Справа № 206/1505/22
Суддя: Плінська А. В.
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 206/1505/22
Провадження 2-а/206/18/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

- головуючого судді Плінської А.В.,

- за участі секретаря Крижко О.А.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, третя особа: поліцейський рядовий Савченко Руслан Миколайович Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції в якому просив скасувати постанову серія ЕАО №5430269 від 30.05.2022 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 3400 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що його притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, яке виразилось у керуванні транспортним засобом особою яка не має такого права, однак він має посвідчення водія, а отже постанова відповідача якою його визнано винним за ч. 2 ст. 126 КУпАП є незаконною, а тому оскаржив дану постанову та просив її скасувати.

Ухвалою від 08.06.2022 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду в спрощеному порядку, із викликом учасників судового процесу.

16.06.2022 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Марченка А.О. у якому представник просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що 30.05.2022 року поліцейським Управління винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст.126 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн., в якій зазначено про те, що останній керував транспортним засобом Honda Civic, номернй знак НОМЕР_1 в м. Дніпро по вул. Маршала Малиновського в районі будинку №144, не маючи права на керування транспортним засобом, так як не отримував посвідчення водія відповідно категорії, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України. Вказана постанова повністю відповідає вимогам закону. Обставини, викладені позивачем в позовній заяві мають суто гіпотетичний характер та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та зазначив, що водійське посвідчення отримував ще в 1993 році. Коли 30 травня 2022 року його зупинили працівники поліції, то виявилось, що водійське посвідчення він забув узяти, а коли приїхав додому, то з`ясувалось, що він його загубив. Тоді ж, наступного дня пішов та отримав нове, замість загубленого. В подальшому в судове засідання не з`явився, просив закінчити розгляд справи у його відсутності та задовольнити заявлені вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд справи в його відсутності.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що постановою поліцейського рядового Савченко Р.М. Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5430269 від 30.05.2022 року до позивача ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності обґрунтовано тим, що 30.05.2022 року о 06-28 год., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda Civic, номернй знак НОМЕР_1 в м. Дніпро по вул. Маршала Малиновського в районі будинку №144, не маючи права на керування транспортним засобом, так як не отримував посвідчення водія відповідно категорії, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Вказану постанову позивач вважає незаконною та оскаржив до суду.

Перевіряючи доводи позивача про невідповідність вимогам законодавства оскарженої постанови, а також доводи представника відповідача щодо дотримання вимог закону при накладенні адміністративного стягнення, суд враховує, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.ст. 1-2 ЗУ «Про Національну поліцію» - Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Положеннями зазначеного Закону та КУпАП передбачено повноваження органів та посадових осіб Національної поліції на здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, прийняття рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечення їх виконання.

Зокрема, ст. 222 КупАП визначено повноваження органів Національної поліції на розгляд справ про адміністративні правопорушення за частинами 1,2 та 6 ст. 126 КУпАП.

Дана стаття визначає:

Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 15 ЗУ «Про дорожній рух» визначає основні положення щодо допуску до керування транспортними засобами. Так,кожний громадянин,який досяг визначеного цим Законом віку,не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії. Особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, підготовку або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України. Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто, у розрізі даної справи, керування транспортним засобом особою,яка немає при собі або не пред`явила у спосіб,який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані,що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, та керування транспортним засобом особою,яка немає права керування таким транспортним засобом, є самостійними,різними адміністративними правопорушеннями,відповідальність за які різна і передбачена різними санкціями статті. Якщо буде встановлено,що особа має право керування транспортним засобом,але немає при собі чи не пред`явила посвідчення водія,її дії кваліфікуються зач.1ст.126КУпАП. Якщо ж буде встановлено,що особа не має права керування таким транспортним засобом, то її дії кваліфікуються за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Притягуючи позивача до адміністративної відповідальності уповноважена посадова особа відповідача у постанові зазначила, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом та не мав посвідчення водія відповідної категорії на право керування, чим порушив п.п 2.1А ПДР.

Однак доказів того, що на момент прийняття оскаржуваної постанови позивач не мав права на керування транспортним засобом, на думку суду, матеріали справи не містять.

Окрім того, в матеріалах справи міститься екзаменаційна картка водія відповідно до якої, позивач ОСОБА_1 10.09.1993 року отримав посвідчення водія серія НОМЕР_2 на право керування транспортними засобами категорії «В, С, Д», тобто на час складання оскаржуваної постанови мав право на керування транспортним засобом.

За таких обставин, суд вважає, що дії позивача на момент складення оскаржуваної постанови могли бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КУпАП, однак належних доказів для кваліфікації дій позивача ч. 2 ст. 126 КУпАП уповноважена посадова особа відповідача не мала.

Згідно із ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Правилами статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено: ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, поняття «суду», яке застосовується у Конвенції, не обмежується виключно органами судової влади, а поширюється й на інші державні органи, уповноважені вирішувати питання про притягнення особи до юридичної відповідальності. Так зокрема, орган влади, який не є судом держави, для виконання статті 6 § 1, може розглядатися як «суд» у змістовному значенні цього терміна (Sramek v. Austria (Срамек проти Австрії), § 36).

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правовому висновку, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22.12.2010.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Враховуючи те, що відповідачем не підтверджено правомірність винесеної ним постанови про накладення на відповідача адміністративного стягнення, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

У зв`язку з викладеними обставинами, суд вважає, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху підлягає скасуванню, а справа про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП- закриттю.

Керуючись ст.ст. 194, 229, 268, 241-246, 270-272, 286КАС України, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову ЕАО №5430269 від 30.05.2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 3400 грн. скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (м. Дніпро, пл. Троїцька, буд. 2-а, ) судові витрати на користь ОСОБА_1 в розмірі 496,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.В. Плінська