Справа № 692/358/22
Суддя: ЛЕВЧЕНКО Л. О.
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 692/358/22
Провадження № 2-а/692/11/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року смт. Драбів

Драбівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Левченко Л.О.

за участю секретаря Савенко О.В.

розглянувши в судовому засіданні (в спрощеному порядку) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ВПД №1 Золотоніського РВП Головного управління Національної поліції в Черкаській області, поліцейського СРПП ВПД №1 старшого сержанта поліції Грінька В.І. про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Позовну заяву обґрунтовує тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 592130 від 26 березня 2022 року на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн. за керування 26 березня 2022 р. о 22:40 год. в с. Шрамківка, по вулиці Іванівській, транспортним засобом без реєстраційного талону на транспортний засіб та будучи позбавленим права керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 4 ст. 126 КУпАП. Із винесеною постановою позивач не згоден, вказує, що накладене адміністративне стягнення не відповідає фактичним обставинам справи та діючим нормам законодавства, а дану постанову вважає незаконною та такою що підлягає скасуванню, оскільки не керував транспортним засобом та не здійснював рух на ньому. Зазначає, що 26.03.2022 року, близько 10:00 години ранку, позивач, будучи особою, яка притягувалась до адміністративної відповідальності на протязі року за ч. 1 ст. 130 КУпАП та позбавленою права керування транспортними засобами, спільно з іншими особами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на автомобілі DAWOO LANOS,д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого був ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 сидів збоку на пасажирському сидінні, поїхали на автозаправку. По дорозі автомобіль вийшов з ладу, тому водій вимушено здійснив зупинку на узбіччі в с. Шрамківка, по вулиці Іванівській. У цей час до них під`їхав патрульний автомобіль поліції. На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 надав свідоцтво про реєстрацію права власності на автомобіль, а ОСОБА_2 - водійське посвідчення. На питання працівників поліції чому за кермом інший водій, а не власник, ОСОБА_1 пояснив, що позбавлений права керування транспортними засобами в минулому та він не керував автомобілем. Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння, на що той відмовився. Після цього працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП. ОСОБА_1 надавав пояснення, але в протоколі його пояснення не зазначені, свідки, які були на місці події ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у протокол не внесені. Копію протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП працівники поліції вручили особисто ОСОБА_1 . Інших протоколів відносно ОСОБА_1 працівники поліції не складали.

Позивач вважає, що склад адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП поліцейським під час винесення постанови не доведений, оскільки до Постанови не додається належних доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та що він був позбавлений права керування, а відеозаписи, що можуть бути додані представниками поліції під час розгляду справи в суді, в силу практики Верховного суду не можуть вважатися належними доказами, оскільки у постанові не вказано технічний засіб, яким здійснювалася відеофіксація. Посилається на Постанову Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 175/1982/16-а (2а/175/10/16) та правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 24 січня 2019 року у справі № 428/2769/17, від 13 лютого 2020 року у справі № 524/9716/16-а та від 19 лютого 2020 року у справі № 524/1284/17. Також на положення КУпАП та КАС України щодо умов притягнення особи до адміністративної відповідальності та доказів і доказування в справах про адміністративне правопорушення. Вказує на виправлення щодо дати складення та часу скоєння, зазначені у постанові, наданій суду. Зазначає, що про наявність оскаржуваної постанови від 26.03.2022р. дізнався лише 18.04.2022р. під час ознайомлення його адвокатом Брусом С.М. у суді з матеріалами справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Тому просить поновити строк для оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 592130 від 26 березня 2022 року та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 28.04.2022р. у відповідності до положень ч. 5 ст. 262 КАС України провадження по справі відкрите за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Відповідач ОСОБА_4 відзив на позовну заяву не надав.

У судовому засіданні 16.05.2022р. представник позивача адвокат Брус С.М. заявив клопотання про заміну неналежного відповідача поліцейського Грінька В.С. належним - ГУНП в Черкаській області. Позивач ОСОБА_1 клопотання представника позивача підтримав. Відповідач ОСОБА_4 заявлене клопотання підтримав.

