Справа № 127/10004/22
Суддя: Воробйов В. В.
Дата ухвалення: 2022-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/96/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2022 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю: секретаря Жигарової Д.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Ткаченко Т.В.,

відповідача ст. інспектора СПДН ВП ВРУП ГУНП у Вінницькій області Остапенка Я.П.,

представника відповідача ГУНП у Вінницькій області Господарець А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора СПДН ВП Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Остапенка Ярослава Петровича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до старшого інспектора СПДН ВП Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Остапенка Ярослава Петровича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, мотивуючи позовні вимоги тим, що 07.09.2021 року о 15 год. 48 хв. у АДРЕСА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик поліції та суть виклику пояснити не змогла, чим порушила ст. 183 КУпАП. За вчинене адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 було накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн.

На думку позивача, вказана вище постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона викликала поліцію по лінії «102» у зв`язку з тим, що її брат ОСОБА_2 , з яким вони проживають в одній квартирі, чинив відносно неї домашнє насильство, а саме кричав на неї та замахувався рукою, намагаючись вдарити. Дії інспектора при винесенні оскаржуваної постанови є протиправними. На розгляд справи її ніхто не викликав, постанову склали без її присутності, прав та обов`язків їй ніхто не роз`яснював, копію постанови їй не вручали. Таким чином, позивач була позбавлена можливості викласти свої заперечення та пояснення, скористатися юридичною допомогою. Жодних доказів будь-яких порушень надано не було. Тобто, інспектор склав постанову безпідставно. Про оскаржувану постанову позивач дізналась з матеріалів виконавчого провадження. Тому, ОСОБА_1 змушена була звернутися до суду з цим позовом для захисту своїх прав.

Ухвалою суду від 08.06.2022 року було залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Національної поліції у Вінницькій області.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач старший інспектор СПДН ВП Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції Остапенко Я.П. в судовому засіданні позов не визнав, підтримав думку представника ГУНП у Вінницькій області. Просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області в судовому засіданні позов не визнала, надала суду відзив на позовну заяву та пояснила, що 07.09.2021 року близько 15 год. 42 хв. на скорочений номер екстреного виклику поліції «102» ГУНП у Вінницькій області був здійснений виклик ОСОБА_1 , яка повідомила про сварку з братом, який хворий на онкозахворювання, чинить психологічне насилля відносно неї, створює несприятливі умови для проживання. Працівникам поліції ОСОБА_1 не змогла пояснити суть виклику, плуталась у своїх показах, а також була неодноразовим заявником і вже раніше притягалась за завідомо неправдиві виклики поліції. В результаті чого, відносно неї була винесена постанова серії ГАБ №979536 від 07.09.2021 року про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183 КУпАП. Тому представник відповідача вважає, що оскаржувана постанова складена уповноваженою особою у відповідності до вимог чинного КУпАП та інспектор поліції, під час винесення постанови, діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України. Також постанова винесена на місці вчинення правопорушення, що узгоджується із ст.ст.258, 283 КУпАП. Обставини вчинення правопорушення стверджуються складеною постановою у справі про адміністративне правопорушення, зі змісту якої чітко вбачається час та місце вчинення правопорушення, а також особа, яку притягнуто до відповідальності. З огляду на викладене, просила у задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідачів, допитавши свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та надані в їх обґрунтування докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст. 9, 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що постановою серії ГАБ №979536 старшого інспектора СПДН ВП Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Остапенка Ярослава Петровича від 07.09.2021 року на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ст. 183 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. (а.с. 6). Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 07.09.2021 року о 15 год. 48 хв. у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик поліції та суть виклику пояснити не змогла. Своїми діями громадянка ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачено ст. 183 КУпАП. Від підпису постанови та її отримання вона відмовилась, про що зазначено в постанові.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 183 КУпАП передбачено відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що про існування цієї постанови вона дізналася лише 05.05.2022 року коли отримала поштовий конверт з постановою про відкриття виконавчого провадження (а.с. 7).

В частині поновлення строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, то слід зазначити про те, що, відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Позивач вказує, що фактично постанова в день складення їй належним чином вручена не була, про її існування вона дізналася лише 05.05.2022 року (а.с. 7), коли отримала поштовий конверт з постановою про відкриття виконавчого провадження, а тому нею було пропущено десятиденний строк на її оскарження, доказів на спростування цього матеріали справи не містять, в зв`язку з чим суд вважає, що позивач пропустила строк для звернення до суду із вказаним позовом з поважних причин, а тому строк на оскарження постанови підлягає поновленню.

З відміток, зроблених в паспорті громадянина України вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5). Отже, виклик поліції було здійснено за адресою місця реєстрації позивача.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_1 була вже неодноразовим заявником і вже раніше притягалася за завідомо неправдиві виклики поліції, оскільки воно не підтверджене належними та допустимими доказами, в розумінні ст.ст. 73, 74, 77 КАС України.

З пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 наданих в судовому засіданні встановлено, що дійсно 07.09.2021 року позивач викликала поліцію по лінії «102» у зв`язку з вчиненням відносно неї домашнього насильства з боку брата ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_2 підтвердив, що між ним та позивачем виникають конфліктні ситуації, коли йому доводиться підвищувати до неї голос (на спокійний голос вона не реагує), оскільки сестра не приймає участі в утриманні квартири та не надавала допомогу на утримання матері, яка померла та не надавала кошти на її поховання. Оплату комунальних послуг здійснює лише він і йому самому важко це здійснювати, тому він просив її допомагати у цьому, але вона викликала поліцію. При цьому, він не застосовує до неї фізичного чи психологічного впливу, вона собі таке надумує і на цій підставі викликає поліцію.

Свідок ОСОБА_3 , який 07.09.2021 року прибув на виклик в складі екіпажу поліції зазначив, що відео з нагрудної бодікамери надати не має можливості, оскільки воно знищено за терміном зберігання (один місяць). На відео було б видно, що права позивачу працівники поліції роз`яснювали, але вона відмовилась від підпису постанови та від її отримання, про що зазначено в постанові. Позивачу неодноразово роз`яснювали про неприпустимість безпідставних викликів поліції. Всі виклики були пов`язані з конфліктами з братом, але по прибуттю працівників поліції позивач з братом вирішували конфлікти мирним шляхом, тобто обставини виклику не підтверджувались.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 в позовній заяві зазначила, що на розгляд справи її ніхто не викликав та прав не роз`яснював. Пояснення відбиралися лише у її брата. Доказів протилежного відповідачами суду надано не було, а посилання сторони відповідача на неможливість надати суду відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції не можна вважати належним та допустимим доказом. Тому, суд вважає, що позивач була позбавлена можливості скористатись юридичною допомогою під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно неї, що свідчить про порушення її права на захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про правопорушення, передбачені ст.183 КУпАП.

Згідно із ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

Частинами 2, 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Тобто, старший інспектор СПДН ВП Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції Остапенко Я.П. мав всі законні підстави винести постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.

В рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 р. №5- рп/2015 зазначено, що перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення (зокрема ст. 258 ч. 2 КУпАП), є вичерпним і може бути змінений лише законом. Допускається скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Разом з тим, згідно статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 працівник поліції не взяв до уваги та не надав оцінку поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в результаті чого не було повно, всебічно та об`єктивно досліджено усіх обставин справи. Як наслідок поліцейським було винесено незаконне рішення в справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, оскільки відповідальність за ст. 183 КУпАП настає в разі завідомо неправдивого виклику поліції, а позивач здійснила такий виклик з приводу неправомірних дій її брата, будучи впевненою, що такі відносно неї вчиняються, тому суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на вчинення такого правопорушення, а отже і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Зокрема, частиною другою даної норми права передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. З огляду на зазначене вище, суд вважає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв не у спосіб, що визначений законами та Конституцією України, і всупереч ст. 77 КАС України не виконав обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, судом встановлено, що такими діями старший інспектор Остапенко Я.П. порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 лютого 2020 у справі №524/9827/16-а.

В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд констатує, що жодних доказів чи то матеріалів, на підставі яких було прийняте оскаржуване рішення, як то належним чином оформлена фото-, відеофіксація безпосередньо порушення (а потім бесіда з ним чи інш.) позивачем, за обставин вказаних в оскаржуваній постанові, сторона відповідача суду не надала.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, у ній відсутнє зазначення доказів, на яких ґрунтувався висновок інспектора про вчинення адміністративного правопорушення. Стороною відповідача також не доведено, що ним було вжито всіх можливих заходів для отримання доказів вини позивача до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, посилання представника органу владних повноважень на порушення позивачем ст. 183 КУаАП будь-якими доказами не підтверджені, а тому зазначені позивачем обставини в обґрунтування позову не спростовані.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за здійснення завідомо неправдивого виклику поліції та, зокрема, довести факти вчинення позивачем правопорушень відповідними доказами.

Разом з тим, факт вчинення позивачем ОСОБА_1 порушень, що містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, відповідачем ГУНП у Вінницькій області будь-якими належними та допустимими доказами не доведений.

Щодо належності відповідача у даній справі, суд зазначає, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу, який уповноважений такі стягнення накладати. Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 17 вересня 2020 року справа № 742/2298/17.

За наведеного, належним відповідачем у даній справі є Головне управління Національної поліції у Вінницькій області. У зв`язку із цим вимоги позовної заяви до старшого інспектора СПДН ВП Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Остапенка Я.П. до задоволення не підлягають.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст.ст. 73, 76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Статтею 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з викладеного вище, суд вважає, що стороною відповідача, в силу положень ч. 2 ст. 77 КАС України, не доведено належними й допустимими доказами, достатніми у їх сукупності та логічному взаємозв`язку факт вчинення позивачем за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові, порушення вимог ст. 183 КУПАП, а відтак не доведено й правомірності оскаржуваної постанови та наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закрити провадження у справі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду ухвалою від 17.05.2022 року була звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Відповідно до ст. 139 КАС України, враховуючи задоволення позову слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції у Вінницькій області в дохід держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 9, 251, 252, 280, 289 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 9, 20, 72, 73, 76, 77, 90, 139, 241-244, 246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з адміністративним позовом до старшого інспектора СПДН ВП Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Остапенка Ярослава Петровича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позов ОСОБА_1 до старшого інспектора СПДН ВП Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Остапенка Ярослава Петровича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 07 вересня 2021 року серії ГАБ за №979536, винесену старшим інспектором СПДН ВП Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції Остапенком Ярославом Петровичем відносно ОСОБА_1 .

Закрити провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції у Вінницькій області судовий збір в дохід держави в розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп.).

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: старший інспектор СПДН ВП Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції Остапенко Ярослав Петрович, місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Пирогова, 4а.

Відповідач: Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, місцезнаходження: 21050, м. Вінниця, вул. Театральна, 10, .

Повний текст рішення суду складений 07.07.2022 року.

Суддя: