Справа № 160/9647/21
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2022 року справа № 160/9647/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року у справі №160/9647/21 (суддя Озерянська С.І.) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Арматурний завод «Адмірал» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Арматурний завод «Адмірал» (далі позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі відповідач): № від 04.06.2021 року на суму 797 594 грн.; № від 04.06.2021 року на суму 195 501,25 грн..

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі, суд визнав протиправними та скасував оскаржені позивачем рішення відповідача.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, неналежну оцінку доказів, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, відповідач просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом не враховано, що згідно наданих до перевірки первинних документів (договорів, актів надання послуг) неможливо встановити фактичний обсяг, детальну номенклатуру послуг, які отримані позивачем від ТОВ «ІТ СПЕКТРУМ», ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 .. Первинні документи не містять детальної інформації щодо фактичної кількості, зазначено лише ідентичні загальні найменування робіт. Вид, опис, конкретні обсяги та напрями послуг документи не відображають. Позивачем не спростовано висновки, відображені в акті перевірки про завищення витрат, що враховуються при визначенні фінансового результату декларації з податку на прибуток за 2019рік по операціях з наведеними особами. Щодо ТОВ «ІДЕАЛІС», до перевірки не було надано товарно-транспортні накладні, що залишено поза увагою судом першої інстанції. Позивачем неправомірно відображені витрати та сформовано податковий кредит з податку на додану вартість при відображенні операцій з придбання товарів у ТОВ «ІДЕАЛІС». Крім того, під час перевірки встановлено, та не спростовано позивачем під час розгляду справи, що ним не визначено та не відображено фінансовий дохід від дисконтування кредиторської заборгованості за 2019р. та не здійснено амортизацію дисконту протягом строку користування за 2020р.. Також наполягає відповідач, що позивачем занижено фінансовий результат до оподаткування на загальну суму 5563,9грн. по господарським відносинам з нерезидентом ООО «GMC ENGINEERING» (Республіка Молдова).

Позивачем подано письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві позивач стверджує, що погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд повно встановив обставини справи та дав належну оцінку доказам, що подавалися обома сторонами. На думку позивача відсутні підстави для скасування законного рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи та обґрунтування апеляційної скарги, наполягав на задоволенні скарги, скасуванні рішення суду першої інстанції з прийняттям нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

З матеріалів справи встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Арматурний завод «Адмірал» зареєстроване як юридична особа 28.11.2000 року, перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області та є платником податку на прибуток, податку на додану вартість.

Основними видами економічної діяльності позивача є виробництво машин і устаткування для металургії, діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту, неспеціалізована оптова торгівля, консультування з питань комерційної діяльності й керування, ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення, установлення та монтаж машин і устаткування.

На підставі наказу від 26.02.2021 року № 1072-п Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Арматурний завод «Адмірал» за період з 01.01.2017 року по 31.12.2020 року.

За результатами перевірки складено акт від 30.04.2021 року №1473/04-36-07-01/31158157. Перевіркою виявлено наступні порушення ТОВ «Арматурний завод «Адмірал»:

- 44.1, 44.2 ст. 44, пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим занижено податок на прибуток на загальну суму 1001501 грн., в т.ч. за 2019 рік 286 952 грн., за 2020 рік - 714 549 грн.;

- пп. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14, п. 200.1, п. 200.4, п.185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим занижено податок на додану вартість на загальну суму 156 401 грн., а саме: у липні 2020 року на суму 43 984 грн., у грудні 2020 року на суму 112417 грн.;

- абз. б п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, р. ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом МФУ від 13.01.2015 року №4, в частині подання податкових розрахунків за ф.№1-ДФ про суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку за період 1 кв. 2017 року 1 кв. 2020 року не в повному обсязі, а саме без відображення надання фінансової позики фізичній особі, та без відображення виплат моральної шкоди фізичній особі у 3,4 кварталі 2020 року;

- п.4 ч.2 ст. 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, з урахуванням п. 1 р. ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом МФУ від 14.04.2015 року №435, що призвело до несвоєчасного надання звітів по ЄСВ за грудень 2020 року;

- п.1 ч.2 ст. 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, в частині несвоєчасного нарахування єдиного внеску в звітах по ЄСВ на суми нарахованої заробітної плати, на які нараховується єдиний внесок, у межах максимальної величини та відображеного підприємством самостійно у звітах по ЄСВ у відповідних місяцях у розмірі 3484,25 грн., у тому числі: у січні 2017 року у сумі 2428,30 грн., у лютому 2017 року у сумі 352 грн., у березні 2017 року у сумі 352 грн., у квітні 2017 року у сумі 352 грн.

14.05.2021 року позивачем до Головного управління ДПС в Дніпропетровській області було направлено заперечення на акт від 30.04.2021 року №1473/04-36-07-01/31158157 Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ Арматурний завод Адмірал.

28.05.2021 року за результатами розгляду заперечень на акт перевірки позивачеві було направлено відповідь, де зазначено, що висновок акту перевірки слід читати в наступній редакції: перевіркою встановлено порушення ТОВ Арматурний завод Адмірал: п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135, п.п. 140.5.5 1 п. 140.5 ст. 140 Податкового кодексу України, занижено податок на прибуток на загальну суму 797 594 грн., в т.ч. за 2019 рік на суму 437 270 грн., за 2020 рік на загальну суму 360 324 грн.

На підставі акту перевірки 04.06.2021року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області сформовані:

- податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 797 594 грн., з яких за податковими зобов`язаннями 797 594 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 0 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 195 501,25 грн., з яких за податковими зобов`язаннями - 156 401 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 39 100,25 грн..

Вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з позовом про їх скасування.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи оскаржені рішення відповідача, прийшов до висновку, що позивач надав суду достатні та допустимі докази на спростування висновків контролюючого органу про допущені порушення норм податкового законодавства. В той же час, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів суду правомірність та законність прийняття рішень, які оскаржує позивач.

Колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Так, підставою для прийняття оскаржених податкових повідомлень-рішень слугував висновок податкового органу про заниження позивачем податку на прибуток та податку на додану вартість внаслідок відображення у податковому обліку нереальних угод з підприємствами та підприємцями: ТОВ ІТ Спектрум, ТОВ КК Лідер, ТОВ Ідеаліс, ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 ; неправомірного заниження показника декларації з податку на прибуток за 2020 рік у сумі 238601,16грн. по взаємовідносинам з нерезидентом ООО GMC ENGINEERING та заниження показника рядка 01 декларації на суму 835 096 грн. по взаємовідносинам з ТОВ Дніпропетровський арматурний завод.

Судом було встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в періоді, який перевірявся, позивач формував показники податкової звітності виходячи з господарських операцій по взаємовідносинам, зокрема, з наступними контрагентами: ТОВ ІТ Спектрум, ТОВ КК Лідер, ТОВ Ідеаліс, ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ООО GMC ENGINEERING, ТОВ Дніпропетровський арматурний завод.

Так, 01.01.2020 року між позивачем та ТОВ ІТ Спектрум було укладено договір №8 з надання послуг по здійсненню обслуговування програмного забезпечення та надання консультаційних послуг, необхідних для користування програмним забезпеченням.

Між ТОВ ІТ Спектрум та позивачем було підписано акт виконаних робіт №15 від 30.11.2020 року на загальну суму 32 000 грн..

Також, 01.11.2020 року між позивачем та ТОВ ІТ Спектрум було укладено договір №62 з надання послуг по розробці автоматизованого робочого місця маркетолога, наданню консультаційних послуг, необхідних для експлуатації цього робочого місця.

Між ТОВ ІТ Спектрум та позивачем було підписано акт виконаних робіт №16 від 30.12.2020 року на загальну суму 18 000 грн.

Сума 50 000 грн. включена позивачем до витрат звітного періоду, отримання послуг відображено в бухгалтерському обліку підприємства, на кінець звітного періоду наявна кредиторська заборгованість у розмірі 50 000 грн.

Також, між позивачем та ТОВ КК Лідер було укладено договір №39-01/06 від 01.06.2016 року та договір №47/05-01 від 01.06.2018 року про надання послуг по веденню бухгалтерського обліку в обсязі і на умовах, передбачених такими договорами.

На підтвердження факту виконання робіт між сторонами підписано акти виконаних робіт №112 від 28.12.2020 року на суму 65 000 грн. про виконання послуг з ведення бухгалтерського обліку за грудень 2020 року та №113 від 30.12.2020 року на суму 33 000 грн. про виконання консультаційних послуг з оподаткування і покращення бухгалтерського обліку за 2020 рік.

Сума у розмірі 98 000 грн. по взаємовідносинам з ТОВ КК Лідер включена позивачем до витрат звітного періоду, отримання послуг відображено в бухгалтерському обліку підприємства, на кінець звітного періоду наявна кредиторська заборгованість у розмірі 98 000 грн.

Також, між позивачем та ФОП ОСОБА_1 було укладено договори №0101/2020-8 від 01.01.2020 року, №0110-2020/08 від 01.10.2020 року, №0101/2020-5 від 01.10.2020 року про надання послуг по організації інформаційно-консультаційного обслуговування для забезпечення господарської діяльності замовника з питань підготовки до участі в тендерах, консультації у сфері кадрового обліку, планування, організації, ефективності і контролю управлінської інформації, консультації з питань інформатизації бухгалтерського обліку, надання інформаційно-технічних послуг.

На виконання умов зазначених договорів позивачем з ФОП ОСОБА_1 підписано акти виконаних робіт за договором №0101/2020-8 від 01.01.2020 року на загальну суму 326 200 грн., а саме: №123 від 30.10.2020 року, №124 від 30.11.2020 року, №125 від 30.11.2020 року, №128 від 21.12.2020 року, №126 від 16.12.2020 року, №127 від 23.11.2020 року, №142 від 27.11.2020 року, №141 від 30.10.2020 року, №143 від 29.12.2020 року, №136 від 03.12.2020 року, №134 від 20.11.2020 року, №132 від 02.11.2020 року, №135 від 07.10.2020 року, №133 від 22.10.2020 року; за договором №0110-2020/08 від 01.10.2020 року на загальну суму 315 000 грн., а саме: №138 від 30.11.2020 року, №137 від 30.10.2020 року, №139 від 30.12.2020 року, №129 від 30.10.2020 року, №130 від 30.11.2020 року, №131 від 31.12.2020 року; за договором №0101/2020-5 від 01.10.2020 року на загальну суму 165 000 грн., а саме: №119 від 30.10.2020 року, №120 від 30.11.2020 року, №121 віжд 30.12.2020 року, №122 від 14.12.2020 року.

Сума 806000 грн. по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_1 включена позивачем до витрат звітного періоду, отримання послуг відображено в бухгалтерському обліку підприємства, на кінець звітного періоду наявна кредиторська заборгованість у розмірі 806 000 грн.

Також, між позивачем та ФОП ОСОБА_2 було укладено договори №0101/2020-034 від 01.01.2020 року, №0110/2020-054 від 01.10.2020 року та №0101/2020-015 від 01.01.2020 року з надання послуг з програмного забезпечення та інформаційно- технічні послуги.

На виконання умов зазначених договорів позивачем з ФОП ОСОБА_2 підписано акти виконаних робіт на загальну суму 809 000 грн., а саме: №142 від 30.10.2020 року, №137 від 30.11.2020 року, 137 від 31.12.2020 року, 139 від 31.12.2020 року, 140 від 15.10.2020 року, 143 від 31.12.2020 року, 141 від 16.11.2020 року, 136 від 30.12.2020 року.

Сума 809 000 грн. по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_2 включена позивачем до витрат звітного періоду, отримання послуг відображено в бухгалтерському обліку підприємства, на кінець звітного періоду наявна кредиторська заборгованість у розмірі 809 000 грн.

Також, між позивачем та ФОП ОСОБА_3 було укладено договори №б/н від 22.10.2029 року, №б/н від 16.10.2019 року, №б/н від 11.10.2019 року, №б/н від 12.08.2019 року про надання інформаційних та консультаційних послуг.

На виконання умов зазначених договорів позивачем з ФОП ОСОБА_3 підписано акти виконаних робіт на загальну суму 627 475 грн., а саме: №№14 від 03.09.2019 року, 15 від 11.09.2019 року, 22 від 24.10.2019 року, 21 від 24.10.2019 року, 19 від 17.10.2019 року, 18 від 15.10.2019 року, 17 від 10.10.2019 року, 17 від 11.02.2019 року, 5 від 11.03.2019 року, 6 від 10.04.2019 року, 12 від 30.08.2019 року, 9 від 10.07.2019 року, 11 від 09.08.2019 року, 7 від 08.05.2019 року, 10 від 23.07.2019 року.

Сума 627 475 грн. по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_3 включена позивачем до витрат звітного періоду, отримання послуг відображено в бухгалтерському обліку підприємства, за отримані послуги позивачем здійснено розрахунок повному обсязі у розмірі 627 475 грн.

Також, між позивачем та ФОП ОСОБА_4 укладено договір №01-09-15 від 01.09.2015 року про надання послуг комплексного просування сайтів, налаштування та ведення контекстної реклами.

На виконання умов договору позивачем з ФОП ОСОБА_4 підписано акти виконаних робіт на загальну суму 190700 грн., а саме: №№10/01-1 від 10.01.2019 року, 25/01-1 від 25.01.2019 року, 13/02-1 від 13.02.2019 року, 18/02-1 від 18.02.2019 року, 14/03-1 від 14.03.2019 року, 22/03-1 від 22.03.2019 року, 30/04-1 від 30.04.2019 року, 11/04-1 від 11.04.2019 року, 13/05-1 від 13.05.2019 року, 25/05-1 від 25.05.2019 року, 31/05-1 від 31.05.2019 року, 07/06-1 від 07.06.2019 року, 21/06-1 від 21.06.2019, 21/06-1 від 27.06.2019, 21/06-1 від 28.06.2019р.

Сума 190 700грн. по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_4 включена позивачