Справа № 420/9370/22
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9370/22
УХВАЛА

11 липня 2022 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1, Військової частини НОМЕР_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дій, скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1, Військової частини НОМЕР_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дій, скасування рішення.

Разом з позовною заявою 07.07.2022 року за вх. 21363/21 подано заяву про забезпечення позову в якій позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконання пункту сьомого наказу командира вiйськової частини НОМЕР_1 вiд 25.05.2022 №41 «Про результати службового розслідування» про притягнення майора ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності у розмірі 398595,84 грн. щодо щомісячного утримання з його грошового забезпечення в рахунок погашення заподіяної шкоди до набрання законної сили рiшення суду по вказаній справі.

В обґрунтування заяви зазначено, що на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 вiд 25.05.2022 №41 «Про результати службового розслідування» з його грошового забезпечення будуть стягуватись кошти в рахунок погашення заподіяної шкоди. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може спричинити негативні наслідки для позивача у вигляді безпідставних фінансових втрат. Також необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для поновлення порушеного права на повернення стягнутих грошових коштів.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 ст.150 КАС України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявників щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема у тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку суб`єкта владних повноважень, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивачів (заявників).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише у разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Згідно ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд зазначає, що пунктом 7 наказу командира військової частини НОМЕР_1 вiд 25.05.2022 №41 «Про результати службового розслідування» визначено: «На підставі статті 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та пункту 1 статтi 6 Закону Украпни "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, завдану державі" за нестачу військового майна, що призвело до заподіяння матеріальних збитків державі на суму 435810,84 грн. притягнути начальника відділення логістики військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_2 до повноп матерiальноп вiдповiдальності у розмірі 398595,84 грн.

Зазначений наказ є предметом розгляду справи № 380/9370/22, а заява про забезпечення позову обґрунтована протиправністю та безпідставністю зазначеного наказу. У випадку забезпечення даного позову обраним позивачем шляхом з урахуванням наведених обґрунтувань, суд фактично надасть оцінку оскаржуваному в подальшому акту відповідача, що призведе до вирішення спору по суті, що не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин та не відповідає меті запровадження інституту забезпечення позову в адміністративному судочинстві.

Сама лише незгода позивача із діями/рішеннями суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Доводи позивача зводяться до порушення відповідачем чинного законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення та становлять предмет доказування, який має досліджуватись під час розгляду справи.

Суд вважає, що зазначені позивачем в якості підстав для забезпечення позову обставини не можуть бути розцінені в якості передумов для вжиття забезпечувальних заходів. Задоволення заяви про забезпечення позову на підставі викладених обставин буде суперечити вищевказаним принципам адміністративного судочинства.

При цьому, суд звертає увагу, що заявником не надано жодного належного доказу, який би підтверджував факт утримання з грошового забезпечення будь-якої суми коштів, що також вказує на необґрунтованість поданої заяви.

Отже, з урахуванням наведених обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.7, 150, 151, 154, 167, 168, 242, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1, Військової частини НОМЕР_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дій, скасування рішення- відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.293, 295 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.