Справа № 307/546/22
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року м. Ужгород№ 307/546/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання Шестак Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 30 червня 2022 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 07 липня 2022 року.

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Тячівського районного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Закарпатській області) про визнання протиправними та скасування рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області № 24 від 19.01.2022 року про відмову у призначенні пенсії, зобов`язавши ГУ ПФУ в Закарпатській області при визначенні тривалості страхового стажу зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, період роботи в ВАТ «Тересвянський ДОК» з 25.11.1983 року по 04.12.2000 року відповідно даних трудової книжки та в зв`язку з цим призначити ОСОБА_1 пенсію з дня фактичного звернення 11.01.2022 року до відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.01.2022 року позивач звернулася до Тячівського об`єднаного управління ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком. Для підтвердження свого трудового стажу надала спеціалісту трудові книжки та довідки які отримала з архівного відділу Тячівської райдержадміністрації, з ВАТ «Тересвянський ДОК» та з СГВК «Ганичі». При обчисленні страхового трудового стажу до пенсії позивача запевнили, що зарахувати трудовий стаж роботи в ВАТ «Тересвянський ДОК» неможливо, так як (крім запису в трудовій книжці про роботу) в неї відсутні документи які б підтверджували цей стаж, тобто накази про прийняття, переведення та звільнення з роботи в цьому комбінаті, нараховану заробітну плату та нараховані страхові внески. На жаль з отриманої архівної довідки з архівного відділу Тячівської РДА №07-04/742 від 01.11.2021 року, теж підтвердити стаж роботи в ВАТ «Тересвянський ДОК», та підтвердити прийом на роботу, переведення та звільнення з роботи в архівному відділі Тячівської РДА не представляється можливим, так як вищевказані документи в архівному відділі відсутні. За адвокатським запитом позивач отримала рішення про відмову у призначенні пенсії від 19.01.2022 року за № 24 Головного управлінням пенсійного фонду у Запорізькій області, де не вказано по якій причині їй відмовлено та відповідь від відповідача Головного управління пенсійного фонду в Закарпатській області від 28.01.2022 року з роз`ясненням, що «до мого страхового стажу не врахований період роботи у ВАТ «Тересвянський ДОК» у зв`язку з порушенням вимог п.2.4 інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Мінпраці України, Мін`юсту України та міністерства соціального захисту України від 29.07.1993 року за №58, а саме дата заповнення трудової книжки перевищує тижневий термін ( дата заповнення 10.04.2000 року). Згідно довідки № 07-04/742 від 01.11.2021 року, виданої архівним відділом Тячівської РДА, врахувати даний період неможливо, оскільки відсутні первинні документи, а саме книги наказів з особового складу за 1983 та 2000 року та книги по нарахуванню заробітної плати 1984-1988 року, 1999-2000 роки на зберігання не надходили.

Позивач зазначає, що вона працювала в Тересвянському деревообробному комбінаті з 25.11.1983 року по 04.12.2000 року, про що свідчить запис в її трудовій книжці серія НОМЕР_1 , тобто крім нарахованого страхового стажу 16 років 7 місяців та 26 днів, в неї ще є трудовий стаж на цьому комбінаті 17 років та 6 днів.

Таким чином вважає, що з урахування страхового стажу 16 років 7 місяців та 26 днів, та трудового стажу в ВАТ «Тересвянський ДОК» 17 років та 6 днів, її реальний загальний трудовий стаж, зазначений у трудовій книжці, повинен становити 33 роки 8 місяців 1 день.

Вважає, що невпорядкованість трудової книжки, відсутність відомостей про нарахування заробітної плати не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи на ВАТ «Тересвянський ДОК» з трудового стажу, що дає їй право на призначення пенсії за віком, оскільки вона як працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення кадрових та бухгалтерських документів на цьому підприємстві, їх оформлення та зберігання, а тому це не може бути підставою для позбавлення її пенсії.

Ухвалою Тячівського районного суду від 14.02.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 передано на розгляд до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2022 року справу передано на розгляд судді Рейті С.І.

Ухвалою судді від 21.03.2022 року відкрито провадження у адміністративній справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позовну заяву.

12.04.2022 року судом постановлено ухвалу про призначення розгляду адміністративної справи в судовому засіданні з викликом сторін та витребувано від ГУ ПФУ в Закарпатській області матеріали відмовної пенсійної справи ОСОБА_1

15.04.2022 року відповідачем надано витребувані докази.

До суду надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач не погоджується з вимогами позовної заяви, вважає їх необґрунтованими та зазначає, що відповідно до п.1 ст.26 Закону № 1058-IV (зі змінами, внесеними Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 2148-VIII від 03.10.2017 року) право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Так, ОСОБА_1 звернулася до Тячівського сектору обслуговування громадян (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії по віку. На підставі повного, всебічного та об`єктивного розгляду заяви від 11.01.2022 року та доданих до неї документів, рішенням Головного управління № 24 від 18.01.2022 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки, страховий стаж роботи становить 16 років 7 місяців 26 днів (з необхідних 29 років), що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Листом Головного управління № 0700-0210-8/5047 від 02.02.2022 року ОСОБА_1 було надіслано повідомлення про відмову в призначенні пенсії та надано роз`яснення про причини відмови, порядок їх усунення, а також надіслано протокол страхового стажу взятого для розрахунку.

ГУ ПФУ в Закарпатській області до страхового стажу позивача не враховано період роботи у ВАТ «Тересвянський ДОК» з 25.11.1983 року по 04.12.2000 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 , у зв`язку з порушенням вимог п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту України від 29.07.1993 року № 58, а саме дата заповнення трудової книжки перевищує тижневий термін (дата заповнення трудової книжки 10.04.2000). Звертає увагу на те, що ЗАТ «Тересвянський ДОК» подав відомості про застрахованих осіб за звітні періоди: 1999 рік, 2000 рік до системи персоніфікованого обліку «Індивідуальні відомості про застраховану особу», але у списках працюючих ОСОБА_1 не значиться. Також, згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 самої ОСОБА_1 , що містяться в системі персоніфікованого обліку, відсутні будь-які дані про період роботи в ЗАТ «Тересвянський ДОК».

Крім того вказує, що до страхового стажу позивача частково враховано даний період роботи, який перетинається з періодом роботи у ВАТ «Тересвянський ДОК» з 25.11.1983 року по 04.12.2000 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 , що унеможливлює повторно зарахувати даний період, тобто у позивачки відсутній необхідний стаж роботи 29 років.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 11.01.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Тячівського сектору обслуговування громадян (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії по віку. З метою підтвердження свого трудового стажу при зверненні до відповідача із заявою про призначення пенсії, надала спеціалісту свої трудові книжки та довідки, отримані з архівного відділу Тячівської райдержадміністрації, з ВАТ «Тересвянський ДОК» та з СГВК «Ганичі».

За результатами розгляду зазначеної заяви та доданих до неї документів (із застосуванням принципу екстериторіальності) ГУ ПФУ в Запорізькій області 19 січня 2022 року було прийнято рішення за № 24 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач звернулася з даним позовом про його скасування та зобов`язання відповідача призначити їй пенсію.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходить з наступного.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності прийняття ГУ ПФУ в Закарпатській області спірного рішення, що регулюється нормами Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII та іншими нормативними документами, що регулюють спірні правовідносини.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон №1058-ІV від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 ст. 24 Закону 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Згідно ст.62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, статтею 48 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету міністрів України від 12.08.1993 року № 637, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Так, п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.

Відповідно до пункту 1.1. Інструкції про ведення трудових книжок, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 (далі - Інструкція №58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пунктів 2.3, 2.4 Інструкції №58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення удень звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд вважає, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для посадової особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка до таких порушень не мала будь-якого відношення.

Певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть слугувати беззаперечною підставою для відмови у зарахуванні вказаних період роботи до страхового стажу.

Відповідач не позбавлений права перевірити інформацію, яка зазначена у трудовій книжці, як того вимагає частина 3статті 44 Закону №1058.

Суд звертає увагу, що згідно норм пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Отже, відповідач в межах своїх повноважень, зобов`язаний розглянути та за необхідності перевірити відповідність поданих для призначення пенсії документів, зокрема, записів у трудовій книжці, визначити на їх підставі достатність або відсутність підстав для призначення позивачу відповідного виду пенсії.

В контексті спірних правовідносин, суд зазначає, що в наявній в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 (дата заповнення 10.04.2000 року) міститься запис під № 1 від 25.11.1983 року про прийняття на роботу в Тересвянський ДОК (наказ № 679 від 25.11.83р.). Згідно запису під № 4 від 04.12.2000 року, ОСОБА_1 звільнена з роботи за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України (наказ № 83-к від 04.12.2000 року) (а.с.7).

В той же час, згідно запису № 5 від 15.04.2000 року ОСОБА_1 прийнята на цегельний завод «Поди» СГВК «Ганичі» та звільнена в зв`язку з переводом на роботу до приватного підприємця ОСОБА_2 по її згоді, п. 5 ст. 36 КЗпП України (запис № 6 від 03.06.2004 року, а.с.7 на звороті).

Фактично, у трудовій книжці НОМЕР_1 зазначено дані про роботу в СГВК «Ганичі» за той самий період з 15.04.2000 року по 03.06.2004 року, проте як підстава прийняття на роботу значиться книга обліку за 2000 рік, а не наказ, як передбачено п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок. Тому, вказаний період враховано згідно довідки форми ОК-5, а саме: з 21.04.2000 року по 31.10.2000 року, з 01.04.2001 року по 30.11.2001 року, з 01.04.2002 року по 31.10.2002 року, з 01.05.2003 року по 28.06.2003 року, з 01.07.2003 року по 19.07.2003 року, з 01.08.2003 року по 18.08.2003 року, з 01.09.2003 року по 21.09.2003 року, з 01.10.2003 року по 14.10.2003 року, з 01.05.2004 року по 31.05.2004 року.

Оскільки існуючі недоліки є суттєвими, відповідач правомірно дійшов висновку про неможливість зарахування спірного періоду роботи позивача до її страхового стажу на підставі виключно даних трудової книжки позивача.

Більше того, як зазначає відповідач, ЗАТ «Тересвянський ДОК» подав відомості про застрахованих осіб за звітні періоди: 1999 рік, 2000 рік до системи персоніфікованого обліку «Індивідуальні відомості про застраховану особу», але у списках працюючих ОСОБА_1 не значиться.

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 самої ОСОБА_1 , що містяться в системі персоніфікованого обліку, відсутні будь-які дані про період роботи в ЗАТ «Тересвянський ДОК».

Згідно архівної довідки Тячівської районної державної адміністрації від 01.11.2021 року № 07-04/742, на запит позивача, архівний відділ повідомив останню, що документи ВАТ «Тересвянський ДОК» поступили на зберігання у незадовільному стані, причиною якого стало те, що під час паводків вони були затоплені водою і записи розмиті та аркуші у справах трухляві, уражені грибком. Накази з кадрових питань (особового складу) за всі роки майже відсутні: в поодиноких роках є справи за один (інколи - за два квартали) або взагалі тільки декілька аркушів, що дуже ускладнює для працівників архіву пошук та підтвердження стажу роботи робітникам підприємства. У зв`язку із наведеним, немає можливості підтвердити повний стаж роботи ОСОБА_1 , а саме: підтвердити прийом на роботу та переведення у 1983 році немає можливості через те, що наказ № 679 від 25.11.1983 року, зазначений у трудовій книзі та книга нарахування заробітної плати робітникам цеху ДСП на зберігання не поступали; підтвердити звільнення з роботи у 2000 році немає можливості, через те, що накази з особового складу, за вказаний період, на зберігання не поступали. У книзі «Руху кадрів» за 2000 рік, відомості про гр. ОСОБА_1 відсутні. У книзі нарахування заробітної плати робітникам цеху ДСП, за 1989 рік, гр. ОСОБА_1 не значиться. Книги нарахування заробітної плати робітникам цеху ДСП за 1984-1988 роки, 1990-2000 роки на зберігання до архівного відділу не поступали (а.с.15).

Крім того, у вказаній довідці вказано, що в архівному фонді СГВК «Ганичі» (колишній к-п ім. Калініна) с. Ганичі відсутні відомості про прийом на роботу у 2000 році та прийом у члени колгоспу гр. ОСОБА_1 у 2000-2002 роках. Відповідно до книги нарахування заробітної плати робітникам цегельного заводу рахується із травня 2000 року по травень 2004 року (а.с.15).

При цьому, як вбачається із наданого відповідачем стажу для розрахунку пенсії, позивачу зараховано наступні періоди: з 11.04.1982 року по 10.04.1985 року (3 роки), з 02.05.1987 року по 15.08.1988 року (1 рік 3 місяці 14 днів), з 16.08.1988 року по 15.08.1991 року (3 роки), з 15.04.2000 року по 31.12.2003 року (3 роки 8 місяців 17 днів), з 01.05.2004 року по 31.05.2004 року (1 місяць), з 04.06.2004 року по 31.12.2004 року (7 місяців), з 10.06.2005 року по 30.11.2005 року (5 місяців 19 днів), з 02.02.2006 року по 25.05.2006 року, з 01.06.2006 року по 30.11.2006 року (6 місяців), з 18.12.2006 року по 11.02.2007 року, з 01.05.2007 року по 30.11.2007 року (6 місяців 8 днів), з 13.12.2007 року по 26.06.2008 року, з 01.07.2008 року по 31.12.2008 року (5 місяців 27 днів), з 28.04.2009 року по 11.06.2009 року (19 днів), з 12.06.2009 року по 30.08.2009 року (1 місяць 28 днів), 19.01.2010 року по 27.09.2010 року (8 місяців 10 днів), з 01.11.2010 року по 30.11.2010 року (12 днів), з 19.01.2011 року по 05.02.2011 року (18 днів), з 01.12.2012 року по 29.12.2012 року (1 місяць), з 25.02.2013 року по 17.11.2013 року (8 місяців 21 день), з 01.09.2015 року по 15.09.2015 року (1 місяць), з 16.09.2015 року по 30.09.2015 року (1 місяць), з 25.12.2015 року по 03.08.2016 року (8 місяців 7 днів), з 01.07.2017 року по 31.07.2017 року (1 місяць), з 04.01.2019 року по 27.05.2019 року (4 місяців 25 днів).

З наданих відповідачем додаткових пояснень вбачається, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 16 років 7 місяців 26 днів, в тому числі періоди, у які позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку, а саме: з 11.04.1982 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (3 роки) до досягнення донькою ОСОБА_3 3-х річного віку; з 02.05.1987 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 (1 рік 3 місяці 14 днів) та з 16.08.1988 року по 15.08.1991 року (3 роки) до досягнення доньками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 3-х річного віку.

З наведеного вбачається, що ГУ ПФУ в Закарпатській області до страхового стажу ОСОБА_1 частково враховано період (з 11.04.1982 року по 10.04.1985 року, що перетинається з періодом з 25.11.1983 року по 10.04.1985 року та з 02.05.1987 року по 15.08.1991 року), який остання просить врахувати їй до страхового стажу, а відтак, вказаний період не може бути врахований повторно.

В даному випадку позивач оскаржує рішення про відмову в призначенні пенсії за віком, яке обґрунтоване відсутністю необхідного страхового стажу та не зарахуванням до стажу певних періодів роботи позивача та просить зарахувати такі періоди до загального страхового стажу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, керуючись положеннями ст. 139 КАС України, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 139, 205, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

2. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяС.І. Рейті