Справа № 205/1617/22
Суддя: Терещенко Т. П.
Дата ухвалення: 2022-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

05.07.2022 Єдиний унікальний номер 205/1617/22
Провадження № 2-адр/205/1/22
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 липня 2022 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді - Терещенко Т.П.,
за участю секретаря судового засідання Кривозуб О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі матеріали адміністративної справи за клопотанням представника позивача адвоката Макаренка Олександра Анатолійовича про розподіл судових витрат у адміністративний справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
24 червня 2022 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська розглянута з ухваленням судового рішення адміністративна справа № 205/1617/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
В той же день представник позивача - адвокат Макаренко О.А. надав до суду клопотання про надання часу для долучення доказів судових витрат на надання правової допомоги з посиланням на ч. 7 ст. 139 КАС України.
29 червня 2022 року представник позивача - адвокат Макаренко О.А. надав до суду клопотання про розподіл судових витрат понесених позивачем, в якому просив суд долучити до матеріалів справи докази понесених судових витрат на оплату гонорару адвоката та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. В обґрунтування клопотання зазначив, що 18 лютого 2022 року між ним та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого гонорар адвоката становить 3 000 грн., який клієнт частково сплатила на його рахунок.
Представник позивача подав до суду заяву про розгляд клопотання про розподіл судових витрат понесених позивача без його участі.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення судового розгляду не подав, а тому відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України його неявка не є перешкодою для судового розгляду.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи та клопотання представника позивача, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 2 статті 16 КАС України передбачено, що представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Згідно з положеннями ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Частинами 2 та 3 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ч. ч. 4, 5, 6 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Водночас в силу вимог ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Крім того, згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частинами 7, 9 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.
При цьому покладення обов`язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не можуть нівелювати положень статті 139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.
Згідно із ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З матеріалів справи вбачається, що правову допомогу ОСОБА_1 у зазначеній справі на підставі договору про надання правової допомоги від 18 лютого 2022 року надавав адвокат Макаренко О.А. відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ЛВ № 002024 від 23 жовтня 2020 року та ордеру на надання правничої (правової) допомоги Серії ВС № 1128678 від 18 лютого 2022 року (а. с. 21-22, 37-38).
Предметом договору, зокрема, є надання правової допомоги в обсязі та на умовах, що визначені цим договором у судовій справі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 04/171 від 02 лютого 2022 року винесеної Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради.
Пунктом 4.1 Договору передбачено, що клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 3 000 грн., тобто у фіксованому сторонами розмірі (а. с. 37-38).
Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.
Крім того, чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.
Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц зазначила про те, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Також судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2статті 137 ЦПК України).
Аналізуючи документи, надані представником позивача на підтвердження витрат на правову допомогу, враховуючи критерії оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката встановлені ч. 5 ст. 134 КАС України, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання представника позивача адвоката Макаренка О.А. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 134, 139 КАС України, суд
Клопотання представника позивача адвоката Макаренка Олександра Анатолійовича про розподіл судових витрат у адміністративний справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: Т.П. Терещенко