Справа № 380/1892/22
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/1892/22 пров. № А/857/7415/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.04.2022р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. про визнання протиправними та скасування рішення і розпорядження, зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (суддя суду І інстанції: Гулкевич І.З., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 01.04.2022р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

12.01.2022р. (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України у Львівській обл. № 184465 від 14.12.2012р., викладене ним у листі - відповіді № 18913-18583/Я-53/8-1300/21 від 17.12.2021р. на заяву № 18583/Я-1300-21 від 26.11.2021р. щодо переводу позивача з 01.11.2012р. на пенсію як особи з інвалідністю відповідно до Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» у розмірі 5303 грн. 85 коп.;

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФ України у Львівській обл. № 65, версія: 1.6.71.1 від 16.04.2021р. 09:14, викладене ним у листі - відповіді № 18426-19298/Я-52/8-1300/21 від 10.12.2021р. на заяву позивача № 18583/Я-1300-21 від 26.11.2021р. про перерахунок пенсії з 01.11.2012р. по 30.11.2021р., а з 01.12.2021р. довічно в розмірі 5303 грн. 85 коп.;

зобов`язати ГУ ПФ України у Львівській обл. як правонаступника Управління ПФ України в Шевченківському районі м.Львова здійснити з 01.11.2012р. до сьогодні і довічно поновлення пенсії ОСОБА_1 по інвалідності та нарахувати її відповідно до раніше призначеної - згідно рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2020р. у справі № 380/1673/20 та відповідно рішення № 65 від 16.04.2021р. (версія: 1.6.64.1 час розрахунку 08:29) з 01.11.2012р. по 30.11.2021р., а з 01.12.2021р. довічно в розмірі 10416 грн. 48 коп., та здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум без застосування будь-яких обмежень максимального розміру пенсії;

зобов`язати ГУ ПФ України у Львівській обл. провести індексацію несвоєчасно виплачених за період з 01.11.2012р. до сьогодні (до дня виплати) грошових сум пенсії позивача по інвалідності відповідно до Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу», згідно з вимогами Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та здійснити виплату такої індексації;

зобов`язати пенсійний орган провести компенсацію несвоєчасно виплачених за період з 01.12.2012р. до сьогодні (до дня виплати) грошових сум пенсії позивача по інвалідності як державного службовця, відповідно до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та здійснити виплату такої компенсації (а.с.1-7, 62).

Вимоги заявленого позову обґрунтовані тим, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2020р. у справі № 380/1673/20, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду 16.03.2021р., позов ОСОБА_1 задоволено частково. 16.04.2021р. рішенням відповідача № 65 здійснено перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 до 30.11.2021р., а з 01.12.2021 - довічно. Однак, 10.12.2021р. згідно листа № 18426-19298/Я-52/8-1300/21 позивач отримав новий варіант рішення № 65, де пенсію залишено в старому розмірі. На звернення позивача за роз`ясненнями, відповідач листом № 18913-18583/Я-53/8-1300/21 від 17.12.2021р. повідомив про те, що розпорядження № 184465 від 14.11.2012р. не скасовано.

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.65-66).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01.04.2022р. заявлений позов задоволено частково;

визнано протиправним та скасовано розпорядження № 184465 від 14.12.2012р. ГУ ПФ України у Львівській обл., що є юридичною особою і правонаступником Управління ПФ України в Шевченківському районі м.Львова, викладене ним у листі - відповіді № 18913-18583/Я-53/8-1300/21 від 17.12.2021р. на заяву № 18583/Я-1300-21 від 26.11.2021р. щодо переводу ОСОБА_1 з 01.11.2012р. на пенсію як особу з інвалідністю відповідно до Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» в розмірі 5303 грн. 85 коп.;

визнано протиправним та скасовано рішення № 65 версія: 1.6.71.1 від 16.04.2021р. ГУ ПФ України у Львівській обл., що є юридичною особою і правонаступником Управління ПФ України в Шевченківському районі м.Львова, викладене ним у листі - відповіді № 18426-19298/Я-52/8-1300/21 від 10.12.2021р. на заяву ОСОБА_1 № 18583/Я-1300-21 від 26.11.2021р. про перерахунок пенсії з 01.11.2012р. по 30.11.2021р., а з 01.12.2021р. довічно в розмірі 5303 грн. 85 коп.;

зобов`язано ГУ ПФ України у Львівській обл. здійснити з 01.11.2012р. перерахунок та виплату пенсії по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 відповідно до раніше призначеної згідно рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/1673/20 та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язано пенсійний орган нарахувати та виплатити позивачу компенсацію несвоєчасно виплачених за період з 01.11.2012р. по день фактичного виплату грошових сум пенсії по інвалідності як державного службовця, відповідно до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»;

в задоволенні інших позовних вимог відмовлено (а.с.104-112).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України у Львівській обл., який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.115-116).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2020р. у справі № 380/1673/20 пенсійним органом проведено перерахунок пенсії позивача з 15.07.2010р. по 31.10.2012р. та нараховано доплату в розмірі 195536 грн. 15 коп.

Згідно із ст.23, п.п.20, 29 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України; взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Таким чином, виплата суми пенсії, нарахованої на виконання рішення суду, яку включено до Реєстру судових рішень, виконання яких гарантується державою, буде здійснена після виділення відповідних коштів з Державного бюджету України.

Також позивачу скеровано лист повідомлення № 1300-5305-8/39873 від 05.05.2021р. щодо виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2020р. у справі № 380/1673/20.

Оскільки рішення суду від 23.11.2020 у справі № 380/1673/20 містило зобов`язання щодо здійснення перерахунку пенсії позивачу за конкретно визначений період, а саме з 15.07.2010р. по 31.10.2012р., тому розмір пенсії з 01.11.2012р. становить 5303 грн. 85 коп., який обчислений з врахуванням заяви від 01.11.2012р. про перехід на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» та поданих документів.

Крім того, рішенням суду помилково задоволено вимогу позивача щодо компенсації несвоєчасно виплачених сум пенсії, оскільки підставою для виплати такої компенсації є нарахування цих сум без відповідної виплати.

Позивач ОСОБА_1 скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми діючого законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.130-133).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2020р. у справі № 380/1673/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду 16.03.2021р., позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Управління ПФ України в Шевченківському районі м.Львова, правонаступником якого є ГУ ПФ України у Львівській обл., викладене у протоколі № 184465 від 04.08.2010р. на заяву від 15.07.2010р. щодо призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 ; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФ України у Львівській обл., викладене у листі-відповіді № 5497/св-20/11.03-06 від 27.12.2019р. на заяву ОСОБА_1 від 05.12.2019р. щодо відмови перерахувати пенсію по інвалідності, нараховану відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 15.07.2010р. по 31.10.2012р. відповідно до норм Закону України № 3723 від 16.12.1993р. «Про державну службу» та здійснити її доплату відповідно до вказаного Закону з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум; зобов`язано ГУ ПФ України у Львівській обл. здійснити з 15.07.2010р. по 31.10.2012р. перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 та нарахувати її за вказаний період відповідно до норм Закону України № 3723 від 16.12.1993р. «Про державну службу», на підставі доданих до заяви про призначення пенсії у 2010 році первинних довідок про нараховані суми грошового забезпечення, з яких нараховані та сплачені страхові внески, а саме довідки № 1101/127 від 21.07.2010р. про зарплату працюючого державного службовця відповідної посади на час подачі заяви, виходячи із відсоткового значення розміру пенсії 80 % таких сум основного та додаткового виду грошового забезпечення на час подачі заяви, та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум; зобов`язано ГУ ПФ України у Львівській обл. нарахувати компенсацію несвоєчасно виплачених за період з 15.07.2010р. по 31.10.2012р. грошових сум пенсії по інвалідності як державного службовця, відповідно до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», та здійснити виплату такої компенсації; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання зазначеного судового рішення пенсійним органом проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 позивача згідно норм Закону України № 3723 від 16.12.1993р. «Про державну службу» до 30.11.2021р. включно, а з 01.12.2021р. довічно, що стверджується рішенням відповідача № 65 від 16.04.2021р. (версія: 1.6.64.1) (а.с.32-34).

У подальшому позивач неодноразово звертався до ГУ ПФ України у Львівській обл. з вимогою виконати рішення № 65 від 16.04.2021р.

Натомість, відповідачем ГУ ПФ України у Львівській обл. скеровано на адресу позивачу рішення № 65 від 16.04.2021р. (версія: 1.6.71.1) з іншими розрахунками та даними про розмір пенсії, а саме з 15.07.2010р. та з 01.11.2012р. розмір пенсії становить 5303 грн. 85 коп., який обчислений з врахуванням заяви від 01.11.2012р. про перехід на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с.21-23).

26.11.2021р. позивач звернувся до ГУ ПФ України у Львівській обл. про здійснення повного розрахунку пенсії згідно Закону України «Про державну службу», постанови КМ України № 1078 від 17.07.2003р. та внутрішніх документів ПФ України, а також рішення суду в справі № 380/1673/20 та здійснення виплати пенсії по-новому (а.с.24-26).

Листом № 18913-18583/Я-53/8-1300/21 від 17.12.2021р. відповідач повідомив про те, що на виконання рішення суду в справі № 380/1673/20 розпорядженням № 9130801 від 16.04.2021р. проведено розрахунок пенсії з 15.07.2010р. та з 01.11.2012р. Оскільки рішенням зобов`язано здійснити перерахунок пенсії за період з 15.07.2010р. по 31.10.2012р., тому розмір пенсії з 01.11.2012р. становить 5303 грн. 85 коп., який обчислений з врахуванням заяви від 01.11.2012р. про перехід на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» та поданих документів. Розпорядження № 184465 від 14.11.2012р. щодо призначення позивачу з 01.11.2012р. пенсії як особі з інвалідністю відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 5303 грн. 85 коп. не було предметом розгляду у суді та рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2020р. у справі № 380/1673/20 не скасоване. Сума пенсії, нарахована на виконання рішення суду, обліковується в автоматизованій базі даних обробки пенсійної документації (електронній пенсій справі), та буде виплачена після виділення відповідних коштів з Державного бюджету України (а.с.9-11).

Приймаючи рішення та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки судом у справі № 380/1673/20 встановлено право позивача з 15.07.2010р. на отримання пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу», тому розпорядження відповідача № 184465 від 14.12.2012р., викладене у листі - відповіді № 18913-18583/Я-53/8-1300/21 від 17.12.2021р. щодо переводу позивача з 01.11.2012р. на пенсію як особу з інвалідністю відповідно до Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» у розмірі 5303 грн. 85 коп., підлягає скасуванню.

З цих же мотивів підлягає задоволенню вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення № 65 версія: 1.6.71.1 від 16.04.2021р. 09:14, викладене у листі - відповіді № 18426-19298/Я-52/8-1300/21 від 10.12.2021р. на заяву позивача про перерахунок пенсії з 01.11.2012р. по 30.11.2021р., а з 01.12.2021 довічно в розмірі 5303 грн. 85 коп.

Обираючи належний спосіб захисту прав позивача, суд вирішив зобов`язати ГУ ПФ України у Львівській обл. здійснити з 01.11.2012р. перерахунок та виплату пенсії по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» відповідно до раніше призначеної згідно рішення суду в справі № 380/1673/20 та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Разом з тим, судом відмовлено в задоволенні вимоги позивача щодо спонукання відповідача проводити виплату перерахованої пенсії без обмеження максимальним розміром, виплату індексації суми пенсії, оскільки такі вимоги є передчасними.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання ГУ ПФ України у Львівській обл. провести компенсацію несвоєчасно виплачених за період з 01.11.2012р. сум пенсії по інвалідності як державного службовця, то суд наголосив на тому, що оскільки несвоєчасне нарахування сум пенсії відбулось у зв`язку з неправомірним нарахуванням пенсії пенсійним органом, то позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до роз`яснень, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині незадоволених позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Стосовно решти позовних вимог колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків про наявність підстав для часткового задоволення позову із визначеним способом захисту позивача, з огляду на наступне.

Предметом спору у розглядуваній справі є наявність правових підстав для здійснення з 01.11.2012р. перерахунку та виплати пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 згідно рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/1673/20, а також здійснення виплати пенсії (з урахуванням раніше виплачених сум), а також компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Закон України № 3723 від 16.12.1993р. «Про державну службу» (тут і надалі в редакції, чинній на момент подання заяви про призначення пенсії) регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу.

Згідно з ст.1 цього Закон державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Відповідно до ст.37 вказаного Закону на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частинами другою і п`ятою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), особам, визнаним інвалідами I та II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I та II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Як слідує із судових рішень у справі № 380/1673/20, на момент звернення позивача із заявою до пенсійного органу про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» позивач працював на посаді. яка віднесеній до державної служби, при цьому стаж державної служби позивача становив 10 років 04 місяці 12 днів.

З огляду на викладене, на момент звернення позивача (10.07.2010р.) із заявою про призначення пенсії по інвалідності, відповідно до Закону України № 3723-XII від 16.12.1993р. «Про державну службу», у ОСОБА_1 був наявний необхідний стаж для призначення цього виду пенсії, без врахування спірного періоду роботи з 11.09.1980р. по 17.05.1981р., що свідчить про протиправність дій пенсійного органу при призначенні пенсії.

За таких умов беззаперечним слід вважати висновок суду по розглядуваній справі про те, що оскільки судом у справі № 380/1673/20 встановлено право позивача з 15.07.2010р. на отримання пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу», тому розпорядження відповідача № 184465 від 14.12.2012р., викладене у листі - відповіді № 18913-18583/Я-53/8-1300/21 від 17.12.2021р. щодо переводу позивача з 01.11.2012р. на пенсію як особу з інвалідністю відповідно до Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» у розмірі 5303 грн. 85 коп., підлягає скасуванню.

З цих же мотивів підлягає задоволенню вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення № 65 версія: 1.6.71.1 від 16.04.2021р. 09:14, викладене у листі - відповіді № 18426-19298/Я-52/8-1300/21 від 10.12.2021р. на заяву позивача про перерахунок пенсії з 01.11.2012р. по 30.11.2021р., а з 01.12.2021 довічно в розмірі 5303 грн. 85 коп.

Щодо позовних вимог зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату компенсації несвоєчасно виплачених сум пенсії по інвалідності як державного службовця відповідно до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» за спірний період, колегія суддів керується наступним.

Відповідно до ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України № 2050-ІІІ від 19.10.2000р. «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затв. постановою КМ України № 159 від 21.02.2001р.

Проаналізувавши правові норми вказаних нормативно-правових актів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст.2 вказаного Закону та зазначеного Порядку компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Крім цього, виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Також зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні наведених Закону та Порядку дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Оскільки несвоєчасне нарахування сум пенсії відбулось у зв`язку з неправомірним нарахуванням пенсії пенсійним органом, що встановлено рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2020р. у справі № 380/1673/20, тобто з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, тому позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволені частково.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявленого позову із вищевказаних мотивів, обравши при цьому правильний спосіб правового захисту порушеного права позивача.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ПФ України у Львівській обл.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.04.2022р. в адміністративній справі № 380/1892/22 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 08.07.2022р.