Справа № 520/22878/21
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

11 липня 2022 р. справа № 520/22878/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шляхової О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (вул. Космічна, буд. 21, 8-9 пов., м. Харків, 61145, ) про визнання протиправними та скасування постанови, припису, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №404-ДК/0216По/08/01/-21 від 07.10.2021 року, складену начальником відділу державного контролю за використанням та охороною земель №5 Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Сем`ян Вадима Анатолійовича, якою визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170,00 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити;

- визнати протиправним та скасувати припис державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель - головним спеціалістом відділу здійснення державного контролю за використанням та охоронною земель №5 Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Чернова Генадія Костянтиновича №404-ДК/0299Пр/03/01/-21 від 07.10.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач вважає протиправними оскаржувані рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки при їх прийнятті вчинив низку порушень, а обставини, викладені у приписі та постанові про накладення адміністративного стягнення не відповідають дійсності та спростовуються наданими позивачем доказами.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін.

Представником відповідача поданий відзив на позовну заяву, в якій просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що постанова №404-ДК/0216По/08/01/-21 від 07.10.2021 винесена начальником відділу державного контролю за використанням та охороною земель №5 Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Сем`яном Вадимом Анатолійовичем щодо визнання ОСОБА_1 винною у винною у вчиненні адміністративного правопорушення у відповідності до норм Конституції України, законів та нормативно-правових актів, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що 07.10.2021 державним інспектором у сфері державного контролю за використанням га охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель - головним спеціалістом відділу здійснення державного контролю за використанням та охороною земель №5 Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Черновим Г.К. складено протокол про адміністративне правопорушення №404-ДК/0298П/07/01/-21, відповідно до якого при перевірці дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки площею 67 га, що знаходиться поруч із земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0108 на території Лигівського старостинського округу Сахновщинської ОТГ Красноградського району Харківської області (за межами населених пунктів), встановлено, що 08.09.2021 земельна ділянка колективної форми власності, земель сільськогосподарського призначення, площею 2,0 га, яка розташована на території Лигівського старостинського округу Сахновщинської ОТГ Красноградського району Харківської області (за межами населених пунктів), має кадастровий номер :02:000:0817, використовується ОСОБА_1 для вирощування сільськогосподарських культур. Вказана земельна ділянка використовується без відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо надання її у власність чи користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо цієї земельної ділянки та вчинено ОСОБА_1 самовільне зайняття цих земель, що є порушенням ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України та ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У протоколі зазначено, що правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду (збитки), відповідальність за вчинене правопорушення передбачена ст. 53-1 КУпАП та п. «б» ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України.

07.10.2021 державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель - головним спеціалістом відділу здійснення державного контролю за використанням та охоронною земель №5 Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Черновим Г.К. складено припис №404-ДК/0299Пр/03/01/-21, яким приписано усунути виявлені порушення земельного законодавства України, а саме с.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" шляхом та у спосіб, що не суперечить чинному законодавству України, у 30-ти денний термін.

За результатом розгляду протоколу про адміністративне правопорушення №№404- ДК/0298П/07/01/-21 від 07.10.2021, начальником відділу державного контролю за використанням та охороною земель №5 Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Сем`ян В.А. прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення №404-ДК/0216По/08/01/-21 від 07.10.2021, якою встановлено порушення ОСОБА_1 вимог ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України та ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", саме використання земельної ділянки без відповідного рішення (розпорядження) органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо надання позивачу у власність чи користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо цієї земельної ділянки.

У зв`язку з викладеним позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн.

Вважаючи такі рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Позивач заперечує факт самовільного зайняття вказаної земельної ділянки та зазначає, що 30.05.2006 вона звернулась до Голови Сахновщинської РДА з письмовою заявою про передання у приватну власність земельної ділянки площею 1,10 га для ведення особистого селянського господарства з земель запасу Лигівської сільської ради.

Розпорядженням Сахновщинської РДА Харківської області №221 від 07.06.2006 надано дозвіл громадянам відповідно до списку, зокрема мені, на виготовлення проекту відведення земельних ділянок у приватну власність для ведення особистих селянських господарств за рахунок земель запасу державної власності на території Лигівської сільської ради загальною площею 59,800 га.

За результатами розгляду землевпорядної документації, поданої позивачем, рішенням XII сесії VIII скликання Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області від 09.09.2021 №819-VІІІ позивачу затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:000:0817, із земель сільськогосподарського призначення на території Лигівського старостинського округу Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області, площею 2,0000 га. ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:000:0817, із земель сільськогосподарського призначення на території Лигівського старостинського округу Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області, площею 2,0000 га.

