020 року, затвердженого Державною міграційною службою України.

Враховуючи ту обставину, що спірним висновком з метою недопущення факту користування недійсним документом, після затвердження висновку службової перевірки, доручено забезпечити внесення відомостей про недійний паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 до ІП «Заява про видачу паспорта громадянина України» та ФМ «Недійсні документи» Єдиної інформаційно-аналітичної системи УМП ДМС, відтак підлягає задоволенню вимога позивача щодо зобов`язання Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області видалити з інформаційної системи підсистеми ФМ «Недійсні документи» ЄІАС УМП ДМС України інформацію (відомості) про недійсність паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 оформлений 30.04.1999 року Тернівським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області поновити стан чинності паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 оформленого 30.04.1999 року Тернівським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_6 12.10.1961 Р.Н. шляхом усунення наслідків прийнятого рішення у формі висновку Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області №144/2020 від 06.02.2020 року, затвердженого Державною міграційною службою України 03.06.2020, суд зазначає, що вказана вимога не підлягає задоволенню з огляду на ту обставину, що скасувавши спірний висновок фактично поновлено чинність паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Тернівським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області 30.04.1999 року на ім`я ОСОБА_8 .

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено всі обставини справи у зв`язку із чим прийшов до правильного висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: М.І. Кобаль

А.Г. Степанюк