Справа № 813/4281/17
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
07 липня 2022 року справа №813/4281/17
Львівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючої судді Крутько О.В.,
за участю секретаря судового засідання Савки В.А.,
представника відповідача Шаркаєвої Х.С.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу
до Головного управління ДПС у Львівській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2018 позовні вимоги задоволено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2018 апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду без змін.

Постановою Верховного Суду від 28.07.2021 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2018 у справі № 813/4281/17 скасовано. Справу № 813/4281/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - направлено на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 01.09.2021 справу № 813/4281/17 прийнято до розгляду, підготовче засідання у справі призначено на 30.09.2021.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що за результатами перевірки позивача контролюючим органом було встановлено порушення порядку подання до органів ДФС податкових декларацій та встановлено, що фізичною особою - платником податку ОСОБА_1 за 2013 рік податкові декларації до Бродівського відділення Буської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області не подавалися, чим допущено порушення п.176 (б, в) ст.176, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України, фізичною особою - платником податку ОСОБА_1 не забезпечено зберігання документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податку з доходів фізичних осіб та не пред`явлено для перевірки документи і відомості, пов`язані з виникненням доходу в 2013 році від реалізації рухомого майна. Перевіркою достовірності відображених в додатку 2 до податкової декларації відомостей щодо здійснення фізичною особою платником податку операцій з продажу (обміну) об`єктів рухомого майна встановлено: в результаті порушення п.167.2 п.167, п.173.1, п.173.2, п.173.8 ст.173 Податкового кодексу України занижено суму податку з доходів фізичних осіб, яка підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету за 2013 рік в сумі 24702,50 грн. Перевіркою правильності визначення загального річного оподатковуваного доходу фізичної особи - платника податку, відображеного в податкових деклараціях, встановлено: декларації про майновий стан і доходи за 2013 року в податкову інспекцію не надавались. З 01 квітня 2014 року по 31 грудня 2015 року позивач перебував на загальній системі оподаткування та звітував до органів ДФС про відсутність господарської діяльності, подаючи нульові декларації. Так, перевіркою встановлено, що громадянином ОСОБА_1 в 2013 році об`єкти рухомого майна продавалися за посередництвом юридичних осіб (не комісіонерів), шляхом отримання довідок-рахунків (без нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу рухомого майна). Враховуючи вищевикладене, на думку відповідача, фізична особа ОСОБА_1 , при здійсненні продажу власного рухомого майна за посередництвом юридичної особи (не комісіонера), мав самостійно нарахувати та сплатити податок з доходів фізичних осіб (5% від вартості реалізованого рухомого майна, зазначеного в довідці-рахунку) через банківські установи до бюджету за своєю податковою адресою.

Відповідач стверджує, що платником податків ОСОБА_1 не нараховано та не перераховано податок з доходів фізичних осіб за період, що перевірявся на суму 24702,50 грн., чим порушено п.167.2 ст.167, п.п.168.4.5 п. 168.4 ст.168 Податкового кодексу України. Указане, що в свою чергу свідчить про порушення податкового законодавства, а тому спірне податкове повідомлення-рішення є правомірним і підстав для його скасування немає. Просить відмовити у задоволенні позову.

30.09.2021 відкладено розгляд справи до 11.11.2021.

11.11.2021 відкладено розгляд справи до 14.12.2021.

14.12.2021 відкладено розгляд справи до 25.01.2022.

25.01.2022 протокольними ухвалами замінено відповідача на Головне управління ДПС у Львівській області (код ЄДРПОУ ВП 43968090), закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду на 01.03.2022.

01.03.2022 відкладено розгляд справи на 14.04.2022.

14.04.2022 відкладено розгляд справи на 10.05.2022.

10.05.2022 відкладено розгляд справи на 09.06.2022.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. Клопотання задоволено.

09.06.2021 відкладено розгляд справи до 07.07.2022.

Представник відповідача проти позову заперечив з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають значення для справи, заслухавши представника відповідача, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

У період із 15.02.2017 року по 21.02.2017 року ГУ ДФС у Львівській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року. За результатами проведеної перевірки відповідачем було складено акт від 27.02.2017 року №164/13-00-13-04/ НОМЕР_1 , у якому зафіксовано, зокрема, порушення ОСОБА_1 п.167.2 п.167, п.173.1, п.173.2, п.173.8 ст.173 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку з доходів фізичних осіб, яка підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету за 2013 рік в розмірі 24702,50 грн.

Як випливає зі змісту акту від 27.02.2017 року №164/13-00-13-04/ НОМЕР_1 , перевіряючими було встановлено, що фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 в 2013 році, відповідно до довідок-рахунків, було реалізовано 15 транспортних засобів. Транспортні засоби фізичною особою платником податків ввозилися в Україну, як вантажний транспорт (товарної позиції 8704). Надалі ці транспорті засоби переобладнувалися в легкові пасажирські, з подальшим документальним оформленням та реалізацією в Україні вже як пасажирського. Позивачем в 2013 році транспортні засоби відчужувалися, шляхом отримання довідок-рахунків, в яких зазначено вартість реалізованих транспортних засобів. А тому, дохід від продажу об`єктів рухомого майна в даному випадку визначається виходячи з вартості транспортних засобів, зазначених в довідках-рахунках. Згадані транспортні засоби продавалися за посередництвом юридичних осіб (не комісіонерів), шляхом отримання довідок-рахунків (без нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Враховуючи вищевикладене, на думку контролюючого органу, фізична особа ОСОБА_1 , при здійсненні продажу власного рухомого майна за посередництвом юридичної особи (не комісіонера), мав самостійно нарахувати та сплатити податок з доходів фізичних осіб (5% від вартості реалізованого рухомого майна, зазначеного в довідці-рахунку) через банківські установи до бюджету за своєю податковою адресою.

Згідно інформації, отриманої від центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Бродівського району ГУ МВСУ у Львівській області всі реалізовані ОСОБА_1 автомобілі перебували у його власності. Покупцями транспортних засобів, реалізованих в 2013 році позивачем, виступали фізичні особи - громадяни. Якщо покупець автомобіля - звичайна фізична особа, то саме продавець повинен самостійно обчислити, перерахувати податок до бюджету та задекларувати отриманий дохід в декларації про майновий стан і доходи.

Таким чином, згідно акту перевірки, в порушення п.173.1-п.173.4 ст.173, п.173.8 ст.173, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України, ОСОБА_1 не визначено та не задекларовано в декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік отриманий дохід від продажу власного рухомого майна у сумі 494050,00 грн.

На підставі вказаного вище акту від 27.02.2017 року №164/13-00-13-04/, ГУ ДФС у Львівській області було винесено податкове повідомлення-рішення від 22.03.2017 року за № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 30877,75 грн. (24702,50 грн. податкового зобов`язання, 6175,25 грн. штрафних (фінансових) санкцій).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок оподаткування операцій з продажу або обміну рухомого майна визначено ст.173 Податкового кодексу України (надалі по тексту - ПК України у редакції спірного періоду), з урахуванням змін внесених Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення оподаткування при відчуженні транспортних засобів» від 02 жовтня 2012 року №5413-V1.

Згідно з п.173.1 ст.173 ПК України, дохід платника податку від продажу (обміну) об`єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, визначеною в п.167.2 ст.167 ПК України, тобто 5% від розміру отриманого доходу.

Відповідно до п.173.3 ст.173 ПК України, у разі якщо об`єкт рухомого майна продається (обмінюється) за посередництвом юридичної особи (її філії, відділення, іншого відокремленого підрозділу) або представництва нерезидента чи фізичної особи - підприємця, такий посередник виконує функції податкового агента стосовно подання до контролюючого органу інформації про суму доходу та суму сплаченого до бюджету податку в порядку та строки, встановлені для податкового розрахунку, а платник податку під час укладення договору зобов`язаний самостійно сплатити до бюджет подачок з доходу від операцій з продажу (обміну) об`єктів рухомого майна.

Згідно із підп.168.4.5 п.168.4 ст.168 ПК України, у разі нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу майна фізична особа, яка є відповідальною згідно з вимогами розділу IV ПК України за нарахування та утримання податку, сплачує (перераховує) його за своєю податковою адресою до відповідного бюджету.

