Справа № 280/3533/22
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2022-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року Справа № 280/3533/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

03 червня 2022 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку та виплаті пенсії за віком позивачу, із зарахуванням періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 05.03.1984 по 01.03.1990 та з 01.02.1991 по 06.11.1998 у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців, та з урахуванням заробітної плати за період з 05.03.1984 по 31.12.1989 та з 01.02.1991 по 31.12.1997 на підставі архівної довідки, виданої архівним відділом адміністрації Ягоднинського міського округу Магаданської області від 30.06.2021 №Ш-12/1044;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком позивачу із зарахуванням періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 05.03.1984 по 01.03.1990 та з 01.02.1991 по 06.11.1998 у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців, та з урахуванням заробітної плати за період з 05.03.1984 по 31.12.1989 та з 01.02.1991 по 31.12.1997 на підставі архівної довідки, виданої архівним відділом адміністрації Ягоднинського міського округу Магаданської області від 30.06.2021 №Ш-12/1044, починаючи з 14.11.2021.

Ухвалою суду від 18.10.2021 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що він у період з 05.03.1984 по 01.03.1990 та з 01.02.1991 по 06.11.1998 працював в районах Крайньої Півночі, а тому має право на пільгове обчислення зазначеного періоду із розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців. Також, позивач зазначає, що пенсія йому повинна бути призначена із урахуванням заробітної плати за період з 05.03.1984 по 31.12.1989 та з 01.02.1991 по 31.12.1997 на підставі архівної довідки, виданої архівним відділом адміністрації Ягоднинського міського округу Магаданської області від 30.06.2021 №Ш-12/1044. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що пункт «д» статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про упорядкування для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 10.02.1960 працівника, що переводяться, направляються, запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про боту в районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надати додаткові пільги зарахувати один один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що надає право на отримання пенсії через старість і по інвалідності. Відповідач вказує на те, що жодних підтверджень того, що позивача було переведено, направлено, або він був запрошений на роботу в райони Крайньої Півночі не було надано. Також, відповідач вказував на те, що згідно записів в трудовій книжці Позивача НОМЕР_1 відсутні записи про те, що працюючи в районах Крайньої Півночі позивач користується пільгами, які надають можливості зарахувати страховий стаж роботи із застосуванням коефіцієнту 1.5, як того вимагає пункт 5 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, відповідач вказував на те, що відсутні підстави для застосування пільгового коефіцієнту обчислення страхового стажу роботи в районах Крайньої Півночі за період з 01.02.1991 року по 06.11.1998 рік, оскільки не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991, як нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» так і Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Також, відповідач вказував на відсутність підстав для обчислення пенсії з урахуванням архівної довідки від 30.05.2021 №Ш-12/1044, оскільки обчислення розміру пенсії із заробітної плати з урахуванням районних коефіцієнтів провадиться за період роботи до 01.01.1992 в зв`язку з тим, що Законом України «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» з 01.01.1992 було передбачено, що в разі виїзду особи за межі районів Крайньої Півночі, чи прирівняних до них районів, обчислення заробітної плати, з якої призначаються пенсії, проводиться з виключенням цих сум. Оскільки довідка про заробітну плату від 30.06.2021 № Ш-12/1044 не відповідає вищезазначеним вимогам, а тому відсутні підстави для її врахування. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що з 14.11.2021 ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області, як такий, що отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, під час звернення за призначенням пенсії позивачем до органу Пенсійного фонду було подано довідку про розмір заробітної плати для обчислення пенсії за період з 1984 по 1997, яка видана архівним відділом Адміністрації Ягодинського міського округу Магаданської області, проте показники зазначеної довідки при призначенні пенсії враховано не було.

Також, відповідачем не було враховано при призначенні пенсії період роботи в районах Крайньої Півночі з 05.03.1984 по 01.03.1990 та з 01.02.1991 по 06.11.1998 із розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців.

Позивач, вважаючи протиправними зазначені дії відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з пунктом 5 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими нормативно-правовими актами.

Цим же пунктом передбачено тимчасово, до ухвалення відповідного закону, період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген, зараховувати до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що було чинним до 01 січня 1991 року.

Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до цих районів, встановлено указами Президії Верховної Ради СРСР від 01 серпня 1945 року «Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі», від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а також Інструкцією про порядок надання пільг, затв. постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року.

Відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР № 148 від 10 лютого 1960 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Указом Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об`єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).

Підпунктом «д» пункту 5 зазначеного Указу передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Указом Президії ВР СРСР від 29 вересня 1967 року було скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу 1 Інструкції № 530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 «Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» і від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

З огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 27 жовтня 2015 року у справі № 338/1079/14-а, від 02 грудня 2015 року у справі №338/357/15-а та Верховного Суду від 07 червня 2018 року у справі №173/637/17, від 03 липня 2018 року у справі №302/662/17-а, від 25 вересня 2018 року у справа №554/1723/17, від 18 грудня 2018 року у справі №263/13671/16-а та від 30 липня 2019 року у справі №287/15/17-а, від 12 листопада 2020 у справі №591/933/17.

Відповідно до відомостей з трудової книжки позивача, позивач у період з 05.03.1984 по 01.03.1990 працював у будівельній артілі ім.21 з`їзду КПРС копальні «П`ятирічка» Оркутанського гірничо-збагачувального комбінату об`єднання «Північсхідзолото» та з 01.02.1991 по 06.11.1998 артілі старателей «Колима» Оркутанського гірничо-збагачувального комбінату об`єднання «Північсхідзолото».

Зазначені підприємства розташовані на території Ягоднинського району Магаданської області, яка відносить до районів Крайньої Півночі, відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 №1029.

З огляду на викладене, безпідставним є посилання відповідача на недостатність записів у трудовій книжці про періоди роботи позивача в районах Крайньої Півночі для обчислення пільгового стажу. Також, суд зазначає, що пільгове обчислення трудового стажу поширюється на всіх осіб, які працювали на державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а не окремі професії, посади, тощо.

Отже, робота у місцевості, де працював позивач в період з 05.03.1984 по 01.03.1990 надає право на пільги щодо обрахування трудового стажу для призначення пенсії за віком із застосуванням коефіцієнту один рік до одного року шести місяців, у зв`язку з чим відмова органу ПФУ у зазначеній частині є необґрунтованою та протиправною.

Щодо зарахування у пільговому обчисленні періоду з 01.02.1991 по 06.11.1998, суд зазначає, ні в Тимчасовій угоді від 15.01.1993, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991 й нормами Законів України «Про пенсійне забезпечення» і «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Виходячи з наведеного суд вважає, що підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991 у районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях відсутні, а тому відмова відповідача у цій частині є правомірною.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 31.01.2018 (справа №676/7065/14-а), від 30.05.2019 (справа №348/2974/14-а) та від 19.09.2019 (справа №348/2208/16-а), від 08.07.2021 (справа №459/2778/16-а).

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати позивачу період роботи в районах Крайньої Півночі з 05.03.1984 по 01.03.1990 у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців.

Щодо призначення пенсії із врахуванням заробітної плати, відповідно до довідки від 30.06.2021 №Ш-12/1044, суд зазначає таке.

Так, під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що під час звернення за призначенням пенсії позивачем до Пенсійного фонду надавалась довідка про заробітну плату від 30.06.2021 №Ш-12/1044, за період з 1984 по 1989 та з 1991 по 1997, яка отримана під час роботи в районах Крайньої Півночі.

Згідно п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Наведена законодавча норма встановлює порядок зарахування стажу роботи в районах Крайньої Півночі, а не розмір заробітної плати при розрахунку пенсії.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу PCP від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Відповідно до Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій від 03 серпня 1972 року Законом СРСР від 15 травня 1990 року № 1480-I (далі - Закон СРСР № 1480-I) «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» особам, які проживали у районах, де до заробітної плати робітників і службовців встановлено районні коефіцієнти, при призначенні пенсії враховувалася фактична заробітна плата, обчислена із застосуванням районного коефіцієнта та північної надбавки.

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

При цьому, статтею 78 діючого на той час Закону СРСР № 1480-I було передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески.

Відповідно до підпункту «д» пункту 15 Інструкції «Про порядок утримання страхових внесків і використання коштів державного соціального страхування», затвердженої Постановою Президії ВЦРПС від 29 лютого 1960 року, в загальну суму заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески, включалися процентні надбавки за роботу на Крайній Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а також районний та поправочний коефіцієнт.

Разом з тим, частиною третьою статті 96 Закону СРСР № 1480-I передбачено, що при вибутті таких осіб за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, у райони, де коефіцієнт до заробітної плати не встановлений, пенсія за їх вибором обчислюється в такому ж порядку, але з виключенням з фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами, або із заробітку, обчисленого відповідно до статей 76 та 78 цього Закону.

Крім того, суд зазначає, що ні Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ні Законом України «Про пенсійне забезпечення» не передбачено включення в заробітну плату для обрахунку пенсії північної надбавки та районного коефіцієнту.

Отже, враховуючи вищенаведене, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» північна надбавка та районний коефіцієнт при обчисленні пенсії зараховується до заробітної плати за періоди роботи в районах Крайньої Півночі та місцевості прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу PCP до 01.01.1992, а підстав для зарахування таких до заробітної плати після 1992 року немає в зв`язку з тим, що період не відповідає нормам законодавства, зокрема передбачених Законом «Про пенсійне забезпечення громадян СРСР», де вказано, що у разі виїзду особи за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, обчислення заробітної плати, з якої призначається пенсія, з 01.01.1992 проводиться із виключенням районних коефіцієнтів та північних надбавок.

При цьому, дійсно у наданих архівних довідках зазначено про те, що у Ягоднинському районі Магаданської області був встановлений єдиний для виробничих та не виробничих галузей промисловості та народного господарства районний коефіцієнт 1,7. Також, відомості про районний коефіцієнт зазначено у довідці про заробітну плату за 1994 рік.

А тому, заробітна плата після 1992 року, у разі доцільності її врахування поряд з іншими періодами до 2000 року, повинна враховуватись за виключенням районних коефіцієнтів та північних надбавок.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідачем взагалі відмовлено у врахуванні заробітної плати позивача, відповідно до наданої довідки від 30.06.2021 №Ш-12/1044, як за період до 01.01.1992, так і після зазначеної дати, що порушує права позивача на належне пенсійне забезпечення.

При цьому, суд зазначає, що позовні вимоги про урахування заробітної плати за період з 05.03.1984 по 31.12.1989 та з 01.02.1991 по 31.12.1997 не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч.1 ст.40 Закону №1058-IV, за бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Тобто, лише 60 календарних місяців страхового стажу із періоду з 05.03.1984 по 31.12.1989 та з 01.02.1991 по 31.12.1997 можуть бути враховані під час обрахунку пенсії позивача.

При цьому, саме на відповідача чинним законодавством покладено обов`язок визначити ті 60 календарних місяців страхового стажу по 30 червня 2000 року, які можуть бути та будуть враховані при призначенні та обрахунку розміру пенсійної виплати, відповідно до чинного законодавства України.

За таких обставин, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача буде досягнуто шляхом зобов`язання відповідача провести з 14.11.2021 перерахунок та виплату пенсії позивачу з урахуванням заробітної плати зазначеної в архівній довідці від 30.06.2021 №Ш-12/1044, виданої архівним відділом адміністрації Ягоднинського міського округу Магаданської області.

Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, то суд такі доводи відхиляє, оскільки з 14.11.2021 позивачу лише призначено пенсію, а тому позивач у день призначення пенсії об`єктивно не мав змоги дізнатися які складові враховано під час призначення пенсії, а які ні.

Суд зазначає, що у даному випадку позивач без зайвих зволікань 03.02.2022 звернувся до відповідача з заявою, в якій ставив питання про перерахунок пенсії. Листом від 30.03.2022 позивача повідомлено про відмову в перерахунку пенсії та роз`яснено причини такої відмови.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем дотримано процесуальних строків звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в перерахунку та виплаті пенсії за віком ОСОБА_1 , із зарахуванням періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 05.03.1984 по 01.03.1990.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 14.11.2021 перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 із зарахуванням періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 05.03.1984 по 01.03.1990 у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців, та з урахуванням заробітної плати зазначеної в архівній довідці від 30.06.2021 №Ш-12/1044, виданої архівним відділом адміністрації Ягоднинського міського округу Магаданської області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова