Справа № 135/196/22
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 135/196/22

Головуючий у 1-й інстанції: Корнієнко О.М.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

06 липня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Шидловського В.Б. Боровицького О. А.

за участю:

секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Поломана К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернігівської митниці Державної фіскальної служби на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 16 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови.

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 16 травня 2022 року позов задоволено частково, а саме:

- скасовано постанову в справі про порушення митних правил №1625/10200/21 від 20.012022 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 34000 грн;

- направлено справу про порушення митних правил № 1625/10200/21 відносно ОСОБА_1 на новий розгляд до Чернігівської митниці;

- в задоволенні решти вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Позивач в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що згідно оскаржуваної постанови про порушення митних правил №1625/10200/21 від 20.01.2022, винесену в.о. заступника начальника Чернігівської митниці Мартиновим С.В., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 469 Митного кодексу України та накладено стягнення у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34000 грн.

Вважаючи прийняту постанову протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи постанову в справі про адміністративне правопорушення, посадовою особою не було дотримано встановленого законом порядку ії винесення, не надано суду доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим постанова в справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України про порушення митних правил №1625/10200/21 від 20.01.2022 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 34000 грн підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до компетентного органу, а саме - Чернігівської митниці Державної митної служби України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Статтею 466 Митного кодексу України визначено, що адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Додержання митними органами вимог закону в разі застосування адміністративних стягнень за порушення митних правил забезпечується здійсненням систематичного контролю з боку органів вищого рівня та їх посадових осіб, правом оскарження постанов у справах про порушення митних правил та іншими заходами, передбаченими законодавством України.

Відповідно до частини першої статті 494 Митного кодексу України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

За приписами частини першої статті 488 Митного кодексу України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Частиною першою статті 458 Митного кодексу України встановлено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Стаття 489 Митного кодексу України визначає обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про порушення митних правил.

За вимогами цієї статті посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 495 Митного кодексу України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа митного органу, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Суть виявленого порушення митних правил, що слугувала підставою для притягнення позивача до відповідальності згідно з спірною постановою за частиною четвертою статті 469 Митного кодексу України, полягає у передачі тимчасово ввезеного ним на митну територію України транспортного засобу особистого користування у володіння, користування або розпорядження особі ОСОБА_2 , яка безпосередньо не ввозила вказаний транспортний засіб на митну територію України.

Так, згідно з частиною першою статті 380 Митного кодексу України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Частиною п`ятою статті 380 Митного кодексу України передбачено, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Відповідно до частини шостої статті 380 Митного кодексу України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Згідно з частиною четвертою статті 469 Митного кодексу України передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено з матеріалів справи, 20.10.2021 на митний пост "Козелець" Чернігівської митниці до митного оформлення було подано митну декларацію № UA102020/2021/00745, за якою заявлено в митному режимі "імпорт" транспортний засіб "VOLKSWAGEN PASSAT", номер кузова НОМЕР_1 .

Проведеною перевіркою встановлено, що транспортний засіб марки "VOLKSWAGEN PASSAT", номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Республіка Польща, ввезено з метою особистого користування на митну територію України 06.05.2017 в зоні діяльності Чернівецької митниці ДФС у митному режимі транзиту громадянином України ОСОБА_1 .

Інформація щодо переміщення через митний кордон України автомобіля марки "VOLKSWAGEN PASSAT", номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Республіка Польща, поміщення зазначеного транспортного засобу в інший митний режим, дозволений Митним кодексом України, після 06.05.2017 в ЄАІС Держмитслужби та АСМО "Інспектор" відсутня.

В ході здійснення митного контролю та перевірки наявних документів відповідачем було встановлено, що транспортний засіб марки "VOLKSWAGEN PASSAT", номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Республіка Польща, було передано відповідно до договору купівлі-продажу від 09.09.2020 №Б/Н громадянину ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві) без дозволу митного органу.

Щодо доводів позивача про те, що через декілька місяців користування вказаний автомобіль вийшов з ладу і після цього він передав його представнику іноземної фірми для вивезення за межі митної території України жодним доказом не підтверджується, у зв`язку з чим колегія суддів не приймає до уваги та розцінює вказані посилання як намагання позивача уникнути відповідальності.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 передав у користування у 2017 році автомобіль марки "VOLKSWAGEN PASSAT", номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Республіка Польща.

Судова колегія погоджується з доводами позивача, що договір-купівлі продажу від 09.09.2020 №Б/Н не підтверджує передачу ним автомобіля громадянину ОСОБА_2 , оскільки з вказаного договору не вбачається, що однією із сторін був ОСОБА_1 . Тому посилання відповідача на зазначений договір як на доказ є безпідставним.

Водночас, суд зазначає, що здійснюючи ввезення в режимі транзит автомобіля марки "VOLKSWAGEN PASSAT", номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 позивач був попереджений про відповідальність за невиконання зобов`язань, передбачених Митним кодексом України, щодо транзитного ввезення автомобіля. Однак, станом на день прийняття рішення, позивачем не здійснено розмитнення вказаного автомобіля або не вивезено його за межі України.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 було передано автомобіль марки "VOLKSWAGEN PASSAT", номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 третій особі, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 469 МК України. Зазначене правопорушення є триваючим, а тому твердження позивача про те, що відповідальність за такі дії введена лише в листопаді 2018 року є безпідставним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 469 Митного кодексу України, що свідчить про правомірність оскаржуваної постанови від 20.01.2022 у справі про порушення митних правил № 1625/10200/21, і позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Окрім того, судова колегія вважає помилковими доводи суду першої інстанції про порушення відповідачем процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності при винесенні оскаржуваної постанови в частині розгляду справи про порушення митних правил за його відсутності, з огляду на наступне.

Згідно ст.526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Відповідно до ст.498 МК України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Таким чином, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами.

Як вбачається з матеріалів справи, примірник протоколу про порушення митних правил від 18.12.2021 №1625/10200/21 направлений ОСОБА_1 листом від 23.12.2021 №7.11/7.11-20-04/10/7463. Відповідно до вказаного протоколу зазначено, що "розгляд справи відбудеться 20 січня 2022 р. о 11 год. 00 хв. за адресою: Україна, м.Чернігів, проспект Перемоги, буд. 6, Чернігівська митниця."

Згідно інформації сайту Укрпошти рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення отримано позивачем 05.01.2022.

Отже, колегія суддів наголошує, що вищевикладеним підтверджується, що позивачем було отримано протокол з датою розгляду справи.

При цьому, судом апеляційної інстанції враховується, що Чернігівська митниця Державної фіскальної служби була позбавлена можливості з`явитися у судове засідання, призначене на 16.05.2022, для надання пояснень, оскільки матеріалами справи підтверджується, що судом першої інстанції було помилково надіслано повістку про виклик до суду на 11 год. 00 хв. 16.06.2022.

Також суд звертає увагу, що матеріали справи взагалі не містять доказів отримання відповідачем ухвали про відкриття провадження у справі, про призначення розгляду справи на 03.03.2022, 20.04.2022, і як вже зазначалось вище, на 16.05.2022.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та прийшов до помилкового висновку, що відповідачем була порушена процедура розгляду справи, а відтак і про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови з направленням справи про порушення митних правил № 1625/10200/21 відносно ОСОБА_1 на новий розгляд до Чернігівської митниці.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Чернігівської митниці Державної фіскальної служби задовольнити повністю.

Рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 16 травня 2022 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Курко О. П.

Судді Шидловський В.Б. Боровицький О. А.