Справа № 560/2970/22
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2022-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2970/22
РІШЕННЯ

іменем України

08 липня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру центрального регіону про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військово-медичного клінічного центру центрального регіону, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військово-медичного клінічного центру центрального регіону щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 18 березня 2016 року по 13 лютого 2018 року включно;

- зобов`язати Військово-медичний клінічний центр центрального регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 18 березня 2016 року по 13 лютого 2018 року включно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач протиправно не виплатив індексацію грошового забезпечення за період з 18.03.2016 по 13.02.2018.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовної заяви. Зазначає, що позивач проходив військову службу в 7 окремій автомобільній санітарній роті, яка знаходиться на фінансовому забезпеченні Військово-медичного клінічного центру центрального регіону. З метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян, якими є також військовослужбовці, з 01.01.2016 грошове забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України відповідно до протокольного рішення Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №3 було значно збільшено за рахунок збільшення їх розміру преміювання. Таким чином, права позивача не було порушено, а навпаки відповідачем виконано заходи щодо дотримання та підвищення соціальних стандартів і гарантій позивача.

Вказує, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплатити індексації грошового забезпечення військовослужбовцям у Міністерства оборони України не було. Також відсутній механізм нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди.

Звертає увагу на безпідставність твердження позивача про його звільнення від сплати судового збору.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.02.2022 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Відповідно до витягу із наказу командира 7 окремої автомобільної санітарної роти (по стройовій частині) від 13.02.2018 №46 позивач 13.02.2018 вважається таким, що вибув до військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби. Також 13.02.2018 виключений із списків особового складу частини, знятий з усіх видів забезпечення.

При цьому 7 окрема автомобільна санітарна рота перебуває на фінансовому забезпеченні Військово-медичного клінічного центру центрального регіону.

Позивач звернувся до відповідача щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 18.03.2016 по 13.02.2018.

Листом від 25.01.2022 №549/324 відповідач повідомив позивача про те, що індексацію грошового забезпечення за період з 18.03.2016 по 13.02.2018 йому не виплачено, у зв`язку з тим, що виплата індексації грошового забезпечення здійснювалась згідно з Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі - Порядок №1078), та роз`ясненням Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26.03.2018 №248/1485. Відповідно до статті 51 Бюджетного кодексу України курівники здійснюють видатки на грошове забезпечення лише в межах фонду грошового забезпечення. За даними Департаменту фінансів Міністерства оборони України, у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України до квітня 2018 року в Міністерстві оборони України не було.

Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами 2 - 4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Індексація грошових доходів населення здійснюється відповідно до Закону України від 03.07.1991 №1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон №1282-XII) та Порядку №1078.

Відповідно до статті 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Статтею 2 Закону №1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з статтею 4 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Приписами частин 1, 2 статті 5 Закону №1282-XII визначено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону №1282-XII порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

З метою реалізації цих положень постановою Кабінету Міністрів України затверджено Порядок №1078, який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Згідно з пунктом 11 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац 8 пункту 4 Порядку №1078).

Положеннями статті 18 Закону України від 05.10.2000 №2017-ІІІ "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Тобто, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних вище нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Кечко проти України" від 08.11.2005 зазначено, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення).

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Аналогічна правова позиція висловлена й Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 19.06.2019 у справі №825/1987/17.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд зазначає, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

Аналогічного змісту викладена позиція у постановах Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №825/874/17, від 19.06.2019 у справі №825/1987/17, від 19.07.2019 у справі №240/4911/18, від 20.11.2019 у справі №620/1892/19, від 05.02.2020 у справі №825/565/17.

Посилання відповідача на відсутність механізму виплати індексації у поточному році за минулі періоди, суд також не бере до уваги, оскільки відсутність такого механізму не може позбавляти позивача права на отримання належних йому сум невиплаченого доходу.

Навіть за умов виплати у період проходження позивачем військової служби відповідачем на користь позивача щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, тобто, збільшення розміру його грошового забезпечення, таким збільшенням не відбулось підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, у спірний період.

При цьому зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на початок обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації, якщо не підвищується посадовий оклад. Доказів підвищення посадового окладу позивача у спірний період не надано.

Отже, твердження відповідача про підвищення грошового забезпечення позивача за рахунок виплати премій, як підставу для не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення у спірний період, є безпідставним.

Суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України та Міністерства соціальної політики України, а також на телеграму Міністра оборони України, оскільки Військово-медичний клінічний центр центрального регіону має керуватися та діяти відповідно до Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078, які мають вищу юридичну силу, ніж вказані роз`яснення та телеграма.

Таким чином, вказані відповідачем обставини не позбавляють його обов`язку провести індексацію грошового забезпечення позивача у встановленому законом порядку. Відповідач не довів відсутність обставин, визначених статтею 4 Закону №1282-ХІІ, в період з 18.03.2016 по 13.02.2018 включно. Таким чином, бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 18.03.2016 по 13.02.2018 включно є протиправною.

Доводи відповідача про необхідність сплати судового збору позивачем суд вважає безпідставними, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Враховуючи наведене, а також те, що 7 окрема автомобільна санітарна рота перебуває на фінансовому забезпеченні Військово-медичного клінічного центру центрального регіону, суд вважає, що з метою повного захисту порушеного права, необхідно зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 18.03.2016 по 13.02.2018 включно.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

З врахуванням положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військово-медичного клінічного центру центрального регіону щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 18 березня 2016 року по 13 лютого 2018 року включно.

Зобов`язати Військово-медичний клінічний центр центрального регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 18 березня 2016 року по 13 лютого 2018 року включно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 )
Відповідач:Військово-медичний клінічний центр центрального регіону (АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3)

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк