Справа № 520/27629/21
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2022-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2022 року № 520/27629/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд:

- скасувати рішення №65 від 15.04.2021року Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення;

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, усю свою трудову діяльність працював на посадах в закладах охорони здоров`я державної або комунальної власності, робота на яких дала йому право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" «ж» статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та виплаті грошової допомоги при виході на пенсію. Однак, на час призначення пенсії за віком- 31.07.2020року, грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення не отримав.На його звернення до відповідача отримав рішення №65 від 15.04.2021року відділу перерахунків пенсій №3 управління пенсійного забезпечення про відмову у нарахуванні та виплати позивачу такої допомоги. Позивач з такими діями відповідача не погоджується, вважає їх протиправними, а тому за захистом своїх прав та інтересів звернулась до суду з цим позовом.

По справі було відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому ст. 263 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана сторонам та отримана ними.

Відповідач не надав відзив на позов.

Згідно ч.6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно вимог ст. 229 КАС України.

Дослідивши наявні докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив, що відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 у період з 1981року до часу призначення пенсії 31.07.2020року, працював на посадах в закладах охорони здоров`я державної або комунальної власності. З 31.07.2020року позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Харківській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058 (далі Закон №1058). Звернувшися до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківської області із заявою про отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, станом на день її призначення, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV Закону №1058, позивач отримав рішення відділу перерахунків пенсій №3 управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ у Харківській області № 65 від 15.04.2021року, про відмову у нарахуванні та виплаті такої грошової допомоги. Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходив із наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII (надалі - Закон №1788-XII) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Отже, наведені приписи свідчать про те, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується із досягненням пенсійного віку, наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Водночас, порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На виконання приписів пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (надалі - Порядок №1191).

Пунктом 2 Порядку №1191 встановлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону №1788-XII, що передбачені зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Пунктом 5 Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту е-ж статті 55 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Системний аналіз наведених норм доводить, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 462/5636/16-а, від 19 березня 2019 року у справі № 466/5637/17.

Проаналізувавши оскаржувану відмову, яка викладена у рішенні відділу перерахунків пенсій №3 управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ у Харківській області № 65 від 15.04.2021року, суд встановив, що, на переконання відповідача, ОСОБА_1 з 12.04.2000року працює в Харківському обласному бюро судово-медичної експертизи на посаді завідувача відділення судово-медичної криміналістики Комунального закладу охорони здоровя Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи, тому відсутні підстави у виплаті грошової допомоги, інших обґрунтованих підстав із якими позивачу на законних підставах відмовлено у виплаты грошовоъ допомоги выдповыдачем не наведено.

Щодо не зарахування позивачу стажу роботи до 12.04.2000 року, суд зазначае наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року за № 909 було затверджений перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, а саме лікарняні заклади, лікувально- лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад; профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепід-

служби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є

державними службовцями ), санітарно епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

медико-соціальні експертні комісії, бюро судово-медичної експертизи. З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Згідно з положеннями статті 62 Закону N 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Матеріалами справи підтверджується, що на момент звернення за призначенням пенсії за віком позивач мав страховий стаж роботи на посадах в закладах охорони здоров`я державної або комунальної власності, понад 30 років, який підтверджується трудовою книжкою серії та уточнюючими довідками з яких вбачається, що позивач має 38років 02 місяця 13 днів загального стажу роботи у Комунальному закладі охорони здоров`я Харківське обласне бюро судово-медичних експертиз, однак відповідач відмовляючи у призначенні та виплаті грошової допомоги, зазначив, що не подтвержений стаж роботи, який дає право на призначенні пенсії за вислугою років та підстави для призначення грошової допомоги.

Суд не погоджується з такими діями відповідача виходячи з наступного.

До стажу роботи, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» - «ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не враховано періоди роботи ОСОБА_1 : з 01.11.1981р. по 30.07.1983р. у Харківській лікарні №1 на посаді медсестри палати реанімації і інтенсивної терапії; з 01.08.1983року по 30.03.2000 р. у комунальному закладі охорони здоров`я Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи; з 12.04.2000р. до теперішнього часу працює у комунальному закладі охорони здоров`я Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи, та має загальний стаж роботи в період з 01.11.1981р. по 30.07.1983р- 2года 04 місяця 27 днів; загальний стаж роботи в період з 01.08.1983р. по 30.03.2000р. 16 років 07 місяців 29 днів;загальний стаж роботи в період з 12.04.2000р. по 25.10.2021р.-21 рік 06 місяців 13 днів

Крім того, у період з 01.08.1983р. по 01.07.1984р., позивач проходив одногодічну інтернатуру, в Харківському обласному бюро судово-медичної експертизи що також не зараховано до страхового стажу позивача.

Згідно з п. д ч. 3 ст. 56 Закону 1788 до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Після закінчення інтернатури 01.07.1984 року позивач був назначений судово-медичним експертом.

Таким чином, відповідач протиправно не зарахував до стажу роботи позивача, яка дає право на призначенні пенсії за вислугою років відповідно до п. «е»-«ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з з 01.11.1981р. по 30.07.1983року; 01.08.1983року по 12.04.2000 р.;

Крім того, відмовляючи у призначенні та виплаті грошової допомоги, відповідач зазначив, що позивач на день досягнення пенсійного віку працював в закладах та установах державної або комунальної власності на посадах та робота які не надають право на призначення пенсії за вислугою років відповідно до п. «е»-«ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Однак, суд не погоджується з такими доводами відповідача з огляду на наступне.

Судом встановлено та сторонами не заперечується той факт, що позивач станом на день досягнення пенсійного віку (31.07.2020 року) працював завідувачим відділення судово-медичної криміналістики Комунального закладу охорони здоров`я Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи.

До переліку закладів охорони здоров`я і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, зокрема, у розділі 2 (Охорона здоров`я), включені заклади охорони здоров`я: медико - соціальні експертні комісії, бюро судової - медичної експертизи, незалежно від найменування посад.

Таким чином, враховуючи те, що на день призначення пенсії за віком позивач досяг пенсійного віку, раніше будь-яких пенсій не отримував та мав необхідний страховий стаж (стаж роботи, який дає право на пенсію за вислугу років), а саме з 01.11.1981р. по 30.07.1983р загальний стаж 2 года 4 місяця 27днів; з 01.08.1983 по 30.03.2000р. загальний стаж роботи становить 16 років 07 місяців 29 днів; в період з 12.04.2000р. по 25.10.2021р. становить 21 рік 06 місяців 13 днів, а тому суд дійшов висновку, що при призначенні пенсії за віком позивач мав право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV, а тому відповідач протиправно відмовив у такій виплаті.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень ; визнати дії суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнати бездіяльность суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії ; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Зважаючи на обставини справи, враховуючи, що настання для позивача негативних наслідків пов`язано із прийняттям відповідачем протиправного рішення, суд вважає, що достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення №65 від 15.04.2021 року про відмову у виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Застосування запропонованого позивачем способу захисту у цій справі вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови для призначення грошової допомоги. Разом з тим, наведених обставин у повному обсязі судом не встановлено. Оцінка правомірності відмови відповідача у виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних від пенсій стосувалася лише тих мотивів, які наведені відповідачем у рішенні №65 від 15.04.2021 року.

При цьому, з метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі ч.2 ст.9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним), а саме: зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 14.04.2021р. щодо отримання допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно п.7.1 розділу ХV «Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до стажу роботи позивача, який дає право на призначенні пенсії за вислугою років відповідно до п. «е»-«ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 01.11.1981р. по 30.07.1983р. у Харківській лікарні №1 на посаді медсестри палати реанімації і інтенсивної терапії; з 01.08.1983року по 30.03.2000 р. у комунальному закладі охорони здоров`я Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи з 12.04.2000р. по 31.07.2020р. та до теперішнього часу працює у комунальному закладі охорони здоров`я Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи.

Однак суд зазначає, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до п.7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем станом на день прийняття рішення не зараховані спірні періоди роботи позивача до спеціального стажу.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно з квитанцією позивачем при звернені до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог немайнового характеру, судовий збір підлягає стягненню з суб`єкта владних повноважень у розмірі 454,00грн. (50% від сплаченої суми судового збору) на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати рішення від 15.04.2021 № 65 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 15.04.2020 № 65 про перерахунок пенсії за віком щодо призначення права на отримання допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно п.7.1 розділу ХV «Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до стажу роботи позивача, який дає право на призначенні пенсії за вислугою років відповідно до п. «е»-«ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 01.11.1981р. по 30.07.1983р. у Харківській лікарні №1 на посаді медсестри палати реанімації і інтенсивної терапії; з 01.08.1983року по 30.03.2000 р. у комунальному закладі охорони здоров`я Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи; з урахуванням висновків суду, які викладено у рішенні.

У задоволенні решти частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) на ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири гривни 00 копійок)

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Заічко О.В.