Справа № 260/1808/21
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 260/1808/21 пров. № А/857/6531/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Обрізка І.М.,

Онишкевича Т.В.,

секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Плеханов З.Б.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Ужгород о 11 год 06 хв. 15 грудня 2021 року, повне судове рішення складено 21 грудня 2021 року, у справі №260/1808/21 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Офіс Генерального прокурора, Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

18.05.2022 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Закарпатської обласної прокуратури, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Офіс Генерального прокурора, Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області, просив стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та затримки виконання рішення суду, без обов`язкових відрахувань до бюджету, починаючи з 24.10.2014 по 30.04.2021 у сумі 2 876 791,26 грн., стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу та затримки виконання рішення суду за період з 01.05.2021 і до моменту фактичного поновлення на публічній службі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року позовна заява в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та затримки виконання рішення суду за період з 01.05.2021 і до моменту фактичного поновлення на публічній службі - залишено без розгляду за усною заявою позивача, заявленою у судовому засіданні.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року позов задоволено частково: стягнуто з Закарпатської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.10.2014 до 25.11.2020 в розмірі 758 002,80 грн ( сімсот п`ятдесят вісім тисяч дві гривні вісімдесят копійок).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Довідки Закарпатської обласної прокуратури від 04 березня 2021 року середня заробітна плата позивача, який працював в Прокуратурі Закарпатської області на посаді прокурора Іршавського району з 01 лютого 2005 року по 23 жовтня 2014 року становить 9928 гривень, а середньоденна заробітна плата склала 496,40 грн. Суд першої інстанції врахував, що відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 04.09.2013 №9884/0/14-13/13 про кількість робочих днів у 2014: у серпні 2014 року кількість робочих днів становила 20 днів, а у вересні - 22 дні, та зазначив, що час вимушеного прогулу, починаючи з дня, наступного після звільнення складає (з 24 квітня 2014 року по 25 листопада 2020 року) 1527 календарних днів.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.01.2021 виправлено в тексті судового рішення та в резолютивній частині, постановленого 15 грудня 2021 року по справі № 260/1808/21 описки та арифметичні помилки, а саме: замість «Час вимушеного прогулу, починаючи з дня, наступного після звільнення складає (з 24 квітня 2014 року по 25 листопада 2020 року) 1527 календарних днів. Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає до стягнення на користь позивача з відповідача, складає 758 002,80 грн. (496,40 грн. х 1527 днів)» «Стягнути з Закарпатської обласної прокуратури () м. Ужгород, вул. Коцюбинського,2-а на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1 АДРЕСА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.10.2014 року до 25.11.2020 року в розмірі 758 002,80 грн ( сімсот п`ятдесят вісім тисяч дві гривні вісімдесят копійок)» вважати вірним : «Час вимушеного прогулу, починаючи з дня, наступного після звільнення складає (з 24 квітня 2014 року по 25 листопада 2020 року) 1524 календарних днів. Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає до стягнення на користь позивача з відповідача складає 756513,60 грн. (496,40 грн. х 1524 днів)» «Стягнути з Закарпатської обласної прокуратури () м. Ужгород, вул. Коцюбинського,2-а на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 АДРЕСА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.10.2014 року до 25.11.2020 року в розмірі 756 513,60 грн. ( сімсот п`ятдесят шість тисяч п`ятсот тринадцять гривень) 60 копійок.».

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Офіс Генерального прокурора подав апеляційну скаргу, просить змінити рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року, зменшивши суму стягнення середнього заробітку до 756 513,60 грн. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що наказом Генерального прокурора від 30.09.2021 №316к скасовано наказ Генерального прокурора України від 23.10.2014 №1448к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Іршавського району Закарпатської області у зв`язку з припиненням трудового договору відповідно до пункту 7-2 статті 36 КЗпП України та поновлено на вказаній посаді з 24.10.2014. Скаржник вказує, що наказом Генерального прокурора від 30.09.2021 №317к повноваження ОСОБА_1 на посаді прокурора Іршавського району Закарпатської області припинено з 03.10.2019 у зв`язку з закінченням строку перебування на адміністративній посаді. Скаржник вказує, що суд першої інстанції не правильно визначив кількість робочих днів за період з 24.10.2014 по 25.11.2020, оскільки загальна кількість таких становить 1524 робочих дні, а тому сума середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу є меншою.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, з врахуванням ухвали суду від 27.01.2021 про виправлення в тексті судового рішення від 15 грудня 2021 року по справі № 260/1808/21 та в її резолютивній частині описки та арифметичної помилки, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_1 з 02.10.2014 обіймав посаду прокурора Іршавського району Закарпатської області. Наказом Генерального прокурора України від 23.10.2014 №144/8 к ОСОБА_1 звільнений з вказаної посади з припиненням трудового договору відповідно до пункту 7-2 статті 36 КЗпП України, керуючись статтею 15 Закону України «Про прокуратуру», вимогою п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади».

Вказаний Наказ оскаржено ОСОБА_1 у судовому порядку та рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2020 року у справі № 826/17800/14 позовні вимоги ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України задоволено. Визнано протиправним і скасовано наказ Генерального прокурора України від 23 жовтня 2014 року №1448к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Іршавського району Закарпатської області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Іршавського району Закарпатської області з 24.10.2014 року. Стягнуто з Офісу Генерального прокурора як головного розпорядника бюджетних коштів, з бюджетних призначень прокуратури Закарпатської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, без обов`язкових відрахувань до бюджету, за період з починаючи з 24 жовтня 2014 року по 25.11.2020 у сумі 1 185 898,70 грн. (один мільйон сто вісімдесят п`ять тисяч вісімсот дев`яносто вісім) грн.70 коп. Зобов`язано Офіс Генерального прокурора направити до Міністерства юстиції України, згідно чинного законодавства повідомлення про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України «Про очищення влади». Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення з 24.10.2014 ОСОБА_1 на посаді прокурора Іршавського району Закарпатської області та в частині стягнення з Офісу Генерального прокурора, як головного розпорядника бюджетних коштів, з бюджетних призначень прокуратури Закарпатської області заробіток за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 16309,02 грн. (шістнадцять тисяч сто тридцять чотири) грн 02 коп.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року у справі № 826/17800/14 задоволено частково апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2020 року скасовано в частині стягнення з Офісу Генерального прокурора як головного розпорядника бюджетних коштів, з бюджетних призначень прокуратури Закарпатської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог в цій частині - відмовлено. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2020 року - залишити без змін.

У вказаній постанові суд апеляційної інстанції вказав, що заробітна плата нараховувалася та виплачувалася позивачу прокуратурою Закарпатської області, а не Генеральною прокуратурою України, а тому належним відповідачем щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу є прокуратура Закарпатської області.

В подальшому ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05 липня 2021 року у справі №826/17800/14 відкрито касаційне провадження за скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.11.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2021 у справі №826/17800/14.

Постановою Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 826/17800/14 касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора залишено без задоволення. Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 листопада 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року у справі №826/17800/14 залишено без змін.

Оскільки судовий спір про поновлення на посаді тривав понад один рік не з вини позивача, ОСОБА_1 звернувся в суд щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та затримку виконання рішення.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 5 статті 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частин 2, 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до статті 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Отже, безперечним є обов`язок роботодавця сплатити незаконно звільненому працівнику як середній заробіток за час вимушеного прогулу, так і середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення. При цьому, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Законодавцем не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Час вимушеного прогулу - це період, протягом якого працівник не може виконувати свої трудові обов`язки внаслідок неправомірних винних дій, чи бездіяльності роботодавця.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» №108/95-ВР від 24.03.1995 за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

Беручи до уваги, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2020 року у справі № 826/17800/14 позивача поновлено на посаді, а постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року у справі №826/17800/14 вказано на те, що належним відповідачем щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу є прокуратура Закарпатської області, яка до справи про поновлення на посаді позивача не була залучена, а, також, враховуючи, що Постановою Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі №826/17800/14 підтверджено як правомірність поновлення позивача на посаді, так і висновки суду апеляційної інстанції щодо стягнення з належного відповідача (прокуратура Закарпатської області) на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також те, що розгляд справи тривав більше одного року не з вини працівника (позивача), тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за вимушений прогул в сумі 756 513,60 грн.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, в апеляційній скарзі скаржник просить змінити рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року, зменшивши суму стягнення середнього заробітку до 756 513,60 грн., вказує, що суд першої інстанції невірно визначив кількість робочих днів за період з 24.10.2014 по 25.10.2020, загальні кількість таких мала б становити 1524 робочих дні. В іншій частині вказане рішення суду першої інстанції скаржник не оскаржує.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.01.2021 за заявою представника Закарпатської обласної прокуратури про виправлення описок та очевидних помилок у судовому рішення від 15.12.2021 у справі № 260/1808/21, виправлено арифметичну помилку щодо кількості робочих днів за період з 24.10.2014 по 25.11.2020 та, відповідно, суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за цей період.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до статті 253 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Вказана норма передбачає можливість після постановлення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки. При цьому, опискою слід вважати помилку, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового рішення та його виконання. Опискою вважається також помилка у найменуванні органу чи особи, у назві та реквізитах рішення, яке визнано протиправним тощо. Таким чином, описка трактується, як явна неточність або незрозуміле формулювання.

Оскільки ухвала суду першої інстанції про внесення виправлень у судове рішення, яка набрала законної сили, є невід`ємною частиною відповідного судового рішення і його виконання повинно здійснюватись з урахуванням внесених нею виправлень, а тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги є безпідставними та задоволенню, за встановлених обставин, не підлягають.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції приходить переконання, що рішення суду першої інстанції, враховуючи постановлену ухвалу від 27.01.2021, якою виправлено допущену описку щодо кількості робочих днів за період з 24.10.2014 по 25.11.2020 та, відповідно, суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за цей період, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому таке слід залишити без змін.

Керуючись статтями 230 241, 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року у справі №260/1808/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 07.07.2022 згідно з ч.3 ст.321 КАС України