Справа № 200/12283/21
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2022-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2022 року Справа№200/12283/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку у загальному позовному провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_3

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_3, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення,

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 1 березня 2016 року по листопад 2019 року з урахуванням раніше виплаченої індексації у сумі 1 729,60 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що проходив військову службу в Збройних Силах України на посаді головного сержанта 1 мотопіхотної роти батальйону Військової частини НОМЕР_3, був звільнений наказом командира Військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 22 листопада 2019 року № 256-РС у запас за пп. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 22 листопада 2019 року виключений із списків особового складу частини, вислуга років у Збройних Силах України на момент звільнення становила 7 років 3 місяці 18 днів. Є він є учасником бойових дій та брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Позивач зазначає, що йому не нараховувалась та не виплачувалась індексація у період з березня 2016 року по листопад 2018 року, а за період з грудня 2018 року по листопад 2019 року індексація сплачена в сумі 1 729,60 грн.

Згідно з відповіді Військової частини НОМЕР_3 від 13 серпня 2021 року № 688, до грудня 2018 року індексація грошового забезпечення не здійснювалась. Для нарахування індексації за період з березня 2016 року по лютий 2018 року є базовий місяць січень 2008 року, а з березня 2018 року по листопад 2019 року базовим місяцем є березень 2018 року й право на отримання індексації настало в грудні 2018 року згідно індексу споживчих цін. У зв`язку із відсутністю механізму нарахування індексації грошового забезпечення та не закладення до бюджету коштів для виплати індексації в період з березня 2016 року по лютий 2018 року індексація грошового забезпечення не була нарахована та виплачена.

Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не виплати йому індексації за спірний період у належному розмірі протиправною та просить суд задовольнити його позовні вимоги (а.с. 1-3).

У відзиві на позов та додаткових поясненнях відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, обґрунтовуючи свої заперечення наступним.

Відповідно до п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів всіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Отже, виплата сум індексації грошового забезпечення має здійснюватись у межах коштів установ та організацій, передбачених на ці цілі.

В 2016 році відбулося збільшення грошового забезпечення військовослужбовців у зв`язку із чим, на виконання вимог телеграми Міністра оборони України від 31 грудня 2015 року № 248/3/9/1/1150 щодо збільшення грошового забезпечення військовослужбовців, Департаментом фінансів Міністерства оборони України були доведені до військових частин (установ, організацій) роз`яснення від 4 січня 2016 року № 248/3/9/1/2, згідно яких у зв`язку із внесенням змін до Порядку № 1078 індексацію грошового забезпечення військовослужбовців не нараховувати до окремого роз`яснення.

Відповідно до ст. 51 Бюджетного Кодексу України керівники бюджетних установ здійснюють фактичні видатки на грошове забезпечення лише в межах фонду грошового забезпечення.

У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплатити індексацію грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у листопаді 2016 року - листопаді 2018 року у Міністерства оборони України не було.

Зазначено, що Порядок № 1078 не передбачає механізм виплати сум індексації у поточному році за минулі періоди.

Також відповідач зазначив, що позивачем порушено місячний строк звернення до суду із даним позовом, встановлений ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства, посилається при цьому на постанову Верховного Суду по справі № 0640/4406/18 від 21 жовтня 2019 року (а.с. 23-24, 46).

Ухвалою суду від 27 вересня 2021 року відкрито провадження у справі; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 16-17).

Ухвалою суду від 16 листопада 2021 року вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі на 8 грудня 2021 року (а.с. 30).

Ухвалою суду від 10 грудня 2021 року відкладено підготовче засідання 12 січня 2022 року (а.с. 33).

Ухвалою суду від 12 січня 2022 року продовжено строк підготовчого провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі на 27 січня 2022 року (а.с. 38).

Ухвалою суду від 27 січня 2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 16 лютого 2022 року (а.с. 50).

Ухвалою суду від 16 лютого 2022 року вирішено перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження та продовжено строк розгляду адміністративної справи на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на запобігання поширення коронавірусної хвороби (а.с. 57).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання згідно зазначення у позові: АДРЕСА_2 , є інвалідом 2 групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с. 4-7).

Відповідач, Військова частина НОМЕР_3, код ЄДРПОУ: НОМЕР_4, місцезнаходження: АДРЕСА_3, є органом державної влади та належним відповідачем у даній справі (а.с. 10, 60).

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, позивач у спірний період, з березня 2016 року по листопад 2019 року, проходив службу у Військовій частині НОМЕР_3 (а.с. 8-9, 12, 23-24).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 22 листопада 2019 року № 256-РС головного сержанта 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону Військової частини НОМЕР_3 звільнено у запас за пп. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 22 листопада 2019 року № 339 виключено зі списків особового складу з 22 листопада 2019 року та продовольчого забезпечення з 23 листопада 2019 року (а.с. 9).

Як встановлено судом у період з 1 березня 2016 року по 1 листопада 2018 року індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

Так, відповідно до довідок № 425 від 30 квітня 2021 року та від 20 жовтня 2021 року № 900 про нараховані доходи (нараховане грошове забезпечення) сержанту ОСОБА_1 :

- посадовий оклад позивача з березня 2016 року по грудень 2016 року складав: 605,00 грн, з січня 2017 року по лютий 2018 року - 760,00 грн, з березня 2018 року по серпень 2018 року - 3 440,00 грн, з вересня 2018 року по січень 2019 року - 3260,00 грн, з лютого 2019 року по жовтень 2019 року - 3440,00 грн та за листопад 2019 року - 2 522,67 грн;

- індексація грошового забезпечення за період з 1 березня 2016 року по 1 листопада 2018 року позивачу не нараховувалась;

- індексація грошового забезпечення за період з грудня 2018 року по листопад 2019 року нараховувалась: з грудня 2018 року по лютий 2019 року - по 71,08 грн щомісячно, з березня по червень 2019 року - по 134,47 грн щомісячно, з липня по жовтень 2019 року - по 206,72 грн щомісячно, листопад 2019 року - 151,60 грн (а.с. 8, 25-26).

За поясненням відповідача, індексація за період з березня 2016 року по лютий 2018 року індексація не нараховувалась та не виплачувалась у зв`язку із відсутністю відповідного механізму нарахування та фінансування на ці цілі, з березня по листопад 2018 року - не нараховувалась та не виплачувалась у зв`язку із тим, що згідно інформації Держстату України індекс споживчих цін при базовому місяці березень 2018 перевищив поріг 103% у листопаді 2018 року (а.с. 12, 23-24).

2 серпня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо здійснення індексації грошового забезпечення за період служби у військовій частині НОМЕР_3 та надання довідки про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення (а.с. 12).

Листом від 13 серпня 2021 року № 688 відповідач повідомив позивачу, що до грудня 2018 року індексація грошового забезпечення не здійснювалась. Для нарахування індексації за період з березня 2016 року по лютий 2018 року є базовий місяць січень 2008 року, а з березня 2018 року по листопад 2019 року базовим місяцем є березень 2018 року; право на отримання індексації настало в грудні 2018 року згідно індексу споживчих цін. Також роз`яснено приписи п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 та вказано, що оскільки військова частини є бюджетною організацією, матеріальні цінності якої перебувають у державній власності, а тому джерелом коштів для виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та проведення індексації грошових доходів є Державний бюджет України, яким з 2016 року по лютий 2018 року не закладено асигнувань на індексацію грошового забезпечення. У зв`язку із відсутністю механізму нарахування індексації грошового забезпечення та не закладання до бюджету коштів для виплати індексації в період з березня 2016 року по лютий 2018 року індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась (а.с 12).

Будучи не згодним із виплатою йому індексації грошового забезпечення за спірний період в належному (на його переконання) розмірі позивач звернувся до суду із даним позовом.

При вирішенні питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду із даним позовом, суд виходить з наступного.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 цієї статті для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Разом із цим відповідно до ст. 98 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

В аспекті спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що поняття "грошове забезпечення" і "заробітна плата", які використано у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому спір щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовця охоплюється застосованим в ч. 2 ст. 233 КЗпП України визначенням "законодавство про оплату праці" та, відповідно, звернення до суду з заявленими позивачем вимогами не обмежується будь-яким строком.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що неодноразово була висловлена, зокрема, у постанові від 25 квітня 2019 року у справі № 804/496/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 360/3359/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Суд зазначає, що згідно приписів Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів громадян, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати їм подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до п. 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України 13 січня 2004 № 5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713, суми виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до фонду оплати праці (фонд додаткової заробітної плат).

Згідно з ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Конституційний Суд України у 2013 році прийняв рішення у справах № 8-рп/2013 і № 9-рп/2013, у яких дійшов висновку про те, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум несвоєчасно отриманої заробітної плати, індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати, без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника, як зазначив Конституційний Суд, відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Приймаючи таке рішення, Конституційний Суд України виходив з того, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці.

Отже, особа має право звернутися до суду із позовними вимогами щодо нарахування та виплати індексації грошових доходів населення без обмеження будь-яким строком.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

У відповідності до положень ст.ст. 1 - 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

В силу абз. 2 ч. 3ст. 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Індексація грошових доходів населення здійснюється відповідно до Закону України від 3 липня 1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-ХІІ) та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Статтею 2 Закону № 1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

У ч. 5 ст. 2 Закону № 1282-XII вказано, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно зі ст. 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 1 січня 2016 року - 101 відсоток).

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у ч. 1 цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, при визначені розміру індексації визначальним є встановлення «базового» місяця.

Суд зазначає, що позивач не заперечує, що базовим місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення за березня 2016 року по лютий 2018 року є січень, а з березня 2018 року - березень 2018 року.

Разом із цим не нарахування та, як наслідок, не виплата позивачу індексації у період з березня 2016 року по лютий 2018 року з боку відповідача відбувалась, за його поясненням, у зв`язку із відсутністю відповідного механізму нарахування індексації та фінансування військової частини, як бюджетної установи, на вказані цілі, а з березня по листопад 2018 року - не нараховувалась та не виплачувалась у зв`язку із тим, що згідно інформації Держстату України індекс споживчих цін при базовому місяці березень 2018 перевищив поріг 103% у листопаді 2018 року (а.с. 12, 23-24).

Надаючи оцінку підставам не нарахування та не виплати позивачу індексації за період з березня 2016 року по лютий 2018 року, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення від 8 листопада 2005 року, заява № 63134/00).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку із цим при розгляді даної справи Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, зазначивши, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, обмежене фінансування жодним чином не може впливати на наявність чи відсутність у позивача права на отримання індексації грошового забезпечення.

Також суд зазначає, що у рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Висновок суду щодо того, що обмежене фінансування жодним чином не має впливати на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення також узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах цього суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 825/1832/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 620/1892/19, від 29 листопада 2021 року у справі № 120/313/20-а.

Таким чином, посилання відповідача на не виплату позивачу індексації грошового забезпечення в належному розмірі у зв`язку із відсутністю механізму нарахування індексації та не закладення до бюджету коштів для виплати індексації - є необґрунтованим та неправомірним.

Як наслідок, позовні вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_3 щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за вказаний період та в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 1 березня 2016 року по лютий 2018 року - підлягають задоволенню.

При вирішенні питання щодо правомірності не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року по 22 листопада 2019 року, суд виходить з наступного.

З 1 березня 2018 року у зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова № 704), якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, - відбулась зміна грошового забезпечення військовослужбовців.

Пунктом 4 Постанови № 704 установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Отже, Постановою № 704 визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців.

Згідно ст. 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Обчислення індексу споживчих цін для визначення порогу індексації величини приросту індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком шляхом множення місячних індексів споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли за результатами такого обчислення величина індексу споживчих цін перевищить поріг індексації, який встановлено в розмірі 103 відсотка.

Після перевищення такого порогу індексації для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається знову, з місяця наступного за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив цей поріг індексації.

При цьому величина приросту індексу споживчих цін для проведення кінцевої індексації (коефіцієнт індексації), розрахована між цими проміжками, розраховується як добуток сум проміжних індексів споживчих цін перевищення порогу індексації помножений на коефіцієнт 100.

Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України (http://www.ukrstat.gov.ua/operativ/operativ2006/ct/cn_rik/isc/isc_u/isc_m_u.htm), індекс споживчих цін перевищив встановлений поріг у 103% у жовтні 2018 року (1,008 х 1,000 х 1,000 х 0,993 х 1,000 х1,019 х 1,017 * 100 = 103,7).

Оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано в листопаді, то вперше грошове забезпечення позивача виходячи із базового місяця березень 2018 року повинно індексуватися у грудні 2018 року.

Таким чином, враховуючи те, що підвищення посадового окладу позивача з березня 2018 року відбулося у зв`язку із прийняттям Постанови № 704, якою змінено (підвищено) розміри окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців саме березень 2018 року в контексті застосування у спірних правовідносинах норми абз. 1 п. 5 Порядку № 1078 є місяцем підвищення доходів позивача (базовим місяцем), а тому значення індексу споживчих цін у цьому місяці приймається за 1 або 100 відсотків.

Відповідно до Порядку № 1078 індексації підлягає заробітна плата у межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина заробітної плати, яка перевищує прожитковий мінімум, індексації не підлягає), розмір якого щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України.

Розмір індексації розраховується за формулою:

І = Д x Кі / 100, де

І сума індексації;

Д індексований дохід (в межах прожиткового мінімуму);

Кі коефіцієнт індексації (величина приросту індексу споживчих цін).

Величина приросту індексу споживчих цін у грудні 2018 року склала 3,7% (у жовтні 2018 року індекс споживчих цін перевищив установлений поріг індексації 103,0% і склав 103,7%, при цьому величина приросту індексу споживчих цін для проведення індексації у квітні (наступний місяць після базового) 2018 року жовтні 2018 року складатиме 3,7% (103,7 100).

Згідно абз. 2 п. 5 Порядку № 1078 з листопада 2018 року обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком для визначення наступного перевищення порогу індексації для проведення подальшої індексації заробітної плати починається знову.

З 1 грудня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб було затверджено у розмірі 1 921,00 грн.

Отже, індексація позивача за грудень 2018 року з врахуванням в якості базового місяця березня 2018 року склала:

1 921,00 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб у грудні 2018 року) х 3,7% (коефіцієнт індексації у грудні 2018 року) / 100 = 71,08 грн.

В такому ж самому порядку розраховується індексація за січень 2019 року - грудень 2020 року:

- січень 2019 року: 1921,00 грн х 3,7% / 100 = 71,08 грн;

- лютий 2019 року: 1921,00 грн х 3,7% / 100 = 71,08 грн;

- березень 2019 року: 1921,00 грн х 7% / 100 = 134,47 грн;

- квітень 2019 року: 1921,00 грн х 7% / 100 = 134,47 грн;

- травень 2019 року: 1921,00 грн х 7% / 100 = 134,47 грн;

- червень 2019 року: 1921,00 грн х 7% / 100 = 134,47 грн;

- липень 2019 року: 2007,00 грн х 10,3% / 100 = 206,72 грн;

- серпень 2019 року: 2007,00 грн х 10,3% / 100 = 206,72 грн;

- вересень 2019 року: 2007,00 грн х 10,3% / 100 = 206,72 грн;

- жовтень 2019 року: 2007,00 грн х 10,3% / 100 = 206,72 грн;

- листопад 2019 року: 2007,00 грн х 10,3% / 100 = 206,72 грн (з врахуванням 22 днів служби позивача у листопаді - 151,60 грн);

Враховуючи наведене, розрахунок індексації грошового забезпечення позивача у період з грудня 2018 року по листопада 2019 року відповідачем проведений відповідно до приписів Порядку № 1078.

Щодо правомірності/неправомірності не нарахування та не виплати позивачу індексації за період з 1 березня по 30 листопада 2018 року, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось судом згідно із абз. 2 п. 5 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абзацами 3, 4, 6 п. 5 Порядку № 1078.

Відповідно до абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку № 1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у п. 1-1 цього Порядку.

Аналізуючи вищевказані положення спеціального підзаконного нормативно-правового акта, суд дійшов висновку, що підвищення посадового окладу у певному місяці не тягне за собою безумовне припинення виплати індексації у подальших періодах.

В даному випадку, суб`єкту владних повноважень необхідно вираховувати розмір підвищення доходу і визначати різницю між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідної особи.

Отже, для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи та суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці його підвищення.

Якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується; якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у п. 1-1 Порядку № 1078.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку № 1078 обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця.

Відтак, відповідач при вирішенні питання про індексацію грошових доходів позивача протиправно врахував лише норми абзаців 1, 2 п. 5 Порядку № 1078, згідно з якими у разі підвищення тарифних ставок (окладів) значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків, обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення, не враховуючи при цьому приписи абзаців 3, 4, 6 п. 5 Порядку № 1078 в частині вирішення питання про наявність/відсутність підстав для виплати позивачу індексації його грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року), не встановив, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу позивача суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу, та чи є підстави для виплати позивачу індексації грошового забезпечення у зазначені місяці із застосуванням при цьому в якості базового місяця січня 2008 року.

Враховуючи зазначене, беручи до уваги, що відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку № 1078 обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є визнання неправомірною бездіяльності відповідача в частині не вирішення питання про наявність/відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення у період з 1 березня по 30 листопада 2018 року виходячи із базового місяця січня 2008 року та зобов`язання його здійснити розрахунок та виплату індексації грошового забезпечення позивача за період з 1 березня по 30 листопада 2018 року із врахуванням абзаців 3, 4, 6 п. 5 Порядку № 1078.

На підставі викладеного вище, враховуючи встановлені судом обставини суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Щодо заяви позивача про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком судом.

Враховуючи характер спірних правовідносин, беручи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження обґрунтованості заяви позивача про встановлення судового контролю, суд вважає, що підстави для зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення у справі відсутні.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Відповідно до п.п. 1, 9 ч. 1 ст. 5 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» позивач є звільненим від сплати судового збору.

Згідно ч. 2 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому в силу вимог ст. 139 КАС України питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4, зареєстроване місцезнаходження: АДРЕСА_3) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_5 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 1 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року із врахуванням базового місяця січня 2008 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_5 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року із врахуванням базового місяця січня 2008 року.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_5 Національної гвардії України, яка виразилась у не вирішенні питання відповідно до абзаців 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, про наявність або відсутність підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з березня 2018 року по листопад 2018 року - із застосуванням при цьому в якості базового місяця січня 2008 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_5 Національної гвардії України здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 1 березня по 30 листопада 2018 року - із врахуванням абзаців 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, та із урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна