Справа № 727/2770/22
Суддя: Літвінова О. Г.
Дата ухвалення: 2022-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/2770/22
Провадження № 2-а/727/59/22
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі головуючого судді Літвінова О.Г., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Шалар Іон Васильович до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказує, що 13.04.2022 року працівниками УПП в Чернівецькій області відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕАО №5355503 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, постанову серії БАВ №289961 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та постанову серії ЕАО №5355631 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

З оскаржуваними постановами не згодні та вважають їх такими, що винесені всупереч вимогам законодавства України, які регулюють відносини в сфері дорожнього руху, без всебічного та повного з`ясування всіх обставин справи, які потрібні для об`єктивного розгляду справи, оскільки правил дорожнього руху України ОСОБА_1 не порушував, під час розгляду справи поліцейські УПП в Чернівецькій області не в повному обсязі з`ясував усіх обставин, а саме основне чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також не з`ясували обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, упереджено та необ?єктивно прийняли відповідні рішення про накладення адміністративних стягнень.

Так, 13.04.2022 року ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Lexes TS 250», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався у м. Чернівці та проїхавши перехрестя в подальшому був зупинений працівником поліції, який повідомив, що він керуючи транспортним засобом здійснив проїзд перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 «е» ПДР України Порушення проїзду на заборонений червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Поліцейський у постанові ЕАО №5355503 не зазначив будь-яких фактичних даних, на підставі яких ним зроблено висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення. Доказів вини позивача, інших доказів, пояснень, свідчень або інших відомостей до постанови, необхідних для вирішення справи про порушення ПДР працівником поліції зібрано не було, а сама постанова таких доказів не містить.

У фабулі постанови поліцейським не вказано безпосереднє місце вчинення правопорушення та не зазначено на перехресті яких вулиць було здійснено проїзд.

У графі постанови «7. До постанови додаються:» зазначено незрозумілу комбінацію цифр «476517», що не дає можливості встановити їх значення, а саме наявність будь-яких фактичних даних (пояснень, довідок, рапортів, відеозаписів), що слугували доказами вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

Рішення працівника поліції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ґрунтувалося виключно на його власних припущеннях.

Зауважую, що ОСОБА_1 ПДР України не порушував, а діяв відповідно до положень п.п.2.3.6, 8.11, 16.8 ПДР, які не тільки дозволяють, а й зобов`язують водія, що виїхав на перехрестя на дозволяючий сигнал світлофора, продовжити рух незалежно від сигналу світлофора.

Також іншим працівником УПП в Чернівецькій області було винесено ОСОБА_1 постанову БАВ №289961 з приводу того, що 13.04.2022 року 13:54 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Lexes TS 250», д.н.з. НОМЕР_1 світлопропускання передніх бокових вікон становить 21.9 % при дозволеному не менше 70 % по ДСТУ 3649, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 121 КУпАП.

У фабулі постанови працівник поліції не вказав місця вчинення правопорушення, у постанові вказаний час вчинення правопорушення «13 год. 54 хв.», однак ОСОБА_1 автомобілем у зазначений період вже не керував.

У фабулі постанови працівником поліції факт неналежного світлопропускання вікон зазначено без вказання причин (наявності тонування, нанесення покриття чи інших причин), а також не деталізував в чому саме полягає суть правопорушення та який з пунктів ПДР України порушено.

На момент зупинки ОСОБА_1 виконав всі законні вимоги поліцейського та вимоги передбачені п. 2.4 ПДР України.

Під час спілкування з працівником поліції, в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанов про накладення адміністративного стягнення, жодних зауважень ОСОБА_1 з боку працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу з порушенням ПДР України не робилося.

Зупинку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , здійснено на вимогу працівників поліції, які жодним чином не вказували необхідного місця для зупинки.

В процесі спілкування з поліцейськими отримав вимогу передбачену п. 2.5 ПДР України щодо необхідності пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість.

Залишивши автомобіль на місці зупинки, у супроводі працівників поліції ОСОБА_1 був доставлений до Обласного комунального некомерційного підприємства «Чернівецький обласний наркологічний диспансер», де проведено огляд лікарем та видано висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У даному висновку огляд проведено 14:10 год. 13.04.2022 року.

В подальшому автомобіль «Lexes TS 250», д.н.з. НОМЕР_1 було доставлено на спеціальний майданчик по вул. Комунальників, 4 В, м. Чернівці, де працівником поліції було винесено ОСОБА_1 постанову ЕАО № 5355631 про накладення адміністративного стягнення.

У постанові вказано, що 13.04.2022 року 16:20 год. по вул. Південно-Кільцева, ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу «Lexes TS 250», д.н.з. НОМЕР_1 менше 10 метрів від виїзду з прилеглої території, чим суттєво перешкоджав руху інших учасників ТЗ, чим порушив п. 15.9.и Правил дорожнього руху України, а саме порушення зупинок, ближче 10 м. від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Виходячи з вище викладеного, ОСОБА_1 жодного умислу щодо здійснення зупинки з порушенням ПДР України не мав, виконував законну вимогу працівників поліції про зупинку, жодних зауважень щодо зупинки від працівників поліції не отримував. Через упереджене ставлення, за відсутності підстав, змушений був виконати вимоги працівників поліції щодо проходження медичного огляду в медичному закладі, прослідував з ними у зв?язку з чим вимушено залишив транспортний засіб та тривалий час не мав змоги забрати його та цього б не зробив, так як в подальшому автомобіль було безпідставно поміщено на спеціальний майданчик.

Рішення працівників поліції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ґрунтувалося виключно на упередженому ставленні та необ?єктивності під час розгляду справ, в тому числі всіх обставин події.

Вважають, що постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративних стягнення є незаконними та підлягають скасуванню, а провадження у справах про адміністративні правопорушення - закриттю.

На основі викладеного, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5355503 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а провадження у справі закрити; Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №289961 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а провадження у справі закрити; Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5355631 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а провадження у справі закрити; Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернста, 3 м. Київ, 03048, ЄДРПОУ - 40108646) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати по оплаті судового збору, а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати на надання правової допомоги.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просили задовольнити позовні вимоги. В останнє судове засідання позивач та його представник не з`явилися надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду відзив в якому позовні вимоги не визнав з підстав, викладених в позовній заяві, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 13.04.2022 року працівниками УПП в Чернівецькій області відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕАО №5355503 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, постанову серії БАВ №289961 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та постанову серії ЕАО №5355631 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Згідно зі ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2.3.6 ПДР України, водій керуючи автомобілем, зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі.

Згідно п. 8.11. Правил дорожнього руху, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10. цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно п.16.8 ПДР водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Пунктом 31.4 ПДР України передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам. Проте, поліцейським не конкретизовано, якого саме підпункту не дотримався ОСОБА_1 та в чому полягає заборона експлуатації транспортного засобу.

Вірогідно «ДСТУ 3946» про яке вказує працівник поліції це ДСТУ 3649:2010 Національний стандарт України «Колісні транспортні засоби», «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» (далі-Стандарт ДСТУ 3649:2010), затверджені наказом Держспоживстандарту України від 28.12.2010 року № 630.

Відповідно до ст. 1 ДСТУ 3649:2010 цей стандарт поширюють на колісні транспортні засоби (надалі - КТЗ), в тому числі і на КТЗ категорії М, до яких відносяться самохідні КТЗ (автомобілі або автомобільні транспортні засоби), що мають не менше ніж чотири колеса і призначені для перевезення пасажирів (легкові автомобілі, мікроавтобуси, автобуси, тролейбуси).

Згідно п. 6.8.6 ДСТУ 3649:2010 Національний стандарт України Колісні транспортні засоби «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» не дозволено розміщувати предмети (за винятком талона про технічний огляд у правій нижній частині вітрового скла та інших документів згідно з законодавством) або наносити покриви, які обмежують огляд з місця водія, відвертають його увагу, погіршують прозорість скла і можуть спричинити небезпеку травмування учасників дорожнього руху.

Відповідно до п. 6.8.7 ДСТУ 3649:2010 світлопропускання вітрового скла має бути не менше ніж 75 %, а всіх інших стекол не менше ніж 70 %. Примітка 1: світлопропускання стекол, що не входять до зони оглядання з місця водія вперед та за умови встановлення зовнішніх дзеркал з обох боків КТЗ, може бути менше ніж 70 %. Примітка 2: дозволено не контролювати світлопропускання стекол КТЗ за наявності їхнього маркування згідно з ДСТУ UN/ECE R 43-00 та відсутності додаткового покриву, що зменшує світлопропускання.

Стандарт ДСТУ 3649:2010 установлює вимоги щодо безпечності та методи контролювання технічного стану КТЗ, що перебувають в експлуатуванні та жодним чином не є законодавчим актом який кваліфікує протиправність дії осіб, як водіїв, які керують транспортними засобами.

Працівником поліції під час виявлення правопорушення, розгляду справи та винесення постанови не встановлено, який саме пункт Стандарт ДСТУ 3649:2010, ПДР України було порушено ОСОБА_1 .

Крім того, у постанові поліцейським не зазначено, що робилося вимірювання світлопропускання зазначених бокових передніх вікон (скла) та яким саме технічним засобом здійснено відповідне вимірювання світлопропускання, з відомостей якого можливо б було встановити чи відповідає тонування скла у транспортному засобі, яким керував позивач, вимогам ДСТУ 3649:20108 та яке б було належним та допустимим доказом правопорушення вчиненого позивачем, що передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Перевірка світлопропускаємості повинна здійснюватись спеціальним приладом вимірювачем світлопропускання скла, який підлягає щорічній повірці (сертифікації).

Приписами ч.3 ст.265-4 КУпАП встановлено перелік випадків, коли розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, зокрема, якщо транспортний засіб своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками.

Дане місце, де зупинився автомобіль не підпадає під поняття як «виїзд з прилеглої території чи/або безпосереднє місце виїзду», оскільки належних, достовірних та достатніх доказів того, що саме це місце є прилеглою територією та використовується для виїзду транспортних засобів відсутні. Жодних забороняючих чи попереджуючих дорожніх знаків чи дорожньої розмітки про неможливість зупинки, стоянки в цьому місці транспортних засобів не встановлено, докази того, що транспортний засіб створив чи може створити перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху відсутні та жодних скарг, заяв чи зауважень сторонніх осіб, як доказів не долучено.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 КУпАП застосування уповноваженим на те органом і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетентності, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується не всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Працівники УПП в Чернівецькій області приймали рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відсутності належних доказів, з порушенням вимог чинного законодавства України та за відсутності в діях позивача складу адміністративних правопорушень.

Аналіз положень статей КУпАП 251, 252, 258, 280 дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів (аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 26.04.2018 р. у справі № 338/855/17). Втім, у оскаржуваній постанові відсутні докази, що свідчать про вчинення позивачем адміністративних правопорушень.

Також варто зазначити, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі 524/9827/16-а від 18.02.2020 року, у якій встановлено, що якщо поліцейським розглянуто справу на місці зупинки транспортного засобу без надання права водію скористатися правовою допомогою адвоката постанова підлягає скасуванню.

Частиною 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на порушення працівниками УПП в Чернівецькій області вищевказаних норм чинного законодавства України, а також те, що відсутні будь-які докази на підтвердження фактів порушення позивачем Правил дорожнього руху України, оскаржувані постанови не можуть вважатися законними.

Відповідно до ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, саме суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести, що він діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, доказів, які б однозначно свідчили про вину позивача ОСОБА_1 в порушенні зазначених вимог Правил дорожнього руху України суду не надано.

В той час, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому, відповідачем на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови суду не було надано доказів на підтвердження власної позиції. В тому числі, суду було надано відеозапис з нагрудних бодікамер поліцейських, на яких не відображено правопорушення за яке було зупинено транспортний засіб, не відображено показників тесту за допомогою якого вимірювалося тонування вікон автомобіля.

Відповідно до відеозаписів з бодікамер працівників поліції вбачається, що працівниками поліції без ознайомлення позивача з матеріалами справи було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, разом з тим тільки після оголошення про накладення адміністративного стягнення позивачу було оголошено його права та обов`язки, що не дало можливості позивачу ознайомитися з матеріалами справи, надати будь які клопотання, заперечення чи спростування з приводу даної справи, а також можливості скористатися правовою допомогою, у зв`язку з чим встановлено порушення працівником поліції ст. 279 КУпАП, а саме порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, так як розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки та після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

З огляду на вищевикладене, доводи позивача відповідачем не спростовані та заслуговують на увагу.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду із прав людини, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ч.І ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.(«Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08. рішення від 20.09.2016р.)

Таким чином, суд вважає, що не доведеним є факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності та в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем у встановленому порядку не доведено обґрунтованості прийняття оскаржуваної постанови з урахуванням усіх обставин, що мають значення для її прийняття, що є підставою для її скасування.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно приписів ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що під час винесення оспорюваної постанови, інспектором поліції не зібрано достатніх достовірних фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП України.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, суд вважає, що згідно приписів вищенаведеної норми, виникає необхідність закрити провадження у справах про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відносно ОСОБА_1 ..

За наведених обставин, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП підлягає скасуванню, справи про адміністративне правопорушення - закриттю, а позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.134 КАС України).

Згідно із ч.2 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п.1 ч.3 ст.134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно із п.п.1, 2, 6 ч.1 та ч.2 ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Таким чином, до правничої допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До матеріалів справи було долучено ордер про надання правничої допомоги від 21.04.2022 року (а. с. 11), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧЦ №000371 (а.с.14).

Крім того, з відповідача необхідно стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернста, 3 м. Київ, 03048, ЄДРПОУ - 40108646) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати по оплаті судового зборув сумі 1487, 60 грн., що були сплачені при подачі позову до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 23 Закону України «Про Національну поліцію», ст.ст.7, 9, 122, 247, 251, 252, 258, 268, 271, 280, 289 КУпАП, ст.ст.5, 20, 77, 139, 241-246, 250, 251, 268, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Шалар Іон Васильович до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5355503 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а провадження у справі закрити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №289961 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а провадження у справі закрити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5355631 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а провадження у справі закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернста, 3 м. Київ, 03048, ЄДРПОУ - 40108646) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1487,60 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя