Справа № 380/3049/22
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/3049/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Яворівської міської ради Львівської області, секретаря Яворівської міської ради Львівської області Созанської Ольги Мирославівни, заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Денеги Віталія Богдановича про визнання протиправними бездіяльності та дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Яворівської міської ради Львівської області (Відповідач-1), секретаря Яворівської міської ради Львівської області Созанської Ольги Мирославівни (Відповідач-2), заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Денеги Віталія Богдановича (Відповідач-3), в якому із урахуванням заяви від 26.01.2022 про виправлення описки у позовній заяві просить:

- визнати протиправною бездіяльність секретаря Яворівської міської ради Львівської області Созанської Ольги Мирославівни, на яку, в період з 02.09.2021 по 14.09.2021 та з 16.09.2021 по 01.10.2021, законом були покладені повноваження міського голови, щодо незабезпечення контролю за виконанням діючого законодавства та дотриманням порядку, строку розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.09.2021, зареєстрованої у Яворівській міській раді Львівської області за вх. № 718420 від 02.09.2021, протягом визначеного законодавством строку;

- визнати протиправними дії заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Денеги Віталія Богдановича щодо одноособового розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.09.2021, зареєстрованої у Яворівській міській раді Львівської області за вх. № 718420 від 02.09.2021;

- зобов`язати Яворівську міську раду у місячний термін розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.09.2021, зареєстровану у Яворівській міській раді Львівської області за вх.№ 718420 від 02.09.2021;

- стягнути з відповідачів за рахунок бюджетних асигнувань міського бюджету Яворівської міської ради на користь позивача суми судових витрат на професійну правничу допомогу.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.09.2021 задля реалізації свого права на безоплатне отримання земельної ділянки у власність, передбаченого статтями 81, 116 Земельного кодексу України, керуючись статтею 14 Конституції України, частиною 6 статті 118, статтею 122 Земельного кодексу України, частиною 2 пункту 15 статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», звернувся до Яворівської міської ради Львівської області із заявою про передачу у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та відповідно надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки, розташованої в районі, обмеженому АДРЕСА_1 , третього військового містечка на території міста Яворова Львівської області. До заяви позивач долучив графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, а саме копію викопіювання з публічної кадастрової карти. Вказана заява отримана Яворівською міською радою Львівської області 02.09.2021 за вх. № 718420, що підтверджується Талоном про реєстрацію адміністративної послуги та примірником заяви від 02.09.2021.

01.10.2021 виконавчий комітет Яворівської міської ради Львівської області листом за № 8649 за підписом заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Денеги В.Б., повідомив позивача про те, що питання, порушене у заяві від 02.09.2021, буде розглянуто після розроблення детального плану території мікрорайону, оскільки у Яворівській міській раді Львівської області відсутні план зонування та детальний план території, без яких відповідно до частини 3 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», нібито заборонено передавати земельні ділянки комунальної власності у власність фізичним особам.

Позивач зауважує, що відповідно до листа виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області від 14.12.2021 № 10845 рішення виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.09.2021 у Яворівській міській раді Львівської міської ради відсутнє. Таким чином, позивач висновує, що на розгляд Яворівської міської ради Львівської області питання щодо розгляду його заяви від 02.09.2021 не виносилось. Натомість заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Денега В.Б. одноособово розглянув заяву позивача від 02.09.2021.

Позивач зазначає, що розгляд заяви про виділення в порядку безоплатного одержання у власність земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації є виключною компетенцією Яворівської міської ради Львівської області. Отже, його заява від 02.09.2021 мала бути включена до порядку денного сесії Яворівської міської ради Львівської області та розглянута в порядку, передбаченому Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Регламентом Яворівської міської ради Львівської області та у місячний строк відповідно до абзацу першого частини сьомої етапі 118 Земельного кодексу України. Ураховуючи наведене, заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Денега В.Б., перевищив свої повноваження, розглянувши заяву позивача від 02.09.2021 одноособово.

Також позивач вказує, що Яворівський міський голова Грабовський І.А. у період з 02.09.2021 по 14.09.2021 перебував у відпустці, а з 16.09.2021 по 01.10.2021 у відпустці у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, тому у період розгляду заяви позивача від 02.09.2021 не мав можливості виконувати свої повноваження. Виходячи з положень чинного законодавства України, у разі неможливості здійснення міським головою своїх повноважень повноваження міського голови стосовно представницького органу здійснює секретар міської ради, а стосовно виконавчих органів ради заступник сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради. У зв`язку з тим, що розгляд заяви позивача про виділення в порядку безоплатного одержання у власність земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації є виключною компетенцією Яворівської міської ради Львівської області як представницького органу ради та за умови неможливості здійснювати свої повноваження міським головою, обов`язок щодо винесення на пленарне засідання сесії Яворівської міської ради Львівської області питання стосовно розгляду заяви позивача від 02.09.2021, покладався на секретаря Яворівської міської ради Львівської області ОСОБА_2 . Однак секретар Яворівської міської ради Львівської області Созанська Ольга Мирославівна, на яку в період розгляду заяви позивача від 02.09.2021 законом були покладені повноваження міського голови, допустила протиправну бездіяльність щодо незабезпечення контролю за виконанням діючого законодавства та дотриманням порядку розгляду вказаної заяви позивача протягом визначеного законодавством строку.

Стосовно листа виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області від 01.10.2021 № 8649 позивач зазначає, що норми частини 3 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» регулюють питання передачі (надання) уже сформованих земельних ділянок, місце розташування яких визначено документацією із землеустрою. 16.07.2021 виконавчий комітет Яворівської міської ради Львівської області листом за № 6413 на запит позивача від 09.07.2021 за вх.№ 3973 надав викопіювання з Генерального плану м. Яворова, яким передбачено індивідуальне житлове будівництво на земельній ділянці, яка зазначена позивачем у графічних матеріалах, доданих до його заяви від 02.09.2021. Таким чином, позивач робить висновок, що норми частини 3 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у листі виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області від 01.10.2021 за № 8649 сфальсифіковано та зазначена неправдива інформація щодо відсутності містобудівної документації.

Ураховуючи вищевикладене, просить суд адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Також позивач зазначає, що поніс витрати на правничу допомогу у цій справі в розмірі 5500,00 грн, що підтверджуються договором про надання правової допомоги від 25.06.2020 № 17, актом виконаних робіт від 26.01.2022 та квитанцією № 2 від 26.01.2022 на суму 5500,00 грн.

Позиція відповідача-1 викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач-1 вказує, що пунктом 1.1 Положення про земельний відділ Яворівської міської ради, затвердженого рішенням Яворівської міської ради Львівської області № 30 від 21.12.2020, регламентовано, що земельний відділ Яворівської міської ради Львівської області є структурним підрозділом Яворівської міської ради Львівської області, діє відповідно до Законів України та інших нормативних актів у межах покладених повноважень.

Згідно із пунктом 2.3 Положення про земельний відділ Яворівської міської ради Львівської області саме цьому відділу належить здійснювати підготовку проектів рішень Яворівської міської ради Львівської області, її виконавчого комітету, розпоряджень Яворівського міського голови з питань земельних відносин.

Відповідно до підпункту 8 пункту «б» частини першої статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження: підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Ураховуючи наведене, розгляд заяв з питань земельних відносин та підготовка відповідних проектів рішень Яворівської міської ради Львівської області здійснюється спеціалістами земельного відділу Яворівської міської ради Львівської області. Тому саме земельний відділ Яворівської міської ради Львівської області уповноважений готувати та подавати в установленому порядку проекти рішень Яворівської міської ради Львівської області з питань передачі земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб, які виносяться на пленарне засідання Яворівської міської ради Львівської області.

Відповідач-1 зазначає, що земельний відділ Яворівської міської ради Львівської області за результатами розгляду заяви позивача не готував відповідного проекту рішення Яворівської міської ради Львівської області, що свідчить про неможливість винесення на розгляд пленарного засідання сесії Яворівської міської ради Львівської області проекту рішення про надання позивачу дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки, розташованої в районі, обмеженому вул. Велике Передмістя, вул. Івана Хрестителя, третього військового містечка на території міста Яворова Львівської області, та вказує на відсутність протиправної поведінки секретаря Яворівської міської ради Львівської області та бездіяльності Яворівської міської ради Львівської області, а відповідно і відсутні підстави для зобов`язання вчинити певні дії. З цього приводу відповідач-1 покликається на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 19 серпня 2021 року у справі № 826/8851/16.

Стосовно здійснення повноважень Яворівського міського голови заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Денегою В.Б. відповідач-1 зауважує, що в період з 02.09.2021 по 14.09.2021 та в період з 16.09.2021 по 01.10.2021 відповідно до Розмежування повноважень між міським головою, секретарем ради, заступниками міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючим справами виконавчого комітету міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області № 17 від 22.12.2020, заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради у разі відсутності міського голови виконує функції та повноваження міського голови за його розпорядженням. Відповідно до пункту 2.1 розпорядження Яворівського міського голови № 14 від 04.01.2021 ОСОБА_3 , заступнику міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради надано право першого підпису фінансових, бухгалтерських та господарських документів Яворівської міської ради Львівської області на період відсутності міського голови (відпустка, тимчасова втрата працездатності, відрядження та інше). З огляду на те, що Яворівський міський голова у період з 02.09.2021 по 14.09.2021 перебував у відпустці, а в період з 16.09.2021 по 01.10.2021 у відпустці у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, то Денега В.Б. заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради правомірно виконував повноваження міського голови.

Ураховуючи викладене, просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відповідач-1 зазначає, що такі витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови в задоволенні вимог про їх відшкодування. Відповідач-1 звертає увагу на те, до вартості витрат на правничу допомогу включено також участь у судовому засіданні з урахуванням часу доїзду до суду в м. Львів (мінімум два засідання). Проте ця справа розглядається без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. А, враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, то не підлягають задоволенню й вимоги про відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На спростування доводів відповідача-1, викладених у відзиві на позовну заяву, позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначає, що виконавчий комітет Яворівської міської ради Львівської області не є стороною у справі, відтак позбавлений процесуального права, передбаченого частиною 4 статті 47 КАС України, подати відзив на позовну заяву.

Позивач вказує, що земельний відділ Яворівської міської ради Львівської області уповноважений лише підготувати проект рішення ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або проект рішення про надання вмотивованої відмови у його наданні. Однак відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Відповідач-1 подав заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначає, що відзив на позовну заяву подано саме Яворівською міською радою Львівської області, яка є стороною у справі.

Звертає увагу на те, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки стосуються розгляду заяви позивача від 23.02.2021, про результати розгляду якої позивач замовчує, жодних документів не надає. Інші аргументи, викладені у запереченні, є аналогічними тим, що наведені у відзиві на позовну заяву.

Позивач подав відповідь на заперечення на відповідь на відзив, в якій зауважує, що заступнику міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради надано право першого підпису фінансових, бухгалтерських та господарських документів Яворівської міської ради Львівської області. Однак заява позивача від 02.09.2021 не належить до фінансових, бухгалтерських та господарських документів. Крім того, розпорядженням міського голови № 14 від 14.01.2021 на ОСОБА_3 не покладено обов`язку та повноважень організовувати в межах, визначених Законом, роботу ради, апарату ради та її виконавчого комітету, формувати порядок денний сесії.

Відповідачі 1 та 2 відзиву на позовну заяву не подали. Частиною шостою статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вимог пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 09.02.2022 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 18.12.2018 позивач є особою з інвалідністю третьої групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (а.с.12).

02.09.2021 позивач звернувся до Яворівської міської ради Львівської області із заявою, в якій просив передати йому у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,1000 га та відповідно надати дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки, розташованої в районі, обмеженому вул. Велике Передмістя, вул. Івана Хрестителя, третього військового містечка на території Яворова Львівської області. У разі необхідності виготовлення містобудівної документації просив надати дозвіл на виготовлення детального плану території для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (а.с.13).

До заяви позивач долучив викопіювання з публічної кадастрової карти, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (а.с.14).

Згідно Талона про реєстрацію адміністративної послуги заява позивача від 02.09.2021 зареєстрована у Центрі надання адміністративних послуг Яворівської міської ради Львівської області 02.09.2021 за реєстраційним номером 718420 (а.с.15).

Листом від 01.10.2021 за № 8649, який підписаний заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Денегою В.Б., виконавчий комітет Яворівської міської ради Львівської області повідомив позивача на його заяву від 02.09.2021 про наступне. Відповідно до частин 6, 7 статті 118 Земельного кодексу України передача у власність земельних ділянок із земель комунальної власності для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд відбувається шляхом надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відповідно до частини 3 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється. Відповідно до пункту 4.3 Порядку розроблення містобудівної документації замовником розроблення містобудівної документації з планування території на місцевому рівні або внесення змін до неї є: при розробленні генерального плану населеного пункту, плану зонування території, а також детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту виконавчий орган міської ради. Оскільки на сьогодні у Яворівській міській раді Львівської області відсутня згадана містобудівна документація, це питання буде розглянуто після розроблення детального плану території цього мікрорайону (а.с.18).

Позивач уважаючи протиправними: 1) бездіяльність секретаря Яворівської міської ради Львівської області Созанської Ольги Мирославівни щодо незабезпечення контролю за виконанням діючого законодавства та дотриманням порядку, строку розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.09.2021, зареєстрованої у Яворівській міській раді Львівської області за вх. № 718420 від 02.09.2021, протягом визначеного законодавством строку; 2) дії заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Денеги Віталія Богдановича щодо одноособового розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.09.2021, зареєстрованої у Яворівській міській раді Львівської області за вх. № 718420 від 02.09.2021, звернувся з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є перевірка дотримання відповідачами вимог чинного законодавства під час розгляду заяви позивача від 02.09.2021 про передачу земельної ділянки у власність та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо її відведення.

Щодо тверджень позивача про те, що виконавчий комітет Яворівської міської ради Львівської області не є стороною у справі, відтак позбавлений процесуального права, передбаченого частиною 4 статті 47 КАС України, подати відзив на позовну заяву суд зазначає таке.

Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідно до вимог частини 4 статті 47, частини першої статті 261 КАС України наділений відповідач у справі.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 4 КАС України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Одним із відповідачів у цій справі, визначених позивачем у позовній заяві, є Яворівська міська рада Львівської області як представницький орган місцевого самоврядування.

Частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Відповідно до пункту 14 частини четвертої статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства.

Разом з тим частиною четвертою статті 55 КАС України визначено, що держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Суд встановив, що відзив на позовну заяву у цій справі підписаний Яворівським міським головою Ігорем Грабовським, який є головною посадовою особою територіальної громади міста, та в силу вимог закону уповноважений представляти її інтереси.

Таким чином, зазначений відзив поданий саме Яворівською міською радою Львівської області як відповідачем у справі, а не виконавчим комітетом Яворівської міської ради Львівської області, як помилково вважає позивач. Тому доводи позивача в цій частині суд відхиляє.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правовий статус ветеранів війни, до яких належать, зокрема, особи з інвалідністю внаслідок війни визначає Закон України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до абзацу другого пункту 18 частини першої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» органи виконавчої влади, виконавчі комітети місцевих рад зобов`язані подавати допомогу особам з інвалідністю внаслідок війни у будівництві індивідуальних жилих будинків. Земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва відводяться зазначеним особам у першочерговому порядку.

Згідно з частиною першою статті 3 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною другою статті 4 Земельного кодексу України визначено, що завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин визначені статтею 12 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до пункту «б» частини першої статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

За змістом абзацу першого частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до частини другої статті 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з пунктом «в» частини третьої статті 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення (частина четверта статті 116 Земельного кодексу України).

Порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадян в межах норм безоплатної приватизації визначено статтею 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини шостої, абзацу першого частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини першої статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною десятою статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Аналіз вищенаведених норм права вказує, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, зобов`язаний у місячний строк з дня реєстрації поданого клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність таке клопотання розглянути та за наслідками його розгляду прийняти вмотивоване рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Суд відзначає, що у межах спірних правовідносин уповноваженим органом на прийняття рішення про надання (відмову у наданні) позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд згідно поданої ним заяви від 02.09.2021 є Яворівська міська рада Львівської області, що не заперечується сторонами.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з частинами першою, другою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Отже, результат розгляду відповідним органом місцевого самоврядування клопотання особи про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки повинен оформлятися індивідуальним актом такого органу у формі рішення.

Суд встановив, що 02.09.2021 позивач звернувся до Яворівської міської ради Львівської області із заявою про передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,1000 га та надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки, розташованої в районі, обмеженому вул. Велике Передмістя, вул. Івана Хрестителя, третього військового містечка на території міста Яворова Львівської області.

Листом від 01.10.2021 за № 8649, який підписаний заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Денегою В.Б., виконавчий комітет Яворівської міської ради Львівської області, покликаючись на частини 6, 7 статті 118 Земельного кодексу України, частину 3 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пункт 4.3 Порядку розроблення містобудівної документації повідомив позивача на його заяву від 02.09.2021 про те, що питання передачі у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки буде розглянуто після розроблення детального плану території мікрорайону.

Зважаючи на вищевикладене, суд доходить висновку, що заяву позивача від 02.09.2021 про передачу земельної ділянки у власність та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо її відведення не розглянуто Яворівською міською радою Львівської області у спосіб, який встановлений нормами Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки нею не прийнято мотивованого рішення про надання дозволу чи про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Покликання відповідача-1 на те, що земельний відділ Яворівської міської ради Львівської області за результатами розгляду заяви позивача не готував відповідного проекту рішення Яворівської міської ради Львівської області, що свідчить про неможливість винесення на розгляд пленарного засідання сесії Яворівської міської ради Львівської області проекту рішення про надання позивачу дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки суд оцінює критично з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 54 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що відділи, управління та інші виконавчі органи ради є підзвітними і підконтрольними раді, яка їх утворила, підпорядкованими її виконавчому комітету, сільському, селищному, міському голові, голові районної у місті ради.

Аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що відділ як виконавчий орган відповідної ради створюється радою для здійснення повноважень, що належать до відання її виконавчих органів. Такий відділ у силу вимог частини другої статті 54 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є підзвітним і підконтрольним раді, яка його утворила, та підпорядковується її виконавчому комітету, а також голові відповідної ради.

З огляду на викладене відповідна сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада не може покликатися на бездіяльність створеного нею ж відділу, який є підзвітним і підконтрольним цій раді, підпорядкованим її виконавчому комітету, сільському, селищному, міському голові, голові районної у місті ради, як на підставу для невиконання покладених на таку раду законом зобов`язань.

За таких обставин бездіяльність земельного відділу Яворівської міської ради Львівської області щодо підготування відповідного проекту рішення про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не може бути підставою для невинесення на розгляд пленарного засідання сесії Яворівської міської ради Львівської області питання про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність згідно поданої ним заяви від 02.09.2021.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про протиправність бездіяльності відповідача-1 щодо належного розгляду заяви позивача від 02.09.2021 про передачу земельної ділянки у власність та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо її відведення.

Втім, у позовній заяві позивач не оскаржує бездіяльність відповідача-1 щодо належного розгляду його заяви від 02.09.2021, а натомість оскаржує бездіяльність секретаря Яворівської міської ради Львівської області Созанської Ольги Мирославівни, на яку, в період з 02.09.2021 по 14.09.2021 та з 16.09.2021 по 01.10.2021, законом були покладені повноваження міського голови, щодо незабезпечення контролю за виконанням діючого законодавства та дотриманням порядку, строку розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.09.2021, зареєстрованої у Яворівській міській раді Львівської області за вх. № 718420 від 02.09.2021, протягом визначеного законодавством строку, а також дії заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Денеги Віталія Богдановича щодо одноособового розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.09.2021, зареєстрованої у Яворівській міській раді Львівської області за вх. № 718420 від 02.09.2021.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на наведене, беручи до уваги частину першу статті 2, частину другу статті 9 КАС України, суд з метою ефективного захисту порушеного права позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнавши протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо належного розгляду заяви позивача від 02.09.2021 про передачу земельної ділянки у власність та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо її відведення.

За таких обставин суд уважає за недоцільне надавати правову оцінку аргументам позивача в частині бездіяльності відповідача-2 та дій відповідача-3, оскільки визнання судом таких дій та бездіяльності протиправними не буде належною та ефективною передумовою для захисту його порушеного права, враховуючи також те, що ефективним способом захисту свого порушеного права позивач у позовній заяві визначає такий спосіб як зобов`язання відповідача-1 у місячний термін розглянути його заяву від 02.09.2021, зареєстровану у Яворівській міській раді Львівської області за вх. № 718420 від 02.09.2021, (а не зобов`язати відповідача-2 чи відповідача-3 вчинити певні дії).

Натомість визнання судом протиправною бездіяльності саме відповідача-1 щодо належного розгляду заяви позивача від 02.09.2021 про передачу земельної ділянки у власність та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо її відведення і буде тією належною та ефективною передумовою для захисту його порушеного такою бездіяльністю права, що повністю узгоджуватиметься також із положеннями пункту 4 частини першої статті 5 КАС України відповідно до якого кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, а також з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Суд також враховує, що завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10 вересня 2019 року у справі № 818/985/18 та від 26 грудня 2019 року у справі № 810/637/18.

У межах спірних правовідносин відповідач-1, отримавши заяву позивача від 02.09.2021 про передачу земельної ділянки у власність та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо її відведення, не прийняв жодного рішення з числа тих, які відповідно до закону він зобов`язаний був прийняти.

За таких обставин з метою ефективного захисту порушеного права позивача належить зобов`язати відповідача-1 повторно розглянути заяву позивача від 02.09.2021 про передачу земельної ділянки у власність та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо її відведення, зареєстровану у Яворівській міській раді Львівської області за вх.№ 718420 від 02.09.2021, прийнявши за результатами її розгляду рішення відповідно до абзацу першого частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України.

За змістом частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 8 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», при зверненні з цим позовом до суду судовий збір не сплачував, а відтак його розподіл на підставі статті 139 КАС України не здійснюється.

Щодо стягнення з відповідача-1 на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у цій справі в розмірі 5500,00 грн суд зазначає наступне.

Правове регулювання витрат на професійну правничу допомогу містить стаття 134 КАС України.

Так, частиною першою цієї статті визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частин другої-п`ятої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналіз наведених норм права вказує, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у цій справі позивач надав суду такі докази:

1. Договір № 17 про надання правової допомоги від 25.06.2020, укладений між ОСОБА_1 (Клієнт) та Поставитюком Володимиром Васильовичем (Адвокат), (далі Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору Адвокат зобов`язується надавати Клієнту правову допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього в судах всіх інстанцій, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування (ведення справи), а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором.

Згідно з пунктом 4.1 Договору вартість послуг Адвоката становить: консультація, узгодження правової позиції 500,00 грн; збір доказів: підготовка та подання адвокатського запиту 1000,00 грн; підготовка та подання до суду позовної заяви 4000,00 грн; підготовка відповіді на відзив 1000,00 грн; участь у судовому засіданні з урахуванням часу доїзду до суду в м. Львів (мінімум два засідання) 5000,00 грн.

Оплата підлягає перерахуванню Клієнтом на розрахунковий чи картковий рахунок Адвоката або внесенню готівкою в касу Адвоката (пункт 4.3 Договору).

2. Акт приймання-передачі адвокатських послуг від 26.01.2022 згідно з яким у січні 2022 року Адвокат надав Клієнту у повному обсязі наступні послуги:

- консультація, узгодження правової позиції, 1 год., ціна за одиницю 500,00 грн, сума 500,00 грн;

- збір доказів: підготовка та подання адвокатського запиту, 1 год., ціна за одиницю 500,00 грн, сума 1000,00 грн;

- підготовка та подання до Львівського окружного адміністративного суду позовної заяви про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 8 год., ціна за одиницю 500,00 грн, сума 4000,00 грн;

Всього 5500,00 грн.

3. Квитанцію до прибуткового касового ордера № 2 від 26.01.2022 згідно з якою Адвокат прийняв від Клієнта грошові кошти в сумі 5500,00 грн, підстава: Договір № 17 про надання правової допомоги від 25.06.2020.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України.

Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, з аналізу статті 134 КАС України, випливає, що, крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу в тому числі неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в частині п`ятій цієї статті. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Відповідно до частин дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, згідно з практикою якого заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Водночас для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий, що передбачено у статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

За таких обставин суд зазначає, що ця адміністративна справа згідно положень статей 4, 12 КАС України є справою незначної складності, з невеликим обсягом досліджуваних доказів, яка розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами у справі.

Так, предмет спору у цій справі не є складним та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, а обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

Відшкодування витрат за таку послугу як «збір доказів: підготовка та подання адвокатського запиту» у розмірі 1000,00 грн суд уважає необґрунтованим, оскільки відповідно до Акта приймання-передачі адвокатських послуг від 26.01.2022 ціна за одиницю послуги становить 500,00 грн, кількість витраченого часу 1 год. Тобто, вартість такої послуги, виходячи з тих даних, які зазначені в Акті приймання-передачі адвокатських послуг від 26 січня 2022 року, мала б становити 500,00 грн, а не 1000,00 грн.

Крім того, на переконання суду, такі види послуг, зазначені в Акті приймання-передачі адвокатських послуг від 26.01.2022, як: консультація, узгодження правової позиції; збір доказів: підготовка та подання адвокатського запиту; підготовка та подання до Львівського окружного адміністративного суду позовної заяви про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії охоплюються однією послугою підготовка та подання позовної заяви до суду.

Разом з тим з позиції суду підготовка позову у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи, а час, вказаний адвокатом на її підготовку тривалістю у 8 годин є значно завищеним.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності до ціни позову та розміру судового збору, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг, розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання за наявними матеріалами (у письмовому провадженні), беручи до уваги часткове задоволення позову судом, суд уважає за необхідне зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу та покласти на відповідача-1 понесені позивачем судові витрати на оплату правничої допомоги адвоката в суді першої інстанції в сумі 1000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Яворівської міської ради Львівської області (вул. Львівська, 15, м. Яворів, Львівська область, 81000), секретаря Яворівської міської ради Львівської області Созанської Ольги Мирославівни (вул. Львівська, 15, м. Яворів, Львівська область, 81000), заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Денеги Віталія Богдановича (вул. Львівська, 15, м. Яворів, Львівська область, 81000) про визнання протиправними бездіяльності та дій, зобов`язання вчинити дії задоволити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Яворівської міської ради Львівської області щодо належного розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.09.2021 про передачу земельної ділянки у власність та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо її відведення.

Зобов`язати Яворівську міську раду Львівської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.09.2021 про передачу земельної ділянки у власність та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо її відведення, зареєстровану у Яворівській міській раді Львівської області за вх.№ 718420 від 02.09.2021, прийнявши за результатами її розгляду рішення відповідно до абзацу першого частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Яворівської міської ради Львівської області (вул. Львівська, 15, м. Яворів, Львівська область, 81000) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 08 липня 2022 року.

Суддя Клименко О.М.