Справа № 360/3864/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року справа №360/3864/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі №360/3864/21 (головуючий І інстанції Свергун І.О.) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

-визнати дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 (Луганський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки) щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності і звільнення з військової служби протиправними;

-скасувати, як незаконні, накази ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) № 158 (по стройовій частині) від 13.07.2021 та № 32-РС (по особовому складу) від 12.07.2021 в частині, що стосується позивача;

-поновити ОСОБА_1 на посаді старшого водія відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1);

-зобов`язати Луганський обласний військовий комісаріат (Луганський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки) виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 13.07.2021 до дня поновлення в посаді.

В обґрунтування позову зазначив, що проходив військову службу за контрактом у відповідача на посаді старшого водія відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1.

Звернувся до відповідача з проханням звільнення в зв`язку з тим, що відслужив 24 місяці служби за контрактом і має право на звільнення, на що отримав відповідь, що буде реорганізація військових комісаріатів і позивачу запропонують продовжити контракт з іншою структурою (правонаступником військових комісаріатів), або звільнять його з лав ЗСУ.

Однак, протягом трьох місяців позивачу не запропонували укласти новий контракт і не звільнили позивача.

23 червня 2021 року позивач відправив рапорт про звільнення до відповідача.

Наказами, що оспорюються позивачем, ОСОБА_1 звільнено у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність) пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Однак, під час виконання службових обов`язків позивач не вчиняв будь якого порушення, не притягався до дисциплінарної відповідальності, тому вважає, що його незаконно звільнили.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.07.2021 № 272 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині накладення дисциплінарного стягнення - звільнення з військової служби через службову невідповідність, на старшого водія відділу забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 старшину ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.07.2021 № 32-РС в частині звільнення з військової служби в запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність) старшини військової служби за контрактом ОСОБА_1 , старшого водія відділу забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано протиправним та скасовано наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.07.2021 № 158 в частині виключення старшини військової служби за контрактом ОСОБА_1 , старшого водія відділу забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 зі списків особового складу Луганського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та всіх видів забезпечення.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого водія відділу забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 з 14.07.2021.

Стягнуто з Луганського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь позивача середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 14.07.2021 по 12.10.2021 в сумі 37431,94 грн з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Аналіз норм Дисциплінарного статуту Збройних Сил України свідчить, що проведення службового розслідування не має імперативного характеру, а отже не є обов`язковим. Тому в разі коли ступінь провини не потребує доказів, службове розслідування може не проводитися, окрім випадків, коли Порядком визначено обов`язкове призначення проведення службового розслідування.

Факт невиконання позивачем службових обов`язків встановлено при проведенні засідання атестаційної комісії.

За даними службової картки на позивача раніше накладалися дисциплінарні стягнення: 02.03.2021 - сувора догана; 30.03.2021 - зауваження; 08.07.2021 - сувора догана.

Позивач не надав суду доказів оскарження цих дисциплінарних стягнень.

Отже, з урахуванням раніше накладених дисциплінарних стягнень та систематичного порушення військової дисципліни позивачем військовий комісар мав усі законні підстави для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді «звільнення з військової служби через службову невідповідність.

В зв`язку з тим, що позивач неодноразово звертався до керівництва із заявами про звільнення зі служби за власним бажанням, тому суд першої інстанції мав врахувати цей факт і змінити формулювання причин звільнення позивача, а не поновлювати його на службі всупереч його волі залишити службу за власним бажанням.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача щодо задоволених позовних вимог, не надаючи оцінку судовому рішенню в частині відмови в задоволенні позову, яка сторонами не оскаржується.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

21.03.2016 між позивачем та Міністерством оборони України в особі військового комісара Луганського обласного військового комісаріата укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу, строк контракта - до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію (арк. спр. 11-13).

Згідно з довідкою Луганського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 28.08.2021 № ВП/994 ОСОБА_1 дійсно проходив військову службу в Луганському обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, у Збройних Силах України з 21.03.2016 по 13.07.2021 (арк. спр. 60).

Позивач ОСОБА_1 займав посаду старшого водія відділу забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_1 звернувся до начальника відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 з рапортом від 23.06.2021 про клопотання перед вищим командуванням про звільнення його з лав ЗСУ у запас на підставі п.п. «й» п. 2 ч. 5 ст 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, який уклав контракт про проходження військової служби терміном до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію та вислужив 24 місяці з дати укладання контракту (арк. спр. 14). Вказаний рапорт вручено уповноваженій особі відповідача 24.06.2021 (арк. спр. 15).

10.07.2021 начальником відділу забезпечення майором ОСОБА_2 подано рапорт на ім`я військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності, зокрема, старшого водія відділу забезпечення старшини ОСОБА_1 у зв`язку з нереагуванням на зауваження та невиконанням поставлених завдань (арк. спр. 66).

Згідно з витягом з протоколу засідання атестаційної комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.07.2021 № 7 рекомендовано військовому комісару Луганського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині непорушного додержання Військової присяги, сумлінного та чесного виконання військового обов`язку, відданого служіння Українському народові, беззастережного виконання наказів командирів (начальників), поводження з гідністю і честю, накласти на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення - звільнення з військової служби через службову невідповідність (арк. спр. 61-62).

Згідно з наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.07.2021 № 272 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» відповідно до статей 4, 12, 45, 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог статей 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині непорушеного додержання Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінного та чесного виконання військового обов`язку, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України в частині додержання Конституції України та законів України, військової присяги, відданого служіння Українському народові, беззастережного виконання наказів командирів (начальників), поводження з гідністю і честю, недопущення самому і стримування інших від негідних вчинків на старшого водія відділу забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 старшину ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення з військової служби через службову невідповідність (арк. спр. 55-57).

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) від 12.07.2021 № 32-РС старшину військової служби за контрактом ОСОБА_1 , старшого водія відділу забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1, звільнено з військової служби у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність) (арк. спр. 67).

Відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 13.07.2021 № 158 старшину військової служби за контрактом ОСОБА_1 , старшого водія відділу забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1, звільненого наказом військового комісара Луганського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по особовому складу) від 12.07.2021 № 32-РС у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через службову невідповідність), виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 13.07.2021 (арк. спр. 16).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що спірні накази, так і витяг з протоколу атестаційної комісії від 12.07.2021 містять лише загальні формулювання про порушення позивачем військової дисципліни та неналежне виконання службових обов`язків, без зазначення конкретних обставин вчинення дисциплінарного проступку. В службовій картці відсутні відомості про ознайомлення позивача з наказами про накладення дисциплінарних стягнень, що передували звільненню, а відповідачем не надано ані наказів, ані доказів доведення до відома позивача зазначених дисциплінарних стягнень.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XIІ. (далі - Закон №2232)

На підставі частини першої статті 19 Закону №2232 військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Згідно з підпунктом «д» пункту 1 частини п`ятої статті 26 Закону №2232 Контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах у мирний час через службову невідповідність.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, згідно з преамбулою якого цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту. Положення Статуту поширюються на громадян, звільнених з військової служби у відставку або у запас з правом носіння військової форми одягу, під час носіння ними військової форми одягу. Дія цього Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Згідно з частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

На підставі пункту «ж» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців може бути накладено таке дисциплінарне стягнення, як звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Відповідно до статті 83, абзацу 1 статті 84, абзацу 1 та 3 статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування.

Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Отже, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може передувати проведення службового розслідування, яке має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення.

Формулювання «може передувати службове розслідування» свідчить про дискрецію суб`єкта владних повноважень у вирішенні питання про призначення чи непризначення службового розслідування.

Дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Статтею 87 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість притягнення до дисциплінарної відповідальності безпосередньо винних осіб (стаття 91 Дисциплінарного статуту).

Про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення (стаття 97 Дисциплінарного статуту).

Підсумовуючи викладене, суд погоджується з доводами апелянта, що проведення службового розслідування під час розгляду питання щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є його правом, не обов`язком.

При цьому службове розслідування - це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Відповідно, при вирішенні питання щодо призначення чи не призначення проведення службового розслідування керівник у кожному конкретному випадку має враховувати наявність чи відсутність об`єктивних даних, підтверджених належними та допустимими доказами, які у своїй сукупності беззаперечно свідчать про вчинення особою дисциплінарного проступку, тобто чи досягнута мета проведення службового розслідування в інший спосіб без проведення такого розслідування.

Між тим, коли службове розслідування не призначається, то в будь-якому разі вчинення особою дисциплінарного проступку має підтверджуватися належними та допустимими доказами.

Як свідчать матеріали справи відповідачем не надано жодного належного доказу в підтвердження вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Спірні накази про звільнення позивача взагалі не містять обставин неправомірної поведінки військовослужбовця, не зазначено, які накази командирів (начальників) позивач не виконав, в чому полягало неналежне виконання службових обов`язків позивачем, не зазначений зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є), вина військовослужбовця, причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась, вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено, причини та умови, що сприяли правопорушенню тощо.

В наказах та в протоколі атестаційної комісії від 12.07.2021 зазначені лише загальні формулювання про порушення позивачем військової дисципліни та неналежне виконання службових обов`язків, без зазначення конкретних обставин вчинення дисциплінарного проступку.

Таким чином, оскаржені накази взагалі не містять конкретної інформації, в чому полягає службова невідповідність позивача, тобто накази не відповідають критеріям обґрунтованості.

Відповідач, в обґрунтування своїх доводів посилається на незняті дисциплінарні стягнення, які мав позивач на час звільнення.

Дійсно, в службовій картці позивача у розділі «Стягнення» містяться записи: 1) сувора догана, наказ від 02.03.2021 № 20; 2) зауваження, наказ від 30.03.2021 № 30; 3) сувора догана, 08.07.2021 - усно (арк. спр. 59).

Однак, відповідачем не надано жодного доказу доведення цих наказів до позивача, як того вимагає Дисциплінарний Статут.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За обставинами цієї справи суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржених наказів про звільнення позивача, а тому з врахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання протиправними та скасування наказів про звільнення позивача через службову невідповідність.

Оскільки накази є протиправними та підлягають скасуванню, позивач підлягає поновленню на посаді, з якої його було звільнено, а саме - старшого водія відділу забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1, з наступного дня після звільнення з посади, тобто з 14.07.2021.

Суд не приймає доводи апелянта про можливість зміни формулювання причин звільнення позивача в спірних наказах, оскільки ці доводи суперечать приписам нормативно-правових актів.

В частині розрахунку середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу судове рішення не оскаржується, тому оцінка правильності цього розрахунку судом апеляційної інстанції не надається.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктом 1 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства Українине підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Таким чином зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 139, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі №360/3864/21- залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі №360/3864/21- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 07 липня 2022 року, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 07 липня 2022 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв