Справа № 600/6996/21-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року м. Чернівці Справа № 600/6996/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить:

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 03.09.1983 по 01.01.1984 на посаді агронома, з 04.11.1986 до 31.09.1994 на посаді голови профкому в колгоспі Більшовик до його страхового стажу;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 03.09.1983 по 01.01.1984 на посаді агронома, з 04.11.1986 до 31.09.1994 на посаді голови профкому в колгоспі Більшовик та здійснити з 16.01.2021 перерахунок пенсії.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказував, що відповідач безпідставно відмовив йому у зарахуванні періодів роботи з 03.09.1983 по 01.01.1984 на посаді агронома, з 04.11.1986 до 31.09.1994 на посаді голови профкому в колгоспі Більшовик до його страхового стажу, у зв`язку з чим вважає відмову протиправною, оскільки та відмова порушує його право на пенсійне забезпечення.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому повністю заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що в матеріалах пенсійної справи позивача відсутня трудова книжка колгоспника, а також довідки, які б підтверджували факт трудової участі за періоди з 03.09.1983 по 31.12.1983 та з 01.07.1986 по 01.10.1994 в колгоспі Більшовик. Для можливості зарахування вищезазначених періодів роботи позивачу рекомендовано надати уточнюючі архівні довідки.

У відзиві відповідач також вказував, що розрахунок пенсії проводиться із страхового стажу 28 років 1 день (стаж враховано по 29.02.2020), iз яких: 27 років 11 місяців 9 днів - наявний страховий стаж, 22 дні додатковий страховий стаж (з дня встановлення інвалідності до досягнення пенсійного віку).

Окрім того, відповідач наголошував, що для обчислення пенсії враховано заробітну плату за період страхового стажу з 01.07.2000 по 29.02.2020 (за виключенням перерв) за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, відповідно до сплачених страхових внесків. Середньомісячна заробітна плата для обчислення пенсії з урахуванням проведеної індексації з 01.03.2021 зросла на 11 % і складає 3317,23 грн (5426,60 грн х 0,61129, де 5426,60 грн - збільшений на 11 % показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески (4888,83 грн х 1,11 5426,60 грн) та 0,61129 індивідуальний коефіцієнт заробітку). З урахуванням показників стажу та заробітку, розмір пенсії по інвалідності визначено на рівні 1854,00 грн, що відповідає прожитковому мінімуму для непрацездатних осіб, встановленому з 01.07.2021

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що з 22.06.2015 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію по iнвалiдностi, яку призначено Згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , та архівних довідок видно, що позивач працював на наступних посадах:

- 03.09.1983 прийнятий в колгосп Більшовик агрономом;

- 02.01.1984 переведений на посаду зав. гаражем в колгоспі Більшовик;

- 03.01.1985 переведений на посаду агронома овочевода в колгосп Більшовик агрономом;

- 04.11.1986 переведений на посаду голови профкому колгоспу Більшовик;

- 01.10.1994 переведений на посаду головного агронома в колгосп «Хлібороб»;

- 01.10.2004 звільнений з роботи в колгоспі «Хлібороб».

Відповідно до довідки Архівного відділу Дністровської районної державної адміністрації від 07.09.2021, в документах архівного фонду колгоспу «Більшовик» с. Круглик Хотинського району виявлено наступне: Протокол № 15 засідання правління колгоспу Більшовик Хотинського району від 02.09.1983 - рекомендовано зборам уповноважених прийняти ОСОБА_1 в члени колгоспу та прийнято ОСОБА_1 агрономом по захисту рослин.

В архівній довідці комунальної установи «Хотинського районний трудовий архів» від 16.03.2020 зазначено, що у документах архівного фонду ТзОВ «Хлібороб» є відомості за 1983 рік про те, що ОСОБА_1 , працював у колгоспі Більшовик (колгосп «Хлібороб») с. Круглик і його людинодні помісячно складали: вересень 1983 року 26; жовтень 1983 року - 25; листопад 1983 року -24; грудень 1983 року - 27. Згідно вказаної архівної довідки від 16.03.2020, по книгах обліку праці і розрахунків з членами колгоспу за 1987-1989 роки ОСОБА_1 в книгах значиться, однак людинодні помісячно не зазначені.

Згідно архівної довідки комунальної установи «Хотинського районний трудовий архів» від 20.04.2020, в документах архівного фонду ТзОВ «Хлібороб» с. Круглик, Хотинського району є відомості про те, що ОСОБА_1 , працював в колгоспі «Більшовик» (колгосп «Хлібороб») с. Круглик, в т.ч. з 1987 року по 1993 рік працював головою профсоюза.

07.10.2021 позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про зарахування періодів роботи з 03.09.1983 по 01.01.1984 та з 04.11.1986 по 31.09.1994 до страхового стажу, які при призначенні пенсії по інвалідності, враховані не були.

Листом від 21.10.2021 за № 4652-44/Р-17/8-2400/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області відмовило позивачу у зарахуванні періодів роботи з 03.09.1983 по 01.01.1984 та з 04.11.1986 по 31.09.1994 до страхового стажу та зазначило, що у матеріалах пенсійної справи відсутня трудова книжка колгоспника, а також довідки, які б підтверджували факт трудової участі за періоди з 03.09.1983 по 31.12.1983 та з 01.07.1986 по 01.10.1994 в колгоспі Більшовик. Для можливості зарахування вищевказаних періодів роботи рекомендовано позивачу надати уточнюючі довідки.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-1У від 09.07.2003 (в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України від 09.07.2003 N 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 1 Закону №1058 передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, передбачених цим Законом.

Частинами першою - третьою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною четвертою вказаної статті періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Необхідно зазначити, що до 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII).

Статтею 56 Закону № 1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

До стажу роботи зараховується також, зокрема будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ст. 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пунктів 23, 24 Порядку № 637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про періоди роботи, які внесені в довідки на підставі документів. Довідки, видані колгоспами при залишенні членом колгоспу роботи, а також довідки, видані в більш пізній період колгоспами, які згодом припинили свою діяльність, можуть братися до уваги й тоді, коли вони не містять підстав видачі.

З аналізу наведених положень вбачається, що страховий стаж підтверджується записами у трудовій книжці, а у випадку їх відсутності - встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи та архівними установами, зокрема довідками, які містять відомості про періоди роботи. Крім того, при обчисленні стажу роботи в колгоспі з 1966 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Така позиція не суперечить позиції викладеній Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17 та від 25.04.2019 у справі № 159/4178/16-а.

В матеріалах справи міститься копія трудової книжки, де підтверджено, що з 03.09.1983 по 01.01.1984 позивач працював у колгоспі Більшовик на посаді агронома, а з 04.11.1986 по 31.09.1994 - головою профкому колгоспу Більшовик.

Як стверджує позивач, за наявності записів у його трудовій книжці, відповідач вимагаючи від нього додаткові документи для підтвердження періодів роботи на посаді агронома та голови профкому колгоспу "Більшовик", що законом не передбачено, своєю відмовою зарахувати до страхового стажу спірні періоди роботи вчинив протиправні дії та порушив його право на пенсійне забезпечення.

Як видно із змісту листа Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 21.10.2021 за № 4652-44/Р-17/8-2400/21, відповідач відмовив позивачу у зарахуванні періодів роботи з 03.09.1983 по 01.01.1984 та з 04.11.1986 по 31.09.1994 до страхового стажу та зазначив, що у матеріалах пенсійної справи відсутня трудова книжка колгоспника, а також довідки, які б підтверджували факт трудової участі за періоди з 03.09.1983 по 31.12.1983 та з 01.07.1986 по 01.10.1994 в колгоспі Більшовик. Для можливості зарахування вищевказаних періодів роботи позивачу рекомендовано надати уточнюючі довідки.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до довідки Архівного відділу Дністровської районної державної адміністрації від 07.09.2021, в документах архівного фонду колгоспу «Більшовик» с. Круглик Хотинського району виявлено наступне: Протокол № 15 засідання правління колгоспу Більшовик Хотинського району від 02.09.1983 - рекомендовано зборам уповноважених прийняти ОСОБА_1 в члени колгоспу та прийнято ОСОБА_1 агрономом по захисту рослин.

В архівній довідці комунальної установи «Хотинського районний трудовий архів» від 16.03.2020 зазначено, що у документах архівного фонду ТзОВ «Хлібороб» є відомості за 1983 рік про те, що ОСОБА_1 , працював у колгоспі Більшовик (колгосп «Хлібороб») с. Круглик і його людинодні помісячно складали: вересень 1983 року 26; жовтень 1983 року - 25; листопад 1983 року - 24; грудень 1983 року - 27. Згідно вказаної архівної довідки від 16.03.2020, по книгах обліку праці і розрахунків з членами колгоспу за 1987-1989 роки ОСОБА_1 в книгах значиться, однак людинодні помісячно не зазначені.

Згідно архівної довідки комунальної установи «Хотинського районний трудовий архів» від 20.04.2020, в документах архівного фонду ТзОВ «Хлібороб» с. Круглик, Хотинського району є відомості про те, що ОСОБА_1 , працював в колгоспі «Більшовик» (колгосп «Хлібороб») с. Круглик, в т.ч. з 1987 року по 1993 рік працював головою профсоюза.

Отже, позивачем додано до позовної заяви уточнюючі довідки, що дають підстави для зарахуванню періодів роботи з 03.09.1983 по 01.01.1984 на посаді агронома, з 04.11.1986 до 31.09.1994 на посаді голови профкому в колгоспі Більшовик до його страхового стажу.

Таким чином, відмова Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, оформлена листом від 21.10.2021 за № 4652-44/Р-17/8-2400/21, у зарахуванні періодів роботи з 03.09.1983 по 01.01.1984 на посаді агронома та з 04.11.1986 до 31.09.1994 на посаді голови профкому в колгоспі Більшовик до страхового стажу позивача, є протиправною.

У своєму рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи.

Засіб правового захисту, що передбачений зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Суд зауважує, що ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, враховуючи приписи ст. ст. 9, 245 КАС України, з метою ефективного захисту порушеного права, обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд у цій справі вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 03.09.1983 по 01.01.1984 на посаді агронома, з 04.11.1986 до 31.09.1994 на посаді голови профкому в колгоспі Більшовик та здійснити з 07.10.2021 (дата звернення із заявою) перерахунок пенсії.

Саме такий спосіб, на переконання суду, не суперечить законодавству і забезпечить ефективний захист порушеного права позивача.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 74-76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 - 3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для задоволення заявлених вимог.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що за подання вказаного позову позивачем за звернення до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджується матералами справи.

Оскільки, позов задоволено повністю, суд присуджує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 908,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 139, 243, 245, 246 та 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, оформлену листом від 21.10.2021 за № 4652-44/Р-17/8-2400/21.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 03.09.1983 по 01.01.1984 на посаді агронома та з 04.11.1986 до 31.09.1994 на посаді голови профкому в колгоспі Більшовик та здійснити з 07.10.2021 перерахунок пенсії.

4. Стягнути Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) в сумі 908,00 грн.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне найменування учасників процесу:

позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, місто Чернівці, ).

Суддя В.К. Левицький