Справа № 200/18412/21
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2022-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2022 року Справа№200/18412/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 )

до 1) Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області (місцезнаходження: вул. Герцена, буд. 10, м. Хмельницький, Хмельницької області, 29013), 2) Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84121, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3)

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому, разом з уточненнями позовних вимог, просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №41 від 28.09.2021 року про відмову у призначенні мені пенсії.

- зобов`язати відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, , призначити пенсію на пільгових умовах за Списком №1 з 21.09.2021 року на підставі пункту п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», із урахуванням висновків Конституційного Суду України у Рішенні від 23.01.2020 року по справі №1-р/2020 року, із зарахуванням до стажу періоду догляду за дитиною до трьохрічного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.01.2004 року по 31.12.2004 року; до пільгового стажу періоду роботи з 01.04.2008 року по 30.06.2008 року за посадою стажист майстра контрольного підземного.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року (головуючий суддя Бабіч С.І.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 200/18412/21, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Розпорядженням керівника апарату суду Щодо повторного автоматичного розподілу справи від 20 січня 2022 року було призначено проведення повторного автоматичного розподілу справи, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Бабіч С.І.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа № 200/18412/21 передана на розгляд судді Смагар С.В.

Ухвалою від 25 січня 2022 року Донецький окружний адміністративний суд прийняв до провадження адміністративну справу № 200/18412/21 оозгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 17 лютого 2022 року відмовлено Головному управлінню Пенсійного фонду України у Хмельницькій області у задоволенні заяви про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції з викликом сторін в адміністративній справі № 200/18412/21.

Ухвалою суду від 17 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 залишено без руху та надати позивачеві строк усунення виявлених судом недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 21 лютого 2022 року повернуто уточнену позовну заяву ОСОБА_1 від 18 лютого 2022 року в адміністративній справі № 200/18412/21 без розгляду.

Ухвалою суду від 23 травня 2022 року прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог. Продовжено судовий розгляд справи.

Ухвалою суду від 06 червня 2022 року відмовлено Головному управлінню Пенсійного фонду України у Хмельницькій області у задоволенні заяви про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції з викликом сторін в адміністративній справі № 200/18412/21.

Ухвалою суду від 06 червня 2022 року відмовлено першому відповідачу у задоволенні клопотання про залучення третіх осіб у справі, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Залучено у якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в адміністративній справі 200/18412/21.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням №41 від 28.09.2021 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії. Основною підставою відмови відповідача у призначенні пенсії було недосягнення позивачкою певного віку. Також, до страхового стажу не було зараховано період догляду за дитиною до трьохрічного віку з 01.01.2004 по 31.12.2004, оскільки довідка про отримання допомоги по догляду за дитиною в органах УПСЗН не надана.До пільгового стажу не зараховано період роботи з 01.04.2008 по 30.06.2008 за посадою стажист майстра контрольного підземного, оскільки посада не передбачена Списком №1.

В установлений судом строк відповідачем 1 на адресу суду надано відзив на адміністративний позов позивача, у якому заперечив проти задоволення заявлених вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, зазначивши, що на час звернення позивача до управління вона не досягла пенсійного віку передбаченого законодавством. Управління діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені діючим законодавством України, тому такі дії є законними та обґрунтованими. Період з 01.01.2004 по 31.12.2004 не був зарахований, так як довідка про отримання допомоги по догляду за дитиною в органи УПСЗН не надана. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 01.04.2008 по 30.06.2008 за посадою стажист майстра контрольного підземного, оскільки посада не передбачена Списком №1.

Відповідачем 2 був наданий до суду відзив на на адміністративний позов, у якому зазначено, що після відпрацювання документів наданих позивачкою разом з заявою Головним управлінням встановлено, що страховий стаж на дату звернення складає 29 роки, 08 місяці, 27 днів. До пільгового стажу не враховано період роботи з 01.04.2008 по 30.06.2008, у зв`язку звідсутністю посади стажист майстра контрольного підземного в переліку посад за Списком №1. Пільговий стаж за Списком №1 становить 7 років 4 місяці 11 днів. Крім того, вік позивачки на час звернення становить 46 років.З огляду на наведене, управління не має законних підстав для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України № 1058-IV.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, строк дії воєнного стану в Україні продовжено ще на 30 діб, тобто до 25.04.2022.

21.04.2022 на засіданні Верховної Ради України ухвалено Закон про затвердження Указу Президента України від 18.04.2022 № 259 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні.

Цим Указом передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 на 30 діб.

Водночас, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, 21 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

28 вересня 2021 року рішенням № 41 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з недосягненням пенсійного віку. Крім того, не було зараховано до страхового стажу період догляду за дитиною до трьохрічного віку з 01.01.2004 по 31.12.2004, оскільки довідка про отримання допомоги по догляду за дитиною в органи УПСЗН не надана. До пільгового стажу не зарахований період роботи з 01.04.2008 по 30.06.2008 за посадою стажист майстра контрольного підземного, оскільки посада не передбачена Списком №1.

Позивач оскаржує вищевказане рішення відповідача як таке, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства та її конституційних прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Частиною першою статті 4 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213-VIII, який набув чинності з 01.04.2015 віковий ценз для жінок збільшено з 45 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу.

З 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №1 почали регламентуватись одночасно двома абсолютно ідентичними законами, а саме: пунктом а статті 13 Закону №1788-XII у редакції Закону №213-VIII від 02.03.2015 та частиною 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 у редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017.

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213-VIII.

Пунктом першим резолютивної частини Рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти б - г статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ від 05.11.1991 зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення №213-VIII від 02.03.2015.

Пунктом 3 цього рішення вирішено, що застосуванню підлягає стаття 13 Закону №1788-XII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаній нормі, в наступній редакції: На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Отже, з 23.01.2020 в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №1, а саме: пункт а статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, та частина 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 в редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017.

Відносно позивача, правила означених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 50 років за пунктом б статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, та 55 років за пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV.

Виходячи із засад розумності та справедливості та в силу ст. 69 Закону України Про Конституційний Суд України судом мають враховуватись висновки Конституційного Суду України викладені у рішенні №1-р/2020 від 23.01.2020.

У пункті 3.2. Конституційний Суд України наголошує на принципі правової визначеності, як одному із елементів верховенства права, згідно із яким обмеження основних прав людини та громадянина допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію; юридична визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин; юридична визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми.

У пункті 4.4. Конституційний Суд України визначив, що у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у статті 13, Закону № №1788-XII у редакції до внесення змін Законом № 213, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію.

Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином, стаття 13 зі змінами, внесеними Законом України від 02.03.2015 №213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Застосування відповідачем до спірних правовідносин норми статті 114 Закону №1058-IV не відповідають принципу верховенства права, а також суперечать нормам ч. 2 ст. 19, ч. 3 ст. 22 Конституції України, згідно із якими, органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та при прийнятті нових нормативно-правових актів або внесенні змін у діючі не допускається зменшення змісту й обсягу існуючих прав і свобод.

Суд зазначає, що норми статті 114 Закону України №1058-IV абсолютно ідентичні нормам статті 13 Закону № 1788-XII, зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213-VIII, які були визнанні неконституційними, як такі, що порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

З огляду на наведену ідентичність цих норм, очевидною є невідповідність положень статті 114 Закону 1058-IV принципу верховенства права, для осіб які працювали із шкідливими умовами праці до підвищення пенсійного віку Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII та статтею 14 Закону №1058.

Згідно із ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини як джерело права.

В пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі Щокін проти України Європейський суд з справ людини як джерело права вказав, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. З посиланням на закріплений в законодавстві України принцип i dubioprotributario, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи державної влади повинні віддавати перевагу найбільш сприятливому для людини та громадянину тлумаченню національного законодавства.

Виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого ст. 8 Конституції України, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах, як пенсійний вік, має застосовуватися в порядку, визначеному п. 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020. Таке застосування вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Суд зазначає, що обрані відповідачем у даному спорі мотиви прийняття оскаржуваного рішення не враховують правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини на користь невладного суб`єкта - приватної особи, тобто на користь позивача.

Так, розглядаючи заяву позивача про призначення пенсії, відповідач віддав перевагу найменш сприятливому для позивача тлумаченню законодавства, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для призначення пенсії, оскільки рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії, прийнято не на підставі Конституції та діючого законодавства України, а від так підлягає скасуванню.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, спірне рішення відповідача прийняте без повного з`ясування обставин справи та інших документів наданих позивачем.

Щодо не зарахування до страхового стажу період догляду за дитиною до трьохрічного віку з 01.01.2004 по 31.12.2004, оскільки довідка про отримання допомоги по догляду за дитиною в органи УПСЗН не надана, суд зазначає наступне.

Пунктом 3-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України №1058-IVпередбачено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії за ст. 26 цього Закону включаються, зокрема, періоди: перебування у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами з 01.01.2004 р. по 30.06.2013 р. включно.

Наявною в матеріалах справи довідкою Товариства з додатковою відповідальністю «Красноармійська швейна фабрика «Веселка», №01/125 від 30 листопада 2021 року підтверджено, що позивачка дійсно працювала швачкою І розряду на Красноармійській швейній фабриці з 12 травня 2001 року по 31 січня 2005 року, та з 04 липня 2002 року по 09 січень 2005 року знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років і отримувала допомогу по догляду за дитиною до 3-х років.

Отже, наявними та допустимими доказами підтверджено право позивача на зарахування спірного періоду до її страхового стажу.

Щодо не зарахування до пільгового стажу період роботи з 01.04.2008 по 30.06.2008 за посадою стажист майстра контрольного підземного, оскільки посада не передбачена Списком №1, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 114 Закону України №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

У відповідності до статті 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній норми відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637, визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

Суд зауважує, що відповідачем не ставиться під сумнів період трудової діяльності позивача з 01.04.2008 по 30.06.2008 за посадою стажист майстра контрольного підземного, спірним є питання щодо віднесення такої посади до Списком №1.

Згідно з роз`ясненнями Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС «Про порядок застосування затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173 Списків виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах» від 02.04.1976 року №5/8, учні індивідуально-бригадного навчання користувалися правом на відповідну пенсію лише в тих випадках, якщо Списками передбачено виробництва (роботи) та цехи без перелічення конкретних професій.

Похідне слово «Учень» вперше було зафіксоване в Додатку В до Класифікатора професій ДК 003-95, затвердженого наказом Держстандарту України від 27.07.1995 року №257, згідно із Змінами та доповненнями №4, затвердженими наказом Держстандарту України від 15.04.2002 року №230.

Передбачено це слово і відповідним додатком до чинного Національного класифікатора України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 року №327.

Похідні слова до професій (професійних назв робіт) можуть застосовуватися за умови збереження галузевої та функціональної належності, кваліфікаційних вимог, виключення дублювання, збереження коду новоутвореної професії.

Якщо назва професії працівника утворюється за допомогою похідного слова, у тому числі «Помічник», «Учень», «Стажист», із дотриманням зазначених вище умов, право його на пенсію за віком на пільгових умовах та інші пільги і компенсації визначаються на тих самих умовах, що і працівникові базової професії.

В матеріалах справи міститься довідка№613 від 30.08.2021 ПрАТ «ШУ «Покровське», якою підтверджено виконання позивачем на виробництві гірничих робіт, ведення гірничих та інших видів робіт з метою добування вугілля підземним способом за професією: стажист майстра контрольного підземного з оплатою підземного робочого за період з 01.04.2008 по 30.06.2008, що передбачено Списком №1.

Таким чином, з урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що надані позивачем документи є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами пільгового стажу роботи, який має враховуватися при обчисленні пенсії за віком на пільгових умовах передбачених Списком №1.

Відповідно до п. п. 3, 4, 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправним та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо звернення позивача, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки рішення щодо відмови в призначенні пенсії позивачу суд визнав протиправним, то в даному випадку порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.09.2021 про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 на підставі п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», із урахуванням висновків Конституційного Суду України у зроблених урішенні від 23.01.2020 по справі №1-р/2020 року, із зарахуванням до стажу періоду догляду за дитиною до трьохрічного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.01.2004 по 31.12.2004 та до пільгового стажу періоду роботи з 01.04.2008 року по 30.06.2008 за посадою стажист майстра контрольного підземного та з врахуванням висновків суду викладених у даній справі.

Нормами статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Згідно з положеннями частини 3 статті 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем був сплачений судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп. відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції, який підлягає стягненню з відповідачів пропорційно в частинах відповідно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області (місцезнаходження: вул. Герцена, буд. 10, м. Хмельницький, Хмельницької області, 29013), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84121, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 28 вересня 2021 року № 41 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84121, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 21.09.2021 про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 на підставі п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», із урахуванням висновків Конституційного Суду України у зроблених урішенні від 23.01.2020 по справі №1-р/2020 року, із зарахуванням до стажу періоду догляду за дитиною до трьохрічного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.01.2004 по 31.12.2004 та до пільгового стажу періоду роботи з 01.04.2008 року по 30.06.2008 за посадою стажист майстра контрольного підземного, з врахуванням висновків суду викладених у даному рішенні.

В іншій частині позовних вимог у задоволенні відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області (місцезнаходження: вул. Герцена, буд. 10, м. Хмельницький, Хмельницької області, 29013) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 400 (чотириста) гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84121, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 400 (чотириста) гривень.

Рішення ухвалене та повне судове рішення складено 08 липня 2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар