Справа № 640/25691/21
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2022-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 липня 2022 року

м. Київ

справа №640/25691/21

адміністративне провадження №К/990/16061/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Кашпур О.В.,

суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А.,

перевірив касаційну скаргу Апарату Верховної Ради України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2022 року у справі №640/25691/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Апарату Верховної Ради України, в якому просила суд:

визнати протиправною бездіяльність Апарату Верховної Ради України щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за період роботи з 01 серпня 2003 року до 15 жовтня 2008 року;

зобов`язати Апарат Верховної Ради України нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за період роботи з 01 серпня 2003 року до 15 жовтня 2008 року в сумі 37 337,00 грн;

зобов`язати Апарат Верховної Ради України виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки виплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки з 25 травня 2006 року по день фактичного розрахунку, з 19 червня 2007 року по день фактичного розрахунку, з 15 жовтня 2008 року по день фактичного розрахунку.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2022 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Апарату Верховної Ради України щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за період роботи з 01 серпня 2003 року до 15 жовтня 2008 року.

Зобов`язано Апарат Верховної Ради України нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за період роботи з 01 серпня 2003 року до 15 жовтня 2008 року в сумі 15 392, 28 грн (п`ятнадцять тисяч триста дев`яносто дві гривні двадцять вісім копійок).

Зобов`язано Апарат Верховної Ради України виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки виплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки з 25 травня 2006 року по день фактичного розрахунку, з 19 червня 2007 року по день фактичного розрахунку, з 15 жовтня 2008 року по день фактичного розрахунку.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

24 червня 2022 року відповідач засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2022 року. Скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Частиною першою статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Оскаржуючи судові рішення скаржник, як на підставу касаційного оскарження, посилається на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує на необхідність відступити від висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 757/9144/16-ц.

Також, оскаржуючи судові рішення скаржник зазначає про те, що судами попередніх інстанцій не були враховані висновки Верховного Суду, викладені у постановах Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі №360/1159/19, від 25 червня 2020 року у справі №440/2896/19, від 09 вересня 2020 року у справі №826/3730/16, від 17 липня 2019 року у справі №524/5572/16-а, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постановах від 26 лютого 2020 року у справі №821/1083/17 та від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц щодо застосування статті 116, 117 КЗпП України.

Відкриваючи провадження у цій справі суд першої інстанції дійшов висновку про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2021 року відкрито провадження у цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Разом з тим, у касаційній скарзі скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а суд першої інстанції помилково відніс справу до категорії справ незначної складності.

Суд, проаналізувавши доводи касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами, приходить до висновку про наявність в даному випадку обставин, наведених у підпунктах "а", "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Враховуючи викладене, Суд уважає, що скаржник у касаційній скарзі обґрунтував наявність підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини четвертої статті 328 КАС України, за яких оскаржувані рішення підлягають перегляду в касаційному порядку, та вказані скаржником обставини підлягають перевірці, а тому наявні підстави для відкриття касаційного провадження у даній справі.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 329, 330, 334, 335, 338 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

У Х В А Л И В :

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Апарату Верховної Ради України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2022 року у справі № 640/25691/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Витребувати з Окружного адміністративного суду міста Києва справу №640/25691/21.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Роз`яснити, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень. У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кашпур

Судді: О.Р. Радишевська

С.А. Уханенко