Позивач зазначає, що спірні постанова та припис від 07.10.2021 винесені на підставі перевірки, проведеної 08.09.2021, тобто за день до винесення рішення Сахновщинською селищною радою Красноградського району Харківської області, тобто, на день перевірки, результати якої лягли в основу спірних постанови та припису, фактично тривала процедура оформлення документів та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:000:0817, із земель сільськогосподарського призначення на території Лигівського старостинського округу Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області, площею 2,0000 га, а сама земельна ділянка в подальшому була передана їй у приватну власність.

Протиправність спірних рішень позивач обґрунтовує тим, що відповідачем не були витребувані та перевірені документи щодо порядку отримання нею земельної ділянки, проведених позивачем дій по оформленню технічної документації.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі норми права.

Статтею 15-2 Земельного Кодексу України визначено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у сфері земельних відносин, належить організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Відповідно до статті 187 Земельного Кодексу України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Згідно з статтею 188 Земельного Кодексу України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення .державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Аналогічні повноваження закріплені у ст. ст. 5, б, 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та ст. 5, 19 Закону України «Про охорону земель».

Статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" від 49.06.2003 №963-IV визначено, що охорона земель - система правових, організаційних, економічних, технологічних та інших заходів, спрямованих на раціональне використання земель, запобігання необґрунтованому вилученню земель сільськогосподарського призначення для несільськогосподарських потреб, захист від шкідливого антропогенного впливу, відтворення і підвищення родючості ґрунтів, підвищення продуктивності земель лісового фонду, забезпечення особливого режиму використання земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про охорону земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Згідно із статтею 9 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом проведення перевірок, моніторингів, тощо.

Положеннями ст. 10 вищезазначеного Закону визначено повноваження державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, зокрема прямо передбачені права стосовно обстеження земельних ділянок, складання матеріалів перевірки (приписи, акти тощо) та передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення.

Реалізація вищевикладених прав та обов`язків законодавчо закріплена за Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру, що підтверджується постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2016 №482 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру» (дійсною на час виникнення спірних правовідносин). Зокрема, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Не є спірними обставини щодо того, що право власності на земельну ділянку зареєстровано за позивачем після винесення оскаржуваних рішень.

Статтею 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до статті 211 Земельного кодексу України самовільне зайняття земельних ділянок є порушеннями земельного законодавства, за яке громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність.

Статтею 53-1 КУпАП визначено, що самовільне зайняття земельної ділянки тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Проведеним судовим розглядом встановлено, що оскаржувані рішення винесені відповідачем на підставі того факту, що позивачем самовільно зайнята земельна ділянка, утім, на виконання свого обов`язку, встановленого ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено такого факту суду.

У матеріалах про адміністративне правопорушення та оскаржуваному приписі відповідач посилається на самовільне зайняття земельної ділянки позивачем, однак не надав до суду жодного доказу на підтвердження цього факту, що свідчить про формальний підхід до виконання свого обов`язку у сфері контролю за використанням земель.

За таких обставин оскаржувані рішення відповідача підлягають скасуванню.

Додатковою підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №404-ДК/0216По/08/01/-21 від 07.10.2021 є недотримання відповідачем процедури накладення такого стягнення, адже, як вказує позивач, з протоколу про адміністративне правопорушення №404-ДК/0298П/07/01/-21 від 07.10.2021, який отримано ОСОБА_1 25.10.2021, позивач дізналась, що він був складений без її присутності, позивач ніби-то відмовилась його підписувати.

Позивач стверджує, що їй не було відомо про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, при цьому доказів, що свідчили б про протилежне, відповідачем усупереч нормі ч. 2 ст. 77 КАС України до суду не надано.

Так, статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

При цьому обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушень вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три днів до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 червня 2020 року в справі №188/1143/17 (2-а/188/69/2017).

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову з мотивів, викладених вище.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (вул. Космічна, буд. 21, 8-9 пов., м. Харків, 61145, ) про визнання протиправними та скасування постанови, припису - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №404-ДК/0216По/08/01/-21 від 07.10.2021, складену начальником відділу державного контролю за використанням та охороною земель №5 Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Сем`ян Вадимом Анатолійовичем, якою визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати припис державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель - головного спеціалісту відділу здійснення державного контролю за використанням та охоронною земель №5 Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Чернова Геннадія Костянтиновича №404-ДК/0299Пр/03/01/-21 від 07.10.2021.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (вул. Космічна, буд. 21, 8-9 пов., м. Харків, 61145, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Шляхова