Ухвалою суду від 16.05.2022р. замінено первісного відповідача ВПД №1 Золотоніського РВП Головного управління Національної поліції в Черкаській області, поліцейського СРПП ВПД №1 старшого сержанта поліції Грінька В.І. на належного відповідача Головне управління Національної поліції в Черкаській області та встановлено новому відповідачу строк на надання відзиву на позов.

Відповідач ГУНП в Черкаській області 24.05.2022р., за вх. № 1662/22-Вх, надав відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 у якому вважає, що даний позов до задоволення не підлягає. Зазначив, що постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 11.11.2021 року, у справі № 653/2810/21, ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1КУпАП та застосовано відносно позивача адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гри, з позбавленням права керування транспортними засобами. Зазначив положення ст.ст. 9, 251, 252, 247, 283 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення посадовою особою та оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, Положень Закону України «Про національну поліцію в частині визначення завдань та порядку діяльності поліції. Вказав на положення ПДР України про документи, що повинен мати при собі водій, на положення ЄСПЛ щодо обмежень, які покладаються на особу у зв`язку з керуванням нею транспортним засобом. Зазначив про положення законодавства щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, зафіксовані не в автоматичному режимі, постанова по яких виноситься поліцейським без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість позовних вимог. Вказав, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто на місці його вчинення у відповідності до ст. 276, 283 КУпАП та Інструкції оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн. Вважає, що належна фіксація вчинення адміністративного правопорушення може підтвердити правомірність накладення адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі, а саме записи технічних приладів та засобів, на підставі яких інспектором зроблено висновок про вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення. Також вважає, що з наявного відеозапису вбачається, що позивач, не заперечує стосовно того факту, що він керував автомобілем без реєстраційного документа на транспортний засіб та будучи позбавленим права керування транспортними засобами, а встановлені обставини свідчать про наявність в діянні ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. Вважає, що твердження позивача про те, що він дізнався про існування оскаржуваної постанови 18.04.2022 року не відповідає відомостям, вказаним у постанові серії БАВ № 592130 від 26.03.2022, де в графі щодо роз`яснення прав та отримання копії постанови, особою яка притягується до адміністративної відповідальності, міститься особистий підпис позивача, та що позивач отримав копію постанови особисто 26.03.2022р. й саме з цієї дати слід рахувати строки на оскарження даної постанови, які становлять 10 днів. А отже позивачем пропущений строк оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. За таких умов просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Стороною представником позивача адвокатом Брусом С.М. надано відповідь на відзив, у якій зазначено, що позивач з доводами відповідача та правовою оцінкою обставин не погоджується. Зазначає, що твердження про керування позивачем транспортним засобом без реєстраційного документу на транспортний засіб та посвідчення водія, будучи позбавленим права керування транспортними засобами не відповідає дійсним обставинам справи. Повторно надав своє пояснення щодо обставин справи, вказавши, що транспортним засобом не керував. Повторно вказав на неприпустимість використання відеозапису в якості доказу. Зазначив, що відповідачем долучено роздруківку постанови Генічеського районного суду Херсонської області від 11.11.2021р., яка не містить даних щодо особи, відносно якої вона винесена. Наголосив, що про існування оскаржуваної постанови від 26.03.2022р. дізнався лише 18.04.2022р. та вважає, що строки на оскарження постанови не пропущено. На задоволенні позовних вимог наполягав.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Брус С.М. не прибули. Від представника позивача Бруса С.М. за вх.№2184/22-Вх від 08.07.2022р. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, у якій той заявлені позовні вимоги підтримав, розгляд справи просив провести без участі позивача та його представника.

У судове засідання представник відповідача ГУНП в Черкаській області не прибув, про дату та час судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, заяв та клопотань не надсилав.

Тому суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін по справі.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши наведені в адміністративному позові, відзиві на позов та відповіді на відзив обставини, вивчивши надані сторонами докази на підтвердження своєї правової позиції приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 26.03.2022року поліцейським СРПП ВПД №1 старшим сержантом поліції Гріньком Василем Івановичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ № 592130 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн.

Згідно фабули адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 26.03.2022р., (точний час встановити неможливо, оскільки в даній графі маються виправлення), в с. Шрамківка, по вул. Іванівська керував транспортним засобом DAWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_1 не маючи реєстраційного талона на транспортний засіб та будучи позбавленим права керування, чим порушив п. 2.1А, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Частина 4 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно п. 2.1 А ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно із ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Крім того, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місцепроживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місцевчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно положень ст. 286 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Позивач заперечує факт скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та вказує, що за вказаних у постанові серії БАВ № 592130 від 26.03.2022р. обставин транспортним засобом не керував, за кермом перебувала інша особа. Відносно позивача було складено протокол за ч. 2 ст. 130 КУпАП, інші матеріали не складались. Про наявність постанови позивач дізнався тільки 18.04.2022р. під час ознайомлення з матеріалами справи за ч. 2 ст. 130 КУпАП у суді. Таку постанову не отримував. Звертає увагу на відсутність доказів його керування транспортним засобом та наявні у постанові виправлення.

Відповідач вважає постанову обґрунтованою, вину позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП доведеною та що позивачем пропущено строк оскарження постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративнимправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) діячи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Суд звертає увагу, що зазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Постановасерії БАВ № 592130 від 26.03.2022р. не містить посилання на жодні докази на підтвердження винуватості особи. Вказана постанова має виправлення в частині часу її винесення посадовою особою відповідача та у часі скоєння правопорушення.

У той же час стороною відповідача в якості доказів скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП позивачем надано оптичний диск з відеодоказами та копію постанови Генічеського районного суду Херсонської області від 11.11.2021р. по справі 653/2810/21, якою особу визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу з позбавленням керування транспортними засобами.

Суд зазначає, що вказана копія постанови Генічеського районного суду Херсонської області не може бути належним доказом у даній справі, оскільки є знеособленою - тобто не містить відомостей про особу, відносно якої винесена, оскільки особа правопорушника зазначена як ОСОБА 1, її зв`язок з особою позивача ОСОБА_1 належним чином не підтверджено. Також вказана постанова належним чином не засвідчена та не містить відомостей про вступ її в законну силу.

Щодо наданих стороною відповідача відеодоказів, то слід зазначити, що на оптичному диску наявні 2 відео файли довжиною 0 хв. 32 с. та 0 хв. 26 с. З першого відео файлу вбачається, що відбувається спілкування, під час якого встановлюється особа ОСОБА_1 та зазначається про наявність підозри перебування у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 пропонується пройти огляд на місці, на що той відмовляється, а також пропонується пройти огляд у медичному закладі, на що ОСОБА_1 погоджується, на цьому запис обривається. Другий відеозапис розпочинається у невідомому приміщенні де наявний прилад алкотестер, особою за межами об`єктива сповіщається результат огляду 1,7, на цьому запис обривається. Таким чином надані відеозаписи жодним чином не відповідають на питання, чи здійснював ОСОБА_1 керування транспортним засобом DAWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_1 , за обставин вказаних у постанові серії БАВ № 592130 від 26.03.2022р. та чи після саме такого керування було здійснено зупинку транспортного засобу. Вказані відеозаписи є фрагментарними та неповними, оскільки розпочаті не з моменту виявлення правопорушення та закінчені до моменту складення протоколу про адміністративне правопорушення або постанови про адміністративне правопорушення, що стала предметом розгляду суду. Як не зафіксовано на даних відео факт вручення ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно положень п. 5 Р.ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018р.включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо), таким чином надані відеозаписи вчинено з порушенням вимог Інструкції.

Суд зазначає, що приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, що відповідає висновкам Верховного суду, викладеним у постанові № 524/9716/16-а від 13 лютого 2020 року.

Тому наданий оптичний диск з відофайлами не може бути належним та допустимим доказом позиції відповідача у даній справі та не може бути прийнятий судом.

Згідно фабули копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 065365 від 26.03.2022р., в с. Шрамківка по вул. Іванівській, 26.03.2022р., о 10:30 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, під час проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння результат 1,7 проміле.

Згідно положень ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Драбівського районного суду від 16.05.2022р. по справі № 692/246/22 провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Судом було досліджено обставини справи, що мали місце в АДРЕСА_1 , за участі ОСОБА_1 та встановлено, що подія мала місце 26.03.2022р. о 10:30 год., при цьому ОСОБА_1 транспортним засобом не керував.

Тому суд не вважає доведеним обставину - час перебування ОСОБА_1 26.03.2022р. в с. Шрамківка, по вул. Іванівська, та обставину керування ним транспортним засобом, як про це зазначено в оскаржуваній постанові.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин, що також відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.11.2018 по справі № 524/5536/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем не надано достатніх доказів, які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Суд вважає, що відповідачем під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було порушено вимоги ст. 245 КУпАП, а саме: не повно з`ясовано обставини справи.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі "Алене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі № 816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд вважає, що стороною відповідача не доведено належними доказами поза розумним сумнівом правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки не доведено як факту позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, так і керування ним транспортним засобом за обставин, вказаних у постанові серії БАВ № 592130 від 26.03.2022р. Надані відповідачем докази на підтвердження вини позивача у скоєнні інкримінованих правопорушень не можуть бути прийняті з зазначених вище мотивів. Окрім того, факт згоди пройти огляд для визначення стану сп`яніння не є належним підтвердженням факту керування особою транспортним засобом, як про це зазначив відповідач.

Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову.

Щодо твердження сторони відповідача про закінчення строків для оскарження постанови про адміністративне правопорушення слід зазначити, що відповідно до положень ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. Оскаржувана постанова у графі про отримання її копії містить зразок особистого підпису особи без його розшифровки та не містить відомостей про дату отримання копії постанови. Згідно п. 5.22. ДСТУ 4163:2020 «Вимоги до оформлення документів», чинного від 01 вересня 2021 року, реквізит «підпис» має містити найменування посади особи, яка підписує документ (у повній формі, якщо документ надрукований не на бланку, у скороченій на документі, надрукованому на бланку), особистий підпис (окрім електронних документів), власне ім`я і прізвище. Окрім того, суд зазначає, що зразок підпису особи, що міститься у графі про роз`яснення положень ст. 268, 289 КУпАП візуально не відповідає зразку підпису особи у графі про отримання копії постанови. Позивач заперечує як факт винесення постанови серія БАВ № 592130 від 26.03.2022р. у його присутності, так і факт її отримання 26.03.2022р., стверджуючи, що відомості про наявність постанови отримав лише 18.04.2022р. Надані відповідачем матеріали безсумнівно дане твердження не спростовують і вищевказані факти не підтверджують. Тому суд погоджується з твердженням позивача щодо часу, коли йому стало відомо про існування оскаржуваної постанови - 18.04.2022 року. Тому суд, вважає за можливе поновити пропущений строк звернення до суду.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, враховуючи те, що позовні вимоги задоволено, суд приходить до висновку про те, що у відповідності до ст. 139 КАС України судовий збір має бути стягнутий із відповідача Головного Управління Національної поліції в Черкаській області на користь позивача у розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 78, 242, 244, 245, 246, 255, 286 КАС України, ст.ст. 126, 245, 247 п.1, 280, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимісерії БАВ № 592130 від 26 березня 2022р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП закрити.

Стягнути з Головного Управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відшкодування витрат по сплаті судового збору у розмірі 496 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН: невідомо.

Відповідач:Головне Управління Національної поліції в Черкаській області, , адреса: 18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57.

Суддя Л.О. Левченко