Справа № 1.380.2019.002355
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.002355
провадження № 380.04.1.380.2019.002355
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАМІНИ СТОРОНИ ВИКОНАВЧОГО ПРОВАДЖЕННЯ

04 липня 2022 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про заміну боржника у виконавчому провадженні у справі №1.380.2019.002355 за позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа №1.380.2019.002355 за позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 року у справі №1.380.2019.002355 позов задоволено частково: зобов`язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки при звільненні (компенсації за невикористані відпустки, матеріальної допомоги на оздоровлення, одноразової допомоги при звільненні) по день фактичного розрахунку.

На виконання рішення від 26 березня 2021 року Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.

ОСОБА_1 23.06.2022 року звернувся в суд з заявою про заміну боржника у виконавчому листі №1.380.2019.002355 від 26.03.2022 року з Офісу великих платників податків ДФС (вул. Дегтярівська, 11-г, м. Київ, 04119, ) на Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (), як відокремленого підрозділу (філії) Державної податкової служби України (02068, м. Київ, вул. Кошиця, будинок, 3).

Заява вмотивована тим, що відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1200 від 18.12.2018 року «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» вирішено утворити Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Абзацом четвертим пункту 2 цієї ж Постанови, Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності. Відповідно до витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» 30.07.2019 року проведена державна реєстрація юридичної особи Офісу великих платників податків ДПС. Постановою Кабінету Міністрів України віл 30.09.2020 року «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби», ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби. Відповідно до пункту 1 наказу Державної податкової служби України видано наказ №755 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій», згідно з пунктом 1 якого розпочато з 01.01.2021 року здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 року №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до пункту 1 Постанови №893, в тому числі, головного управління ДПС у м.Києві. Згідно з пунктом 1 Положення про Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, затвердженого наказом Державної податкової служби України №643 від 12.11.2022 року, центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, Міжрегіональне управління є правонаступником майна, прав та обов`язків Офісу великих платників податків ДПС (). До Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено відомості про Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (), як відокремленого підрозділу (філії) Державної податкової служби України.

При прийнятті ухвали, суд виходить з наступного:

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, зокрема, Офіс великих платників податків ДПС.

Наказом Державної податкової служби України від 24.12.2020 № 755 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій» з 01.01.2021 розпочато здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 № 529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до пункту 1 постанови № 893.

Згідно з пунктом 1 Положення «Про Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків», затвердженого наказом Державної податкової служби України №643 від 12.11.2022 року, центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України Міжрегіональне управління є правонаступником майна, прав та обов`язків Офісу великих платників податків ДПС ().

Згідно з відомостями із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків () зареєстровано 30.09.2020 року.

Згідно з частиною 2 статті 379 КАС КАС України суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені в Законі України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII)

У статті 1 Закону №1404-VIII виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 15 Закону № 1404-VIII у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону №1404-VIII, сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Частиною 1 статті 379 КАС України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до частини 4 цієї ж статті, положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Крім того, суд при розгляді справи звертає увагу на наявність послідовної практики застосування вищенаведених норм статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України Верховним Судом, як судом касаційної інстанції, висновки якого щодо застосування норм права підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

В практиці Верховного Суду, а саме в постанові від 11 лютого 2021 року у справі №826/9815/18, сформовано наступні висновки щодо застосування норм права у спірних правовідносинах.

Так, у згаданому рішенні зазначено таке.

«Підставами для залучення до участі у справі правонаступника сторони суб`єкта владних повноважень є або припинення суб`єкта владних повноважень в результаті реорганізації чи ліквідації, або повне чи часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень до іншого (іншим) внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Отож положення КАС України, на відміну від чинного цивільного чи господарського процесуального законодавства, не пов`язують процесуальне правонаступництво з обов`язковою наявністю факту припинення юридичної особи. Ключовим за правилам КАС України є доведення обставин вибуттям сторони - суб`єкта владних повноважень з відносин, щодо яких виник спір.

Такі правила КАС України встановлені виходячи із специфіки публічно-правових відносин, а саме: з тією обставиною, що повноваження відповідних державних органів не є статичними і можуть передаватись від одного органу до іншого у випадку зміни законодавства. При цьому такий перехід може не збігатися у часі з юридичним припиненням суб`єкта владних повноважень унаслідок реорганізації чи ліквідації.

Отже, якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, унаслідок, зокрема, передачі розпорядчим актом Кабінету Міністрів України його адміністративної компетенції іншому (іншим) суб`єктам владних повноважень.

Якщо спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони - суб`єкта владних повноважень.

У межах вирішення питання, яке є предметом розгляду в цій справі, для встановлення факту публічного правонаступництва визначальним є встановлення або припинення первісного суб`єкта - ДФС України, або переходу його функцій (адміністративної компетенції), з яких виник спір, до ДПС України.

Ураховуючи, що зобов`язання, що випливає з рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2019 року, не стосувалося публічно-владних функцій, що були передані ДПС України, і на момент вирішення судами питання про заміну боржника до Реєстру не був унесений запис про припинення ДФС України як боржника за вказаним рішенням суду, висновок судів попередніх інстанцій про вибуття ДФС України і наявність підстав для її заміни на ДПС України є передчасним.».

Отже, необхідною умовою для заміни сторони є її заміна саме правонаступником.

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід щодо переходу до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

Отже, правонаступництво в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

У такому випадку також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама по собі має бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

Отже, коли відбувається публічне правонаступництво, вирішальним є встановлення факту переходу повністю чи частково функцій (адміністративної компетенції) від одного суб`єкта владних повноважень до іншого, а не факту державної реєстрації припинення вибувшого з публічних правовідносин суб`єкта владних повноважень як юридичної особи.

Узагальнюючи наведене можна прийти до висновку, що правонаступництво в адміністративних правовідносинах має дві форми, а саме: правонаступництво щодо публічно-владних управлінських функцій (перехід повноважень до правонаступника) та інше правонаступництво.

Як наслідок, правонаступництво щодо публічно-владних управлінських функцій підтверджується розпорядчим документом про передачу адміністративної компетенції, а інше правонаступництво загальним порядком визначеним чинним законодавством.

Виконавчий лист у цій справі видано на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2021 року, яким зобов`язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки при звільненні (компенсації за невикористані відпустки, матеріальної допомоги на оздоровлення, одноразової допомоги при звільненні) по день фактичного розрахунку, а відтак спір у цій справі стосується проходження публічної служби, а не публічно-владних управлінських функцій.

Таким чином, суд вважає, що обов`язок боржника, що випливає з рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року, не стосується публічно-владних функцій у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску чи інших функцій.

Відтак, у спірних правовідносинах заміна Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби як боржника за вказаним рішенням, яке з 22.10.2020 року в стані припинення, може мати місце виключно у випадку фактичного її вибуття внаслідок припинення.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Враховуючи те, що зобов`язання, яке випливає з рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року, не стосувалося публічно-владних функцій, і на момент вирішення судом питання про заміну боржника до Реєстру не був внесений запис про його припинення, таке звернення з заявою про заміну боржника у виконавчому листі є передчасним.

Відтак, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 52, 243, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну боржника у виконавчому провадженні у справі №1.380.2019.002355 за позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про зобов`язання вчинити дії -відмовити.

Згідно з ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 256 КАС України.

Повний текст ухвали складений 08.07.2022.

Суддя Гавдик З.В.