Справа № 580/6466/21
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/6466/21 Головуючий у 1 інстанції - Руденко А.В.
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради та ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.11.2021 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення та припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати припис № 7 від 19.07.2021 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил;

- визнати протиправною та скасувати постанову № 4 від 27.07.2021 у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09.11.2021 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано припис управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради № 7 від 19.07.2021 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради та ОСОБА_1 звернулись із апеляційними скаргами, в яких позивач просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким дані позовні вимоги задовольнити; управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником 13/50 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 . Вказана обставина відповідачем визнається.

26.05.2021 до управління Державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради надійшла скарга ОСОБА_2 , яка проживає в АДРЕСА_2 , на незаконне будівництво ОСОБА_1 підвального приміщення та гаражу.

Згідно направлення для проведення планового (позапланового) заходу від 12.07.2021 №22 посадовими особами управління Державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради була проведена позапланова перевірка щодо дотримання суб`єктом містобудування гр. ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

Актом від 19.07.2021 №22, складеним за результатами проведення планового (позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, встановлено, що гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 добудував капітальну стіну до існуючої господарської будівлі (гараж літ. Н) та влаштував підвальне приміщення без документів, що дають право на виконання будівельних робіт, а саме: повідомлення про початок виконання зазначених робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, чим було порушено приписи п. 1 ч. 1 ст. 34, ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз. 2 п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466, п. 7.2 ДБН А.3.1.-5:2016 «Організація будівельного виробництва».

За результатами перевірки посадовою особою відповідача Волковою Н.А. був складений протокол про адміністративне правопорушення від 19.07.2021 та винесений припис №7 від 19.07.2021, яким відповідач з метою усунення виявлених порушень вимагає від позивача усунути порушення вимог чинного містобудівного законодавства (розібрати капітальну стіну, привести до вимог чинного законодавства) до 20.09.2021.

27.07.2021 начальником управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради винесено постанову № 4 по справі про адміністративне правопорушення, згідно з якою за порушення п. 1 ч. 1 ст. 34, ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» абз. 2 п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466, п. 7.2 ДБН А.3.1.-5:2016 «Організація будівельного виробництва» позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 96 КУпАП та накладено штраф у розмірі 5 100 грн.

Не погоджуючись з приписом № 7 від 19.07.2021 та постановою про накладення штрафу від 27.07.2021 №4, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, мотивував своє рішення тим, що будівництво капітальної стіни та влаштування підвалу не є самовільним з огляду на будівництво на земельній ділянці позивача, а тому припис є протипраним та підлягає скасування. При цьому, оскільки позивач будівельний паспорт не отримав та не повідомив відповідача про початок виконання будівельних робіт, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 34 та ч. 2 ст. 36 Закону № № 3038-V1, то постанова № 4 від 27.07.2021 у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та скасуванню не підлягає.

Позивач у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.

Відповідач у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог не відповідає вимогам КАС України та підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції не були з`ясовані всі обставини справи, не досліджені та не враховані надані до суду докази.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянтів безпідставними, враховуючи наступне.

Згідно ст. 1 Закон України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 № 687-ХІV об`єктами архітектурної діяльності (об`єктами архітектури) є будинки і споруди житлово-цивільного, комунального, промислового та іншого призначення, їх комплекси, об`єкти благоустрою, садово-паркової та ландшафтної архітектури, монументального і монументально-декоративного мистецтва, території (частини територій) адміністративно-територіальних одиниць і населених пунктів

Статтею 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 № 687-ХІV передбачає, що для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, визначені статтею 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-V1 (далі - Закон №3038-VІ) державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Державний архітектурно-будівельний контроль замовників будівництва, які є фізичними особами, здійснюється відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" з урахуванням особливостей правового статусу таких осіб. Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю визначається Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом шляхом проведення планових та позапланових перевірок.

Підставою для проведення позапланової перевірки є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про адміністративні правопорушення та справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил.

Суб`єкт господарювання має право звернутися до суду щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Судом першої інстанції встановлено, що позапланова перевірка дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил здійснена на підставі скарги гр. ОСОБА_2 , за направленням на проведення перевірки, за результатами якої складено акт від 19.07.2021 №22, протокол про адміністративне правопорушення від 19.07.2021, припис про усунення порушень №7 від 19.07.2021 та постанова про накладення штрафу № 4 віл 27.07.2021.

Отже, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом № 3038-VІ.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону №3038-VІ замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частина 2 ст. 36 Закону № 3038-VІ передбачає, що виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється.

Згідно ст. 27 Закону № 3038-VІ забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт). Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Перелік об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466 та включає господарські будівлі і споруди, зокрема гаражі, які розташовані на присадибних, дачних і садових земельних ділянках.

Порядком проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.07.2018 № 158, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.08.2018 за № 976/32428 (далі - Порядок № 158) визначено:

- господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо, та прибудови до них;

- господарські (присадибні) споруди - земельні поліпшення, що не належать до будівель та приміщень, призначені для виконання спеціальних технічних функцій, до яких належать колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо, та прибудови до них.

За змістом вказаних норм будівництво господарських будівель та споруд на присадибній ділянці здійснюється за умови отримання будівельного паспорта та повідомлення органу державного архітектурно-будівельного контролю про початок виконання будівельних робіт

З акта перевірки від 19.07.2019 вбачається, що позивач збудував капітальну стіну та облаштував підвал, які згідно Порядку № 158, Переліку об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466 та ст. 27 Закону № 3038-VІ відносяться до господарських будівель і споруд та потребують отримання будівельного паспорта на їх будівництво.

Проте, як вірно було встановлено судом першої інстанції, позивач будівельний паспорт не отримав та не повідомив відповідача про початок виконання будівельних робіт.

Вказане свідчить, що позивач порушив вимоги ч. 1 ст. 34 та ч. 2 ст. 36 Закону № № 3038-VІ.

Доводи ОСОБА_1 про те, що виконане ним будівництво не вимагає отримання будівельного паспорта, колегія суддів не бере до уваги, з огляду на наступне.

Згідно пунктів 1, 2 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою від 07.06.2017 № 406, отримання дозвільних документів, що дають право на їх виконання, не потребують роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1), з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками; заміна покрівлі будівель і споруд згідно з будівельними нормами без втручання в несучі конструкції.

Водночас, будівництво капітальної стіни та влаштування підвалу є новим будівництвом, а тому в даному випадку підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466, якою затверджений Перелік об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта.

Згідно ч. 4 ст. 96 КУпАП виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот п`ятдесяти до трьохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, враховуючи, що позивач не повідомив відповідача про початок виконання будівельних робіт з будівництва капітальної стіни та влаштування підвалу, які потребують отримання будівельного паспорта, колегія суддів приходить до висновку про те, що постанова про застосування штрафу № 4 від 27.07.2021 винесена на законних підставах і скасуванню не підлягає.

Щодо припису № 7 від 19.07.2021 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, колегія суддів зазаначає наступне.

Згідно з вказаним приписом позивача зобов`язано усунути порушення вимог чинного містобудівного законодавства шляхом розібрання капітальної стіни, привести до вимог чинного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що встановивши такий спосіб усунення порушення, відповідач фактично виходив з того, що відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України будівництво є самовільним.

Колегія суддів зазначає, що згідно ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 вказаної статті).

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3 вказаної статті).

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (ч. 4 вказаної статті).

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 вказаної статті).

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану (ч. 7 вказаної статті).

За змістом вказаних приписів знесення самочинного будівництва здійснюється у двох випадках:

- якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (ч. 4 статті 376 ЦК України);

- у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Відповідачем визнається, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_1 належить об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 - житловий будинок з прибудовами А-1, А3-1, льох Г2, сарай Д, гараж Н, ворота №1,9, огорожа№9.

Згідно ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на дату винесення припису) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частина 2 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на дату винесення припису) передбачає, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Отже, оскільки позивач є власником житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , він набув право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться.

За таких обставини, будівництво капітальної стіни та влаштування підвалу не є самовільним з тієї підстави, що здійснено на земельній ділянці, яка не знаходиться у користуванні позивача.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про те, що вказана підстава для знесення самовільного будівництва відсутня, а тому припис № 7 від 19.07.2021 про усунення порушень шляхом розібрання капітальної стіни винесений без законної підстави і підлягає скасуванню, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

Доводи апеляційних скарг не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянти не надали до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.11.2021 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 07.07.2022.