Справа № 240/32774/21
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2022-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

08 липня 2022 року м. Житомир справа № 240/32774/21

категорія 106030000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Гурін Д.М., розглянувши позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася Військова частина НОМЕР_1, із позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 суму завданої державі невідшкодованої шкоди, у розмірі 45103,41 грн.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 05.11.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення виявлених недоліків, шляхом подання до суду окремої заяви відповідно до вимог частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням причин пропуску строку на звернення до суду із даним позовом та доказами поважності причин його пропуску. Вказану ухвалу позивачем отримано 09.06.2022, про що свідчить підпис уповноваженої особи позивача в поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення.

30.06.2022 на виконання вимог ухвали суду, позивачем подано заяву про поновлення строку, яку мотивовано тим, що військова частина є бюджетною установою та не мала можливості сплатити судовий збір за подання даного позову, виділення кошторисних призначень на вказану мету відбулось лише у жовтні 2021 року. Крім того, позивач посилається на дію карантину на території України, що позбавило його можливості вчасно звернутись із даним позовом до суду. Також позивачем зазначено, що військова частина з 2017 року перебуває у зоні проведення ООС, що перешкодило Військовій частині НОМЕР_1 вчасно подати позовну заяву про стягнення майнової шкоди з ОСОБА_1 в сумі 45103,41 грн. Позивач вважає, що вказані обставини є поважними, а тому просить поновити строк звернення до суду.

Розглянувши подану позивачем заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд зважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач звернувся до суду з вимогою стягнути з ОСОБА_1 суму невідшкодованої шкоди у розмірі 45103,41 грн на користь Військової частини НОМЕР_1.

Підставою звернення до суду із цим позовом, стало заподіяння шкоди державі у сумі 45103,41 грн внаслідок неналежного виконання службових обов`язків, покладених на командира ремонтного взводу Військової частини НОМЕР_1 старшим прапорщиком ОСОБА_1 .

Враховуючи ту обставину, що за результатами службового розслідування проведеного у червні 2020 року було встановлено порушення командиром ремонтного взводу Військової частини НОМЕР_1 старшим прапорщиком ОСОБА_1 вимог законодавства, фактично з даного періоду Військова частина НОМЕР_1 була обізнана про порушення її прав.

Окрім того, про необхідність відшкодування суми нестачі у розмірі 45103,41 грн старший прапорщик ОСОБА_1 був повідомлений 19.06.2020, що підтверджується особистим підписом останнього на аркуші доведення.

Таким чином, Військова частина НОМЕР_1, після виявлення нестачі, мала можливість стягувати з ОСОБА_1 заборгованість у період проходження ним військової служби.

Однак, як свідчать матеріали адміністративного позову, згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.07.2020 №158 ОСОБА_1 звільнений з військової служби та з 22.07.2020 виключений зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.

При цьому, позивач у позовній заяві зазначає, що шкода заподіяна Військовій частині НОМЕР_1 була виявлена позивачем 19.06.2020, коли за результатами службового розслідування було видано наказ від 19.06.2020 про притягнення відповідача до матеріальної відповідальності. Тобто, про порушення своїх прав, свобод чи інтересів позивач дізнався 19.06.2020. Проте, лише 11.10.2021 військова частина НОМЕР_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду із відповідним позовом.

Надаючи оцінку поважності підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку може бути визнана поважною за умови відповідності її таким умовам: це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 31.01.2020 у справі №686/2558/18, від 16.03.2020 у справі №640/17218/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №804/285/16, у постановах Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №560/1942/19, від 10.10.2019 у справі №140/721/19, від 30.09.2019 у справі №340/685/19, від 24.12.2019 у справі №824/284/19-а.

Суд відмічає, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

У контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Як вже зазначалось, позивач про порушення своїх прав та інтересів дізнався 19.06.2020, до суду звернувся 11.10.2021, тобто після спливу більше року. При цьому, позивачем не доведено, що у період, починаючи з 19.06.2020 до дня звернення до суду з відповідним позовом, існували обставини, які були об`єктивно непереборними, та не залежали від волевиявлення особи, звернутися до суду в межах встановленого законом строку.

Суд вважає, що позивач мав реальну можливість своєчасно звернутися до суду, за захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Жодних доказів зворотного позивачем до матеріалів справи не додано.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Також, щодо посилання позивача на той факт, що строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби COVID-19, суд зазначає наступне.

17.07.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 №731-IX (далі - Закон України №731-IX). Згідно з п.2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №731-IX процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. З огляду на викладене, з урахуванням встановленого судом строку та законодавчо визначених підстав, кінцевою датою для подачі позовної заяви з урахуванням епідемічної ситуації в країні було 07.08.2020.

Військова частина НОМЕР_1 не зазначила яким чином карантин завадив їй звернутися до суду, обмежившись лише посиланням на його введення на території України. Триваюча пасивна поведінка не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Позивачем не наведено достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення до суду протягом встановленого законом строку, а наведені позивачем у заяві обставини носять суб`єктивний характер та не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що підстави для поновлення строку, зазначені позивачем не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду.

Згідно з частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

При цьому, частиною 5 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Підсумовуючи вищевикладене, зважаючи на те, що судом визнано неповажними підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду, наявні підстави, встановлені частиною 2 статті 123 та пунктом 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України для повернення позовної заяви позивачеві.

Частиною 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

З огляду на те, що наведені позивачем аргументи не свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, суд вважає, що наявні підстави для повернення позовної заяви позивачу.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

У задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку звернення до суду - відмовити.

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Д.М. Гурін