Справа № 752/28732/21
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа - Інспектор взводу № 1 роти № 6 батальйону №4 полку №1 УПП у м. Києві ДПП Піддубний Сергій Віталійович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - апелянт, позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Інспектора взводу №1 роти №6 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції у місті Києві Піддубного Сергія Віталійовича про скасування постанови серії БАА №920312 від 19.11.2021 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною шостою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач в обґрунтування позову зазначив, що 19.11.2021 року інспектор виніс постанову, якою притягнув його до відповідальності за правопорушення, якого він не вчиняв. Встановлені відповідачем у оскаржуваній постанові обставини, які стали підставою для висновку про порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, не відповідають дійсності. Позивач вказує, що зазначена постанова винесена безпідставно та доказів наявності в його діях правопорушення немає.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 21 січня 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою та посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги адміністративного позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві, та поруч із цим наголошує, що судом першої інстанції не повністю встановлені обставини, які мають значення для справи, зокрема не встановлений той факт, що інспектор відмовив позивачу в ознайомленні з матеріалами справи та доказами, які підтверджують, що позивач керував автомобілем із державним номерним знаком, закритим стороннім предметом, а також інспектор не розглянув справу про адміністративне правопорушення відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення (не відміряв відстань 20 метрів, щоб визначити видимість номерного знаку), чим порушив права позивача.

Позивач вважає, що наданий відповідачем до справи відеозапис події, не відповідає обставинам справи та не є належним доказом.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 червня 2022 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 05 липня 2022 року.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами в порядку письмового провадження.

Позивачем подано до суду клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін від 01.07.2022 року (вх.№24436), в якому ОСОБА_1 просить суд розглянути справу у судовому засіданні за участі апелянта. Колегія суддів не вбачає підстав для призначення справи до розгляду у відкритому судовому засіданні, оскільки суд першої інстанції розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін), а також апелянтом в клопотанні не наведено жодних обґрунтувань необхідності розгляду справи в судовому засіданні.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено відсутності його вини та складу правопорушення, а також порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Дана справа належить до категорії термінових справ, передбачених статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає розгляду з урахуванням особливостей, передбачених параграфом 2 глави 11 КАС України.

Згідно частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та у разу, зокрема, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участі.

Перевіривши повноту встановлення Голосіївським районним судом міста Києва фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 19.11.2021 інспектором взводу №1 роти №6 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Піддубним С.В. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 920312 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною шостою статті 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що ОСОБА_1 о 08:50 керував транспортним засобом «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_1 в місті Києві, рухаючись по бульвару Чоколівському, 14, при цьому задній державний номерний знак був закритий стороннім предметом - металевою сіткою, чим порушено вимоги п. 2.9.«в» ПДР.

Вважаючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законам України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3, 5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене статтею 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З оскаржуваної постанови вбачається, що позивач 19.11.2021 року о 08:50 керував транспортним засобом, рухаючись за адресою: м. Київ, бульвар Чоколівський, 14, при цьому задній державний номерний знак був закритий стороннім предметом - металевою сіткою, чим порушено пункт 2.9 ПДР. (а.с.6).

Відповідно до підпункту 2.9.(в) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Так, зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги не вбачається заперечень з боку позивача, що під час зупинки інспектором його автомобіля, задній номерний знак транспортного засобу дійсно був закритий стороннім предметом, а саме - металевою сіткою. Разом з тим позивач оскаржує постанову з підстав порушення, на його думку, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем наданий запис фіксації з камери АА-00419.

Переглядом відеозапису з нагрудної камери інспектора колегією суддів встановлено, що зафіксовано період часу, коли інспектор підійшов до автомобіля позивача, та момент винесення постанови.

Водночас, судова колегія оцінює усі докази та враховує фактичні обставини, доводи сторін, підстави, на яких базуються позовні вимоги позивача.

Виходячи з такого, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги зводяться виключно до незгоди позивача з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Водночас, апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які зазначені в позовній заяві та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга позивача не містить.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходячи з відсутності заперечень з його боку стосовно закриття номерного знаку автомобіля стороннім предметом. Зазначені обставини колегія суддів вважає доведеними.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 січня 2022 року у справі №752/28732/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Л.О.Костюк

О.Є.Пилипенко