Справа № 480/398/22
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2022 року Справа № 480/398/22

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/398/22

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_2

про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_2, в якій просить:

1. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у повному обсязі за період із 29.11.2019 року по 17.11.2021 рік за посадою, яку він обіймав до 30.08.2019, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення а також матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2020 та 2021 роки.

Також позивач просить стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 суму понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі - 6 000,00 грн. грн. 00 коп., а також очікувані витрати на професійну правову допомогу адвоката за участь у судових засіданнях - 2000.00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 21.05.2018 року ОСОБА_1 був призначений на посаду військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3.

30.08.2019 року наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 усунуто від виконання посади військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3.

31 серпня 2019 року Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м.Суми ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а 28.10.2019 року продовжено його строк дії, проте зазначено що домашній арешт діє щоденно з 22:00 год. до 06.00 год. Строк дії останньої ухвали - до 16:00 год. 29.11.2019 року.

20.09.2019 року наказом Командувача ІНФОРМАЦІЯ_5 №390 ОСОБА_1 увільнено від займаної посади військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 та зараховано у розпорядження командувача ІНФОРМАЦІЯ_6 і його утримання у списках особового складу оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_7.

Позивач звертався із Рапортом (вх. №7859 від 05.12.2019 року) до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 з проханням надати роз`яснення, щодо подальшого проходження військової служби оскільки строк запобіжного заходу закінчився

16.12.2019 року ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області відмовлено у задоволенні клопотання військового прокурора Сумського гарнізону про обрання відносно ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Однак, незважаючи на закінчення строку дії запобіжного заходу, підполковника ОСОБА_1 і надалі не допущено до виконання своїх обов`язків за посадою військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3, та відповідно наказ №390 не було скасовано.

У зв`язку із цим, ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду до ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання протиправним та скасування наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 НОМЕР_1 від 30.08.2019 року та визнання протиправним та скасування наказу командувача ІНФОРМАЦІЯ_5 №390 від 20.09.2019 року, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду у справі №480/15/20 від 18 серпня 2020 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду у справі №480/15/20 від 23.03.2021 року позовні вимоги задоволено частково, а саме визнано протиправним та скасовано наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 НОМЕР_1 від 30.08.2019 в частині усунення від виконання посади військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_10 підполковника ОСОБА_1 .

Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 10.11.2021 року №503, з урахуванням висновків Другого апеляційного суду адміністративного суду, ОСОБА_1 призначено заступником командира частини з озброєння - начальником технічної частини військової частини НОМЕР_2 Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 17.11.2021 року №108, вважати, що підполковник ОСОБА_1 з 17.11.2021 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою.

Тобто, минуло більше двох років після усунення від виконання посадових обов`язків та припинення існування об`єктивних та реально існуючих підстав на таке усунення, як прийняли рішення про призначення ОСОБА_1 на відповідну посаду.

Обставини незаконності такого увільнення встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили.

У період з 20.09.2019 року по 10.11.2021 рік ОСОБА_1 перебував у розпорядженні командувача ІНФОРМАЦІЯ_6. Протягом вказаного періоду позивач не отримував відповідне грошове забезпечення за останньою посадою, яку він обіймав перед прийняттям рішення про його направлення у розпорядження, також не було надано оплачувану чергову відпустку за 2020 та 2021 рік, не виплачено матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2020 та 2021 роки.

Позивач неодноразово звертався до ІНФОРМАЦІЯ_8 з проханням виплатити йому повне грошове забезпечення, за період протягом якого його було незаконно увільнено.

Так, 21.09.2020 року позивачем було подано рапорт, проте відповідь на нього так і не була надана.

Також, 23 листопада 2021 року позивач подавав рапорт до військового комісаріату ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням здійснити розрахунок та провести виплату грошового забезпечення, що виплачується виходячи із розміру посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років із дня, наступного після дня усунення від виконання службових обов`язків і до дня повернення до виконання службових обов`язків за посадою, а також врахувати щомісячні додаткові види грошового забезпечення, на отримання якого ОСОБА_1 втратив право у зв`язку із усуненням з урахуванням відповідних змін у розмірах грошового забезпечення.

На зазначений вище рапорт надійшла відповідь вих. №12/1209 від 06.12.2021 року наступного змісту: датою початку виплати грошового забезпечення в повному обсязі вважається день прийняття справ та посад.

Позивач вважає відмову незаконною, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Ухвалою суду від 17.11.2021 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, у відзиві на позовну заяву зазначив, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 17.11.2021 №108 вважати, що підполковник ОСОБА_1 з 17.10.2021 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою. Датою початку виплати грошового забезпечення в повному обсязі вважається день прийняття справ та посад, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 61-62).

Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що наказом Командувача ІНФОРМАЦІЯ_6 (по особовому складу) № 202 від 21.05.2018 року ОСОБА_1 призначено на посаду військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 79).

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.08.2019 № 114 ОСОБА_1 усунуто від виконання посади військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 з 30.08.2019, у зв`язку із внесенням ІНФОРМАЦІЯ_9 до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей № 0000094 від 16.08.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (а.с.8).

Ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 31.08.2019 у справі № 591/5478/19 до ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту (а.с. 81).

Ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 28.10.2019 продовжено підозрюваному ОСОБА_1 до 29.11.2019 строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту (а.с.82).

Наказом Командувача ІНФОРМАЦІЯ_6 № 390 від 20.09.2019 ОСОБА_1 відповідно до підпункту 13 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження Командувача ІНФОРМАЦІЯ_6 (а. с. 83).

Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 10.11.2021 №503 ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_4, колишнього військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3, призначено на посаду заступника командира частини з озброєння - начальником технічної частини військової частини НОМЕР_3 (а.с. 87).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 17.11.2021 №108 підполковник ОСОБА_1 з 17.10.2021 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою (а.с. 78).

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.03.2021 по справі №480/15/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.08.2020 року по справі № 480/15/20 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 № 114 від 30.08.2019 в частині усунення від виконання посади військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_1 . В цій частині прийнято постанову, якою задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 № 114 від 30.08.2019 в частині усунення від виконання посади військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_1 . В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.08.2020 залишено без змін (а.с.31).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Так, спірні правовідносини виникли у зв`язку з тим, що позивач вважає, що за період з 29.11.2019 р. по 17.11.2021 р. він не отримав у повному обсязі належне йому грошове забезпечення за посадою, яку він обіймав перед виданням наказу № 390 від 20.09.2019 р. про увільнення від займаної посади і зараховання у розпорядження Командувача ІНФОРМАЦІЯ_6, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Відповідно до частини другої статті 65 Конституції України громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Проходження військової служби в Збройних Силах України врегульовано Законом України від 25 березня 1992 року №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам. затвердженим Наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260 (надалі по тексту-Порядок №260).

Відповідно до ч.4 статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та іншими законами.

Згідно ст.9 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до п.2 Розділу І «Загальні положення» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам. затвердженим Наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260 (далі Порядок №260) грошове забезпечення військовослужбовців включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисіу) допомоги.

Підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Щодо виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 в період із 29.11.2019 року по 29.06.2020 та матеріальної допомоги за 2020 рік, суд зазначає наступне.

Так, згідно змісту наказу Командувача ІНФОРМАЦІЯ_6 № 390 від 20.09.2019 ОСОБА_1 відповідно до підпункту 13 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження Командувача ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відповідно до п.1 розділу XXVIII «Виплата грошового забезпечення у період перебування у розпорядженні або звільнення від посад» Порядку №260 (в редакції станом до 30.08.2019) грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зарахованим у розпорядження відповідних командирів або звільненим від посад, виплачується в розмірі грошового забезпечення, яке військовослужбовці отримували за займаними посадами до зарахування в розпорядження, але не більше ніж два місяці.

Згідно п.5 розділу XXVIII «Виплата грошового забезпечення у період перебування у розпорядженні або звільнення від посад» Порядку №260 якщо не можна прийняти кадрове рішення щодо подальшого службового використання військовослужбовця, у період перебування у розпорядженні протягом двох місяців з поважних причин (відсутність рівнозначних посад, бажання подальшого проходження військової служби, наявність сімейних та інших обставин) грошове забезпечення виплачується йому в розмірі, яке він отримував за займаною посадою до зарахування в розпорядження, за рішенням Міністра оборони України.

Також, п.6 розділу XXVIII «Виплата грошового забезпечення у період перебування у розпорядженні або звільнення від посад» Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення військовослужбовцям після перебування у розпорядженні понад два місяці виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, за винятком випадків продовження строків виплати за рішенням Міністра оборони України.

Відповідно до Довідки Сумського ОТЦК та СП за №5/1385 від 14.12.2021 року про грошове забезпечення підполковника ОСОБА_1 за період з 30.08.2019 року по 15.11.2021 рік, позивач щомісяця отримував частину грошового забезпечення у розмірі 2 115,00 грн. (крім серпня-листопада 2019 року в період застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту), всього за вказаний період отримав 49 709 грн. 25 коп. (а. с. 22).

Так, досліджуючи матеріали справи судом встановлено, що представниками сторін не надано доказів прийняття рішення Міністра оборони України про виплату позивачу грошового забезпечення в розмірі яке він отримував за займаною посадою до зарахування в розпорядження.

Враховуючи, що в період 29.11.2019 року по 17.11.2021 рік позивач був увільнений від займаної посади і зарахований у розпорядження Командувача ІНФОРМАЦІЯ_6, суд приходить висновку, що відповідачем правомірно виплачувалося грошове забезпечення виходячи із розміру окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, оскільки було відсутнє відповідне рішення Міністра оборони України про виплату позивачу грошового забезпечення в розмірі яке він отримував за займаною посадою до зарахування в розпорядження.

Щодо виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 30.06.2020 по 17.11.2021 та матеріальної допомоги за 2021 рік, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. п. 13 п.116 Положення №1153 зазначено, що матеріальне та грошове забезпечення військовослужбовців, зарахованих у розпорядження відповідних командирів (начальників), здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, судом встановлено, що Наказом Командувача ІНФОРМАЦІЯ_6 № 390 від 20.09.2019 ОСОБА_1 відповідно до підпункту 13 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження Командувача ІНФОРМАЦІЯ_6 (а. с. 83).

Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 10.11.2021 №503 ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_4, колишнього військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3, призначено на посаду заступника командира частини з озброєння - начальником технічної частини військової частини НОМЕР_3 (а.с. 87).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 17.11.2021 №108 підполковник ОСОБА_1 з 17.10.2021 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою (а. с. 78).

Відповідно до п.1 розділу XXVIII «Виплата грошового забезпечення у період перебування у розпорядженні або звільнення від посад» Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зарахованим у розпорядження відповідних командирів або звільненим від посад, виплачується в розмірі грошового забезпечення, яке військовослужбовці отримували за займаними посадами до зарахування в розпорядження, але не більше ніж два місяці.

Такий порядок виплати грошового забезпечення не стосується військовослужбовців, зарахованих у розпорядження посадових осіб (які мають право призначення на посади) відповідно до підпунктів 12-1 та 13 пункту 116, а також пункту 122 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008.

Згідно розділу XXIX Порядку №260 визначено порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, усуненим або відстороненим від виконання службових обов`язків, відстороненим від виконання повноважень на посаді або відстороненим від посад, а також тим, яких взято під варту чи які перебувають під домашнім арештом, а також за час відбування покарання на гауптвахті та в дисциплінарних частинах.

П.5 розділу XXIX Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення за час відбування покарання у дисциплінарному батальйоні виплачується військовослужбовцям строкової військової служби - з розрахунку посадового окладу за I тарифним розрядом, передбаченим для військовослужбовців строкової служби, із дня набрання вироком законної сили і до дня призначення на посади після відбування покарання чи до звільнення з військової служби; іншим категоріям військовослужбовців - з розрахунку окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років із дня набрання вироком законної сили і до дня закінчення строку відбування покарання.

П.6 розділу XXIX Порядку №260 визначено, що у цьому розділі порядок виплати грошового забезпечення також стосується і військовослужбовців, зарахованих у розпорядження посадових осіб (які мають право призначення їх на посади) відповідно до підпунктів 12-1 та 13 пункту 116, а також пункту 122 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008.

Зазначені зміни були внесені згідно Наказу Міністерства оборони № 180 від 01.06.2020 «Про затвердження Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» та набрали чинності з 30.06.2020.

Отже, суд приходить висновку, що в період з 30.06.2020 по 17.11.2021 у відповідача були відсутні підстави для виплати позивачу грошового забезпечення у повному обсязі за посадою, яку він обіймав до 30.08.2019, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення та відповідно і матеріальної допомоги на вирішення соціально- побутових потреб за 2021 рік, а тому позовні вимоги у наведеній частині позову не підлягають задоволенню.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем доведено правомірність вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_2 про зобов`язання вчинити дії - відмовити

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук