Справа № 380/6359/22
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/6359/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2022 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про відмову в призначенні пенсії від 28.03.2022 року № 33;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у колгоспі імені Калініна Красногвардійського району Кримської області з 02.03.1984 року по 14.07.1988 року та період роботи у колгоспі Шлях Леніна Сімферопольського району Кримської області(АР Крим) з 10.11.1989 року по 23.08.1995 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Рішенням №33 від 28.03.2022 року про відмову у призначенні пенсії позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки відповідачем не враховано до страхового стажу позивача роботу бухгалтером у колгоспі імені Калініна Красногвардійського району Кримської області з 02.03.1984 року по 14.07.1988 року та роботу заступника головного бухгалтера колгоспу «Шлях Леніна» Сімферопольського району Кримської області(АР Крим) з 10.11.1989 року по 23.08.1995 року. Зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів. Записами в трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 від 02.03.1984 року зафіксовано стаж роботи позивача за період з 02.03.1984 року по 1995 рік. Позивач вказує, що записи в трудовій книжці зроблено чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та неточностей з накладенням печатки підприємств, відсутні ознаки підчисток та підробок, у зв`язку з чим якість поставлених початок підприємства не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні зазначених періодів роботи до стажу. Таким чином, на думку позивача, відмова відповідача у призначенні пенсії, оформлена рішенням №33 від 28.03.2022 року, є протиправною, тому звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 19.04.2022 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач 11.05.2022 подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що за даними позивачем документами до страхового стажу не зараховано періоди з 02.03.1984 по 14.07.1988, та з 10.11.1989 по 23.08.1995 оскільки в трудовій книжці № НОМЕР_1 від 02.03.1984 відсутні дані про відпрацьовані вихододні у колгоспі, чим порушено вимоги постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 «Про трудові книжки колгоспників», відповідно до якої в трудову книжку колгоспника, зокрема вносились відомості про трудову участь колгоспника в громадському господарстві: прийнятий в колгосп річний мінімум трудової участі та його виконання. Крім того, даний запис завірений відтиском печатки, за яким неможливо ідентифікувати підприємство. Окрім того, період навчання з 01.09.1984 по 27.06.1988 відповідно до диплома НОМЕР_2 від 30.06.1988 зарахувати неможливо, оскільки перетинається з періодом роботи в колгоспі відповідно до записів трудової книжки № НОМЕР_1 від 02.03.1984.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

ОСОБА_1 03 березня 2022 року звернувся до ГУ Пенсійного фонду України у Львівській області для призначення йому пенсії за віком.

Рішенням №33 від 28.03.2022 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки відповідачем не враховано до страхового стажу позивача роботу бухгалтером у колгоспі імені Калініна Красногвардійського району Кримської області з 02.03.1984 року по 14.07.1988 року та роботу заступника головного бухгалтера колгоспу «Шлях Леніна» Сімферопольського району Кримської області (АР Крим) з 10.11.1989 року по 23.08.1995 року.

Згідно відомостей, які містяться в трудовій книжці колгоспника позивача № НОМЕР_1 від 02.03.1984 року, позивач працював у період з 02.03.1984 року по 14.07.1988 року в колгоспі імені Калініна Красногвардійського району Кримської області; з 10.11.1989 року по 23.08.1995 року у колгоспі «Шлях Леніна» Сімферопольського району Кримської області (АР Крим).

У трудовій книжці колгоспника позивача в розділі «Трудова участь в громадському господарстві» відомості стосовно відпрацьованого часу за період членства у колгоспі імені Калініна Красногвардійського району Кримської області з 02.03.1984 року по 14.07.1988 року вказано 145 виходо-днів за 1984 рік.

З 1984 року позивач був направлений колгоспом імені Калініна на стаціонарне навчання в Кримський сільськогосподарський інститут ім. М.Т Калініна, що підтверджується дипломом № 777707 від 27.06.1988 року.

Позивач не погодився із рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії, відтак звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Зазначене у вказаній статті право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058).

Закон України Про пенсійне забезпечення відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно зі статтею 1 Закону №1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Згідно статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення , основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада,- характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310(надалі по тексту також - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Також слід відмітити про встановлений взірець трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: III "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення , відомості про документ, на підставі якого внесений запис; IV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням^ причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Судом встановлено, що згідно відомостей, які містяться в трудовій книжці колгоспника позивача № НОМЕР_1 від 02.03.1984 року, відомо, що позивач працював у періоди не зараховані відповідачем, з 02.03.1984 року по 14.07.1988 року в колгоспі імені Калініна Красногвардійського району Кримської області; з 10.11.1989 року по 23.08.1995 року у колгоспі «Шлях Леніна» Сімферопольського району Кримської області(АР Крим).

В трудовій книжці колгоспника позивача в розділі «Трудова участь в громадському господарстві» відомості стосовно відпрацьованого часу за період членства у колгоспі імені Калініна Красногвардійського району Кримської області з 02.03.1984 року по 14.07.1988 року вказано 145 виходо-днів за 1984 рік.

З 1984 року позивач був направлений колгоспом імені Калініна на стаціонарне навчання в Кримський сільськогосподарський інститут ім. М.Т Калініна по закінченню якого отримав диплом № НОМЕР_3 від 27.06.1988 року.

У період стаціонарного навчання (з 01.09.1984 року по 27.06.1988 року) Позивач був і залишався членом колгоспу імені Калініна Красногвардійського району Кримської області.

З колгоспу імені Калініна Позивач звільнений з 14.07.1988 року.

Відомості стосовно відпрацьованого часу (виходо-днів) з 10.11.1989 року по 23.08.1995 року у колгоспі «Шлях Леніна» Сімферопольського району Кримської області (АР Крим) повністю вказані в трудовій книжці колгоспника Позивача в розділі «Трудова участь в громадському господарстві».

Таким чином записами в трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 від 02.03.1984 року підтверджується стаж роботи позивача за період з 02.03.1984 року по 1995 рік.

Ба більше, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.

Верховним Судом у постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/ призначення пенсії.

З позиції суду, не зарахування спірного стажу буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Суд зазначає, що встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки або інших бухгалтерських/кадрових документів. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці або бухгалтерських/кадрових документах.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки або бухгалтерських/кадрових документах.

Судом встановлено, що записи в трудовій книжці зроблено чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та неточностей з накладенням печатки підприємств, відсутні ознаки підчисток та підробок, у зв`язку з чим якість поставлених початок підприємства не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні зазначених періодів роботи до стажу.

Отже, рішення відповідача №33 від 28.03.2022 року про відмову у призначенні пенсії, є протиправним.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи у колгоспі імені Калініна Красногвардійського району Кримської області з 02.03.1984 року по 14.07.1988 року та період роботи у колгоспі Шлях Леніна Сімферопольського району Кримської області(АР Крим) з 10.11.1989 року по 23.08.1995 року.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду із цим позовом.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 293, 295, пп. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд -

вирішив:

позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016,м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про відмову в призначенні пенсії від 28.03.2022 року № 33.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у колгоспі імені Калініна Красногвардійського району Кримської області з 02.03.1984 року по 14.07.1988 року та період роботи у колгоспі Шлях Леніна Сімферопольського району Кримської області(АР Крим) з 10.11.1989 року по 23.08.1995 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Грень Н.М.