Справа № 160/9175/22
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
11 липня 2022 р.Справа №160/9175/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши в м.Дніпрі в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Командира Військової частини НОМЕР_3, третя особа: яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Військова частина НОМЕР_4 про зобов`язання вчинити певні дії, -
01 липня 2022 року, засобами поштового зв`язку, до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Командира Військової частини НОМЕР_3, третя особа: яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Військова частина НОМЕР_4, в якій позивач просить суд:
- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_3 звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , військове звання солдат, НОМЕР_5 з військової служби за станом здоров`я на підставі підпункту "б" пункту 1 частини четвертої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/9175/22 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви.
08 липня 2022 року, засобами поштового зв`язку, до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій заявник просить суд заборонити командуванню військової частини НОМЕР_4 місто Дніпро виписувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , військове звання солдат, НОМЕР_5 із стаціонарного лікування до моменту складання висновку судової експертизи про його придатність до військової служби.
В обґрунтування даної заяви зазначив, що відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 , проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3. Під час проведення мобілізації медичний огляд не проводився. Факт не проведення медичного огляду підтверджується відсутністю будь-яких документів на підтвердження проведення такого огляду. 31 травня 2022 року третя особа надала заявнику довідку військової-лікарської комісії, де вказано, що він обмежено придатний до військової служби. Вказує, що має хронічні захворювання, за станом свого здоров`я не придатний до військової служби. Наразі перебуває на лікуванні у військовій частині НОМЕР_4 у м. Дніпро, а тому доцільним є вжиття заходу забезпечення позову у вигляді заборони командуванню військової частини НОМЕР_4 м. Дніпро виписувати заявника із стаціонарного лікування до моменту складання висновку судової експертизи про його придатність до військової служби.
За правилами частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною 2 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.
Таким чином, розгляд заяви про забезпечення позову у судовому засіданні здійснюється виключно у разі, якщо матеріали адміністративної справи та заяви про забезпечення позову перешкоджають можливості об`єктивного розгляду заяви без участі сторін.
Проте, у даному випадку, дослідивши матеріали позовної заяви та заяву про забезпечення позову, суд вважає за можливе розглянути вказану заяву без повідомлення учасників справи.
Розглянувши подану заяву та перевіривши матеріали адміністративного позову, суд зазначає наступне.
Частиною 1, 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч. 4 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до положення ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, перевіряє чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.
Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.
Аналогічна правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 19.06.2018 у справі 826/9263/17.
Верховний Суд у постанові від 15.12.2021 у справі №640/9218/21 зазначив, що заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, а також застосовані у дозволений законодавством спосіб.
Згідно із положеннями пунктів 1,2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, під час дії особливого періоду: б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час, за винятком випадків, визначених положеннями про походження громадянами України військової служби; під час воєнного стану: б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.
Військово-лікарська комісія (ВЛК) - це військово-медичні установи, що створені для проведення військово-лікарської експертизи, яка полягає в проведенні медичного огляду (включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, з винесенням письмового висновку (постанови)) (пункт 1.1 глави 1 розділу II «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", затвердженої наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року № 402).
Направлення на медичний огляд проводиться, зокрема: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами ( пункт 6.1 глави 6 розділу II Положення).
Військовослужбовці оглядаються ВЛК у військових лікувальних закладах за територіальним принципом, у тому числі за місцем лікування, навчання, перебування у відрядженні, за місцем проведення відпустки (пункт 6.6 глави 6 розділу II Положення).
У разі коли військовослужбовці, які звільняються з військової служби, визнані непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, ВЛК приймає постанову (висновок) про: тимчасово непридатний до військової служби. Потребує лікування (динамічного спостереження) на термін до (указати дату); підлягає направленню на додаткове медичне обстеження та повторний медичний огляд; непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час; непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.
Постанови ВЛК, які не підлягають затвердженню (контролю) штатною ВЛК, оформляються в день медичного огляду і видаються на руки особі, що пройшла медичний огляд, або в установленому порядку направляються у військову частину. Свідоцтво про хворобу (довідка ВЛК) з постановою, які підлягають затвердженню (контролю) штатною ВЛК, направляються на затвердження (контроль) не пізніше 5-денного терміну після медичного огляду. Свідоцтво про хворобу, довідка ВЛК із затвердженою постановою не пізніше ніж через два дні після їх затвердження та одержання із штатної ВЛК висилаються командиру військової частини, у якій проходить службу військовослужбовець, що пройшов медичний огляд, або начальнику, який направив його на медичний огляд, або видаються на руки представникам військових частин за наявності у них підтверджуючих документів (про те чи підлягає постанова затвердженню ВЛК визначено в Положенні).
Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Як встановлено судом, заявником обрано спосіб забезпечення позову шляхом заборони командуванню військової частини НОМЕР_4 виписувати його із стаціонарного лікування, однак визначальним предметом судового оскарження та розгляду є зобов`язання саме командира військової частини НОМЕР_3 звільнити його з військової служби за станом здоров`я.
При цьому, саме під час судового розгляду справи по суті підлягає встановлення порушення прав позивач, станом на момент звернення позивача до суду відповідачем - Командиром Військової частини НОМЕР_3.
Таким чином, такий захід забезпечення позову не можна вважати співмірним до позовних вимог.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а тому відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі №160/9175/22 за позовом ОСОБА_1 до Командира Військової частини НОМЕР_3, третя особа: яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Військова частина НОМЕР_4 про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко