Справа № 280/2429/22
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2022-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року Справа № 280/2429/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садового І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-б, ); Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (58000, м. Чернівці, вул. Центральна площа, буд.3; )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

15.02.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач-1); Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі відповідач-2), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-1 від 03.06.2021 №25 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності позивачу;

- зобов`язати відповідача-1 зарахувати до страхового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії по інвалідності, період роботи: з 29.04.1991 по 13.08.1997 у ТОВ «Консолідація».

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 17.02.2022, позивача звільнено від сплати судового збору.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 17.02.2022 відкрито провадження у справі №280/2429/22, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення та виклику сторін.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.06.2022 залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 28.06.2022 позовну заяву було залишено без руху, позивачу було надано 10-денний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 05.07.2022 заяву представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду задоволено та поновлено строк звернення до суду з даним позовом. Продовжено розгляд справи №280/2429/22.

У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обґрунтування позовних вимог викладено в позовній заяві від 03.02.2022 (вх.№11047 від 15.02.2022). Зокрема зазначено, що 27.05.2021 позивач звернулась до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії по інвалідності до якої було долучено відповідний пакет документів. Проте рішенням від 03.06.2021 №25 їй було відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Також звертає увагу, що в оскаржуваному рішенні окрім іншого зазначено, що до страхового стажу не зараховано період роботи позивача з 29.04.1991 по 13.08.1997 у ТОВ «Консолідація» з посиланням на нечіткість відбитку печатки на записі про звільнення. Разом з цим, позивач наголошує, що оскільки вона має відповідні записи щодо спірного періоду роботи у трудовій книжці, яка є основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує її стаж роботи, то вказані записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу. Крім того, зазначає, що неналежний порядок заповнення трудової книжки та іншої документації не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист при вирішенні питань щодо призначення пенсії. Вважаючи дії відповідача протиправними та такими, що порушують право позивача на пенсійне забезпечення, на рівні, визначеному Законодавством України, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач-1 заперечив проти позовних вимог та подав до суду відзив на позовну заяву (вх.№19315 від 30.05.2022), в якому зазначив, що позивач звернулась до відповідача-1 з заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон України №1058-IV). Згідно з п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України №1058-IV, затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (надалі - Порядок № 22-1) засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що мав розглянути заяву позивача про призначення пенсії по інвалідності, а саме Головне управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області, яким і було прийнято оскаржуване рішення. Разом з тим наголошує, що за доданими до заяви про призначення пенсії документами до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 29.04.1991 по 13.08.1997, оскільки на запису про звільнення відтиск печатки підприємства не придатний для сприймання змісту. У зв`язку із зазначеним, просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заперечення відповідача-2 проти позовних вимог викладено у відзиві на позовну заяву від 13.06.2022 (вх. №23219 від 23.06.2022), в якому зазначено, що особи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку передбаченого статтею 26 Закону України №1058-ІV, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 26 цього Закону. Разом з тим зауважено, що відповідно до наданих документів ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто необхідний страховий стаж для призначення пенсії по інвалідності на час звернення, повинен становити 11 років. Також наголошено, що за результатами розгляду заяви та доданих документів встановлено, що страховий стаж позивача становить 6 років 7 місяців 22 дні, при цьому до страхового стажу позивача не враховано період роботи з 29.04.1991 по 13.08.1997 у ТОВ «Консолідація», так як запис №4 від 13.08.1997 про звільнення, завірений нечітким відбитком печатки. Враховуючи вище викладене просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.8-10).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 01.09.2020 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи (а.с.11).

27.05.2021 позивач звернулась до відповідача-1 (Шевченківського відділу обслуговування громадян м. Запоріжжя) із заявою про призначення пенсії по інвалідності та відповідним пакетом документів.

Відповідно до п. 4.2. Порядку №22-1 засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що мав розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Рішенням відповідача-2 №25 від 03.06.2022 позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Разом з тим, позивачу роз`яснено, що до страхового стажу не зараховано період роботи позивача з 29.04.1991 по 13.08.1997 у ТОВ «Консолідація» через нечіткий відбиток печатки ТОВ «Консолідація» на запису про звільнення позивача та запропоновано надати належним чином оформлену довідку про підтвердження наявного трудового стажу (а.с.18).

З метою отримання довідки про підтвердження наявного трудового стажу за період з 29.04.1991 по 13.08.1997, адвокатом позивача Петровою М.О. було направлено запит від 13.12.2021 вих.№287/2021 до ліквідатора ТОВ «Консолідація» з проханням надати належним чином оформлену довідку про підтвердження наявного трудового стажу ОСОБА_1 за період роботи в ТОВ «Консолідація», проте конверт із вказаним запитом повернувся на адресу представника позивача з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.23-25).

Позивач не погодившись з діями відповідача щодо не врахування при розрахунку пенсії до страхового стажу позивача періоду роботи з 29.04.1991 по 13.08.1997 у ТОВ «Консолідація», звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із преамбулою Закону України №1058-IV, цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст.8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст. 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1, 2, 4 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з приписами ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон України №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до п.1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з абз.1 п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в п.17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, ст.62 Закону України №1788-XII та п.1 Порядку №637, слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За приписами п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

При цьому, як передбачено п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993р. №301 «Про трудові книжки працівників», заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Пунктом 1.2 Інструкції № 58 передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з п.2.6 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

За приписами п.2.6 Інструкції № 58 якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Відповідно до п. 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Відповідно до п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України №1058-IV, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), до заяви для призначення пенсії за віком додаються такі документи (надаються копії документів з оригіналами): паспорт та документи про місце проживання (реєстрації) особи; документ про присвоєння реєстраційного номеру; трудова книжка (відомості про роботу); диплом, атестат училища, які стверджують денну форму навчання; свідоцтво про шлюб (для жінок); свідоцтво про народження дітей (для жінок); та інші документи.

Згідно з п.п.3 п.4.2 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до п.4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у пункті 4.7 Порядку №22-1.

Щодо спірного періоду роботи позивача з 29.04.1991 по 13.08.1997 у ТОВ «Консолідація», який не врахований відповідачем-2 до страхового стажу позивача, оскільки при звільненні в трудовій книжці не чітка печатка, суд зазначає наступне.

Так, із записів трудової книжки позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_3 , окрім іншого вбачається, що у період з 29.04.1991 по 13.08.1997 вона працювала у ТОВ «Консолідація» (а.с. 14-17).

Записи про прийняття на роботу та звільнення за період з 29.04.1991 по 13.08.1997 вчинені відповідно до вимог Інструкції № 162.

В той же час, запис про звільнення містить не чіткий відбиток печатки ТОВ «Консолідація».

Проте, на думку суду вказаний недолік не перешкоджає встановити період роботи позивача у ТОВ «Консолідація», займану посаду та реквізити документів на підставі, яких були внесені відповідні записи.

Таким чином, суд наголошує, що записи у трудовій книжці позивача виконані без дефектів, а надавати уточнюючі довідки для підтвердження трудового стажу необхідно лише в разі коли відсутні відомості в трудовій книжці.

Крім того суд зазначає, що нечіткий відтиск печатки на записі про звільнення не є тим недоліком, який може мати наслідком порушення конституційного права позивача на пенсійне забезпечення.

Такий висновок в повній мірі узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеному в постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, згідно із яким відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Окрім того, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а.

Посилання відповідачів на недоліки оформлення трудової книжки позивача, як на підставу для відмови у призначенні пенсії суд відхиляє, оскільки, як зазначалося вище, вказані записи у трудовій книжці позивача містять всі необхідні відомості щодо дати та підстав прийняття на роботу та звільнення з роботи ОСОБА_1 , не мають виправлень та неточностей, які б могли викликати обґрунтовані сумніви тим більше, що і самі відповідачі не зазначають жодних зауважень до змісту цих записів.

Поряд із цим суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Крім того суд зауважує, що відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Враховуючи наведене, суд вважає, що виявлені недоліки оформлення трудової книжки позивача щодо спірного періоду роботи позивача з 29.04.1991 по 13.08.1997 у ТОВ «Консолідація» не можуть вважатися достатньою підставою для відмови останньому у зарахуванні цього періоду роботи до його страхового стажу на підставі трудової книжки, оскільки вина позивача в тому, що трудова книжка заповнена роботодавцем із порушенням встановленого порядку, відсутня.

Також відповідачами не надано доказів того, що позивач не працювала у період з 29.04.1991 по 13.08.1997 або цей період роботи не відповідає дійсності, чи записи у трудовій книжці позивача стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до страхового стажу, або взагалі відсутні, а тому суд вважає за можливе вважати їх належною інформацією, яка утримує в собі доказову складову на підтвердження права позивача на пенсійне забезпечення.

За встановлених обставин, суд доходить висновку, що період роботи позивача з 29.04.1991 по 13.08.1997 у ТОВ «Консолідація» підтверджується відповідними записами в трудовій книжці ОСОБА_1 , що є достатнім для зарахування цього періоду роботи до страхового стажу останньої.

Здійснивши аналіз доказів у справі, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №25 від 03.06.2021 є протиправним та необґрунтованим у зв`язку із чим підлягає скасуванню.

Разом з тим Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області як структурний підрозділ органу, що мав розглянути заяву позивача про призначення пенсії по інвалідності, визначено засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2. Порядку №22-1, рішення якого про відмову в призначенні пільгової пенсії оскаржив позивач.

Наведене свідчить, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відповідно до приписів Порядку №22-1 відсутні повноваження щодо вирішення питання стосовно зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії по інвалідності, періоду роботи: з 29.04.1991 по 13.08.1997 у ТОВ «Консолідація».

В силу викладеного, з метою повного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії по інвалідності, період роботи: з 29.04.1991 по 13.08.1997 у ТОВ «Консолідація».

Частиною 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Оскільки ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 17.02.2022, позивача звільнено від сплати судового збору, то відповідно розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-б, ); Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (58000, м. Чернівці, вул. Центральна площа, буд.3; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (58000, м. Чернівці, вул. Центральна площа, буд.3; ) №25 від 03.06.2021 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (58000, м. Чернівці, вул. Центральна площа, буд.3; ), зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що дає право на призначення пенсії по інвалідності, період роботи: з 29.04.1991 по 13.08.1997 у ТОВ «Консолідація».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 12.07.2022.

Суддя І.В.Садовий