Пункт 291.2 статті 291 ПК України визначає, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно пункту 291.3 статті 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку. Друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень (абзац перший-третій підпункту 2 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України)

Відповідно до підпункту 2 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об`єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності фізичної особи та оподатковані згідно з цією главою.

Згідно абзацу першого пункту 297.2 статті 297 ПК України нарахування, сплата та подання звітності з податків і зборів інших, ніж зазначені у пункті 297.1 цієї статті, здійснюються платниками єдиного податку в порядку, розмірах та у строки, встановлені цим Кодексом.

Суд встановив, що СГД фізична особа підприємець ОСОБА_1 з 01.01.2013 по 31.12.2013 перебував на обліку в Бродівському відділенні Буської ОДПІ як платник єдиного податку ІІ групи.

23.01.2014 ОСОБА_1 подав до Бродівського відділення Буської ОДПІ податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2013 рік (реєстраційний номер від 23.01.2014), якою задекларував загальну суму доходу за звітний (податковий) період у розмірі 510000,00 грн.

Згідно листа-довідки № 20/10 від 23.01.2018 Бродівського відділення Буської ОДПІ за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 до бюджету позивачем сплачено єдиний податок 2760 грн., єдиний соціальний внесок 1218,67 грн.

За правилами підпункту 2 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України позивач звільнявся від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об`єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності фізичної особи та оподатковані за Главою 1 розділу XIV Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до пункту 296.2 статті 296 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої та другої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строк, встановлений для річного податкового (звітного) періоду, в якій відображаються обсяг отриманого доходу, щомісячні авансові внески, визначені пунктом 295.1 статті 295 цього Кодексу.

Пункт 49.18 статті 49 Податкового кодексу України встановлює, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: підпункт 49.18.3. календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року; підпункт 49.18.4. календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу; підпункт 49.18.5. календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Податкова декларація платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2013 рік (реєстраційний номер від 23.01.2014) була подана платником єдиного податку ОСОБА_1 до контролюючого органу 23.01.2014. За доводами позивача саме у цій податковій декларації ним задекларовано доходи (об`єкт оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності, про які йдеться в акті перевірки. Податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування прийнято 22.03.2017, предметом документальної перевірки, на підставі якої було визначено таке грошове зобов`язання визначено своєчасність, достовірність та повноту нарахування та сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб, а отже, контролюючий орган повинен був при проведенні цієї перевірки надавати оцінку і податковій декларації платника єдиного податку, яка була подана за спірний період. Така оцінка податковим (фіскальним) органом не надавалась, а строки для визначення суми грошових зобов`язань платника податків на підставі вказаної декларації на дату прийняття оскаржуваного рішення закінчились.

14.04.2014 позивачем подано до Буської ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області, Бродівського відділення податкову декларацію про майновий стан і доходи за звітний (податковий) період 2013 рік, реєстраційний номер (а.с.64-65), якою задекларовано доходи, які включаються до загального річного оподатковуваного доходу у розмірі 11000,00 грн. Відповідач при розгляді справи не заперечив подання позивачем цієї декларації, проте згідно акту перевірки вона не була врахована контролюючим органом.

Згідно акту перевірки декларацію про майновий стан і доходи за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 ОСОБА_1 у податкову інспекцію не надавав, а спірну суму грошового зобов`язання визначено без здійснення перевірки задекларованих показників та без врахування вищевказаної декларації. У такому разі контролюючий орган мав би врахувати, що позивач є фізичною особою підприємцем, а строки подання такої декларації для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців закінчились через 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (2013 рік), а отже, на момент визначення спірної суми грошового зобов`язання (податкове повідомлення-рішення від 22.03.2017 № ) пройшло 1095 днів за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

Враховуючи зазначені доводи та долучені до справи докази, суд прийшов до висновку, що визначення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб здійснено без врахування поданої ним звітності, без дотримання строків, встановлений ст. 102 Податкового кодексу України, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Всупереч наведеним вимогам відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не спростовано позовні вимоги та аргументи позивача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду згідно квитанції про сплату № 12809 від 30.11.2017 сплатив 640,00 грн. судового збору, які слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 14, 77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 22.03.2017 № 3.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (, юридична адреса: 79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) 640,00 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VІ «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 11.07.2022.

Суддя Крутько О.В.