Справа № 380/19747/21
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/19747/21 пров. № А/857/8000/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
за участю секретаря судового засіданняОбрізко І.М. Кушик Ю.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року (ухвалене у м. Львів, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судом під головуванням судді Кравців О.Р., повний текст рішення складено -18 квітня 2022 року) у справі № 380/19747/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ АГРО ІМПОРТ" до Львівської митниці про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості, суд-

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ АГРО ІМПОРТ" звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської митниці, в якому просило:

визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2021/00009/2 від 30.09.2021.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2021/700009/2 від 30.09.2021.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ АГРО ІМПОРТ" за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці судовий збір в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ АГРО ІМПОРТ" за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судове рішення прийнято з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує, що під час здійснення митного контролю за митною декларацією від 29.09.2021 №UА209160/2021/011209 було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах та виявлено ряд розбіжностей. Зокрема, апелянт зазначає, що відповідно до п. 6. Контракту №01032021 від 01.03.2021 оплата товару здійснюється на умовах, що передбачені у проформі та/або рахунку-інвойсі однак у рахунку-проформі №РL/050606979/2021-015/0605 від 21/09/2021 та рахунку-фактурі №РL/050606979/2021-015/0600 від 27.09.2021, що подавалися до митного оформлення така інформація відсутня; відповідно до п. 1. контракту №01032021 від 01.03.2021 відвантаження відбувається зі складу виробника або зі складу продавця. Якщо відвантаження відбувається із інших складів - це має бути зазначено у проформі, або рахунку- фактурі. Товар був завантажений зі складу Chlodnia Hersan, що не є ні складом виробника, ні складом відправника. Проте така інформація відсутня у проформі та рахунку-фактурі. Відповідач зазначає, що вказав позивачу на необхідне подання додаткових документів для підтвердження митної вартості, однак жодних додаткових документів на вимогу митного органу декларантом надано не було. У зв`язку з викладеним, для визначення митної вартості було обрано метод за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. Джерелом для коригування митної вартості слугувала інформація надана в рамках Меморандуму "Всеукраїнської асоціації імпортерів м`яса та м`ясо продукції" від 28.09.2021, та МД від 29.09.21 №UА205і40/2021/61964 де митна вартість такого товару становить 0,5 дол. США за кг. Апелянт вважає, що ним правомірно обрано метод визначення митної вартості товару. Крім цього, апелянт не погоджується із сумою витрат на правничу допомог, яка підлягає стягненню на користь позивача, вважає її завищеною, оскільки, на його думку, підготування позовної заяви та надання консультацій у даній справі не потребувало значних зусиль та часу.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Про розгляд апеляційної скарги сторони повідомлені шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на електронну адресу сторін, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

В судовому засіданні представник відповідача Тістечко Ю.Я. надав пояснення та підтримав доводи апеляційної скарги. Представник позивача адвокат Крючков В.О. в судовому засіданні в режимі відеоконференції надав пояснення та заперечив проти доводів апеляційної скарги.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючому органу позивачем надано повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом (ціною договору). Наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена. Таким чином, суд прийшов до висновку про необхідність скасування оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ «ВЕСТ АГРО ІМПОРТ» зареєстроване як юридична особа, є суб`єктом господарювання. Основний вид діяльності: КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (інші: 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; 46.32 Оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.10 Складське господарство).

Між ТОВ «ВЕСТ АГРО ІМПОРТ» та експортером - компанією POL-EXPORT укладений зовнішньоекономічний контракт №01032021 від 01.03.2021.

За умовами зовнішньоекономічного контракту, зокрема, розділу №1 поставки товарів здійснюються на умовах погоджених сторонами у цьому контракті і проформах-інвойсах згідно з правилами Інкотермс 2010. У випадку якщо в проформах-інвойсах не узгоджені умови поставки товар може поставлятися на додатково погоджених умовах - EXW, FCA, СРТ, або CРТ згідно з правилами Інкотермс 2010. У контракті вказано, що найменування товару, загальну кількість та ціна товару обумовлюється в інвойсі, весь вказаний в інвойсі товар поставляється партіями. Розрахунки здійснюються на умовах визначених в проформах-інвойсах і можуть включати в себе передоплату, оплату по факту поставки товару та/або оплату з відстрочкою.

На виконання зовнішньоекономічного контракту ТОВ «ВЕСТ АГРО ІМПОРТ» ввезений на митну територію України товар «М`ясо куряче, механічної обвалки, подрібнене (+/- 1 мм.) перемелене (фарш), морожене. У вигляді однорідної маси рожевого кольору, отриманої з м`ясних каркасів свійських курей (100%), без теплової, кулінарної обробки, не консервоване, без харчових добавок та приправ, без домішок (не суміш) придатне для споживання людиною».

29.09.2021 ТОВ «ВЕСТ АГРО ІМПОРТ» (через уповноваженого декларанта) з метою декларування вказаного товару до митного оформлення подано митну декларацію №UА209160/2021/011209. Країна-експортер - Польша; вага брутто (кг) - 21360; валюта - євро; загальна сума за рахунком 6301,80.

За результатами розгляду поданої електронної митної декларації №UА209160/2021/011209 від 29.09.2021 та доданих до неї документів, прийнято оскаржене рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2021/00009/2 від 30.09.2021 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209160/2021/00067.

Для випуску товару у вільний обіг декларантом оформлено нову митну декларацію №UA209160/2021/011264 та сплачено усі необхідні митні платежі з врахуванням скоригованої митної вартості товару.

Вважаючи рішення про коригування митної вартості протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою (частина перша статті 52 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 22 серпня 2019 року у справі №810/2784/18.

Відповідно до частин першої-третьої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частинами шостою та сьомою статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

За приписами частини восьмої статті 57 Митного кодексу України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Відтак, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у правильності визначення декларантом митної вартості.

З матеріалів справи вбачається, що ввезення на митну територію України Товару відбулося на підставі зовнішньоекономічного контракту № 01032021 від 01.03.2021, укладеного між ТОВ «ВЕСТ АГРО ІМПОРТ» та експортером - компанією POL-EXPORT.

Згідно з умовами зовнішньоекономічного контракту, зокрема, розділу №1 поставки товарів здійснюються на умовах погоджених сторонами у цьому контракті і проформах-інвойсах згідно з правилами Інкотермс 2010. У випадку якщо в проформах-інвойсах не узгоджені умови поставки товар може поставлятися на додатково погоджених умовах - EXW, FCA, СРТ, або CРТ згідно з правилами Інкотермс 2010.

У Контракті вказано, що найменування товару, загальну кількість та ціна товару обумовлюється в інвойсі, весь вказаний в інвойсі товар поставляється партіями. Щодо умов розрахунків передбачено, що розрахунки здійснюються на умовах визначених в проформах-інвойсах і можуть включати в себе передоплату, оплату по факту поставки товару та/або оплату з відстрочкою.

З метою митного оформлення Товару ТОВ «ВЕСТ АГРО ІМПОРТ» подало електронну митну декларацію, що зареєстровано за № UА209160/2021/011209, в якій вартість ввезеного товару визначено за основним методом (за ціною договору/контракту).

Для підтвердження митної вартості Товару декларантом було подано такі товаросупровідні документи:

сертифікат якості від 27.09.2021, рахунок-проформу №PL/050606979/2021/031/0605 від 21.09.2021, рахунок-фактуру №PL/050606979/2021/031/0600 від 27.09.2021, автотранспортну накладну від 27.09.2021, міжнародний ветеринарний сертифікат або ветеринарне свідоцтво №1021/08209/21/18/UA від 27.09.2021, банківський платіжний документ про оплату від №206 від 23.09.2021 року, прейскурант (прайс-лист) виробника 21.09.2021, зовнішньоекономічний контракт №01032021 від 01.03.2021, доповнення до зовнішньоекономічного контракту від 15.09.2021, інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів №7596235 від 29.09.20211, копію митної декларації країни-відправлення №21PL301010E1091018.

З метою випуску товару у вільний обіг декларант оформив нову митну декларацію № UA209160/2021/011264 та сплатив усі необхідні митні платежі з врахуванням скоригованих митних вартостей товару.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. Під час розгляду документів було виявлено наступне: до митного оформлення заявлено товар «М`ясо куряче, механічної обвалки, подрібнене, перемелене(фарш), морожене» за митною вартістю 0,3504 дол. США за кг. За умовами зовнішньоекономічного договору від 01.03.2021 №01032021 розділом 1 «предмет контракту», передбачено, що товар поставляється в асортименті зазначеному в інвойсі, який є невід`ємною часиною договору. Також у розділі 2 договору визначено що у такому Інвойсі повинно бути зазначено назву, загальну кількість та вартість товару. Дo митного оформлення такий документ не надавався, що не відповідає вимогам ст. 53 п. 2 МК України. Прайс-лист від 21.09.2021 №б/н заявлений у графі - 4 митної декларації не відповідає визначенню документа за кодом 3014 - Прайс-лист виробника товару, оскільки виданий не виробником Animex "Hods Sp. z o.o. sp.k. Oddzial w Kutnie, а відправником "Pol-Export" Jaroslaw Roszczenko. Відомості у даному документі не є систематизованим переліком товарів (послуг) із зазначенням цін та умов продажу, що передбачено визначенням поняття Прайс-лист (прейскурант). Документи подані до митного оформлення не містять відомостей що підтверджують числові значення митної вартості.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 МКУ, декларанту було надіслано повідомлення про надання додаткових документів на підтвердження митної вартості, а саме:

якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару: за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товapy та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (видаткові, податкові накладні, платіжні документи з попередніх поставок);

транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

якщо здійснювалося страхування- страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

виписку з бухгалтерської документації;

каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 МК України, заявлену митну вартість не визнано, проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МК України.

Для визначення митної вартості не застосовано методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МКУ) та методу 2г (ст. 63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Застосовано метод 2г (ст. 64 МКУ).

Джерелом для коригування митної вартості слугувала інформація надана в рамках Меморандуму «Всеукраїнської асоціації Імпортерів м`яса та м`ясопродукції» від 28.09.2021р., та МД К 29,09.21 №UA205140/2021/61964 де митна вартість такого товару становить 0,5 дол. США за кг.

Що стосується твердження відповідача про те, що відвантаження відбулося з інших складів і це має бути зазначено у проформі або рахунку-фактурі, то, як вірно зазначив суд першої інстанції, згідно з відомостей товаротранспортної накладної (а.с.27) графа №22 містить штамп із відміткою холодильний склад (CHLODNIA SKLADOWA). Тобто товар завантажувався у місці розміщення холодильної камери, що відповідає умовам контракту.

Щодо твердження апелянта про те, що платіжне доручення не містить відміток банку, тобто не може засвідчувати фактичний переказ коштів, колегія суддів зазначає, що банківські реквізити сторін відповідають відомостям, зазначеним у контракті та рахунку-фактурі, квитанція містить реквізити та відмітку банку (а.с.176), а порядок розрахунку по передоплаті передбачений п.6 контракту. Отже, колегія суддів вважає. що платіжний документ цілком відповідає встановленим вимогам та підтверджує заявлену вартість.

З приводу покликання апелянта на не відображення умов, на яких здійснюється оплата за ввезений товар у виданих експортерами рахунка-фактурах, то судом першої інстанції такі вірно оцінено критично, оскільки відсутність у поданих до митного оформлення рахунках-фактурах умов оплати за товар не може свідчити про наявність сумнівів у реальності зовнішньоекономічної операції, адже у всіх інших поданих до митного оформлення документах, зокрема у контракті, відображається, на яких умовах може здійснюватися оплата за ввезений товар.

Колегія суддів зазначає, що наявність певних незначних недоліків (технічних помилок, розбіжностей) у первинних документах, наданих на підтвердження митної вартості товару, не повинно розцінюватися як обставина, яка виключає можливість врахування таких документів для митного оформлення товарів та не є підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у них міститься, якщо за результатами дослідження інших даних (сукупності решти відомостей, що викладені в документах) та доказів можна достовірно визначити митну вартість товару.

Однією з підстав для здійснення коригування митної вартості товарів стало те, що «Прайс-лист» від 21.09.2021 року №б/н, заявлений у графі 44 митної декларації не відповідає визначенню документа за кодом 3014 «Прайс-лист» виробника товару, оскільки видані не виробником ANIMEX FOODS spolka z.o.o. Oddzial w Kutnie, а відправником «Pol-Export» Jaroslaw Roszczenko.

До переліку додаткових документів, визначених ч. 3 ст. 53 МК, входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, а також розрахунок ціни (калькуляція).

Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців.

Положеннями пункту 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми прайс-листа.

Отже, з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності наявність чи відсутність у Прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, умов поставки, не може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, якщо з інших поданих декларантом документів можливо встановити такі умови поставки.

Відповідач не навів доводів, на підставі яких він вважає, що до ціни товару, перелік якого наведений в Прайс-листі, включені не всі складові вартості цього товару або будь-яких інших доводів в обґрунтування критичної оцінки цього документа.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 18 січня 2018 року у справі №816/747/15-а.

Також колегія суддів зазначає, що вартісні показники у всіх товаросупровідних документах узгоджуються і в рахунках-фактурах, і в платіжних документах, і в експортних деклараціях країни-відправлення, тобто ніяких не відповідностей не вбачається.

За правилами статті 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (частина 1 статті 64); Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (частина 2 статті 64).

Виходячи з вищевикладеного Митний кодекс України вказує на те, що у випадку застосування резервного методу митна вартість обов`язково повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Колегія суддів звертає увагу на те, що текст рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товару не містить жодних відомостей про аналогічність товарів за поданою заявником митною декларацією товару та інформацією, наданою в рамках Меморандуму «Всеукраїнської асоціації Імпортерів м`яса та м`ясопродукції» від 28.09.2021р., та МД К від 29.09.21 №UA205140/2021/61964, та про схожість умов поставки товару.

Посилання у рішенні про коригування митної вартості лише на номер митної декларації, як на джерело цінової інформації, не свідчить про належне обґрунтування митним органом можливості визначення митної вартості за резервним методом.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номеру та дати митної декларації, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 21 серпня 2018 року у справі №804/1755/17.

За таких обставин, відповідачем не доведено наявності у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару, а саме заявлення позивачем неповних та/або недостовірних відомостей про його митну вартість та відсутність у документах, поданих до митного оформлення, відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена, або підлягає сплаті за товари.

Щодо доводів скаржника про необґрунтованість стягнення з нього витрат, понесених позивачем на правову допомогу у розмірі 3000 грн, суд зазначає наступне.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року в справі №810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Судом встановлено, що представник позивача на доказ понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу подав до суду документи: ордер про надання правової допомоги, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, рахунок-фактуру №1-00000279 від 25.10.2021, яким підтверджується оплата послуг за надання правової допомоги, щодо оскарження рішення Львівської митниці про коригування митної вартості у суді першої та апеляційної інстанції в сумі 5000,00 грн.

Водночас, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, з урахуванням заперечень відповідача щодо обґрунтованості та співмірності розміру витрат на правничу допомогу, заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною із заявленими позовними вимогами, а тому справедливим розміром відшкодування позивачу фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу у цій справі за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів є сума 3000,00 грн.

Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року у справі № 380/19747/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
І. М. Обрізко
Повне судове рішення складено 07 липня 2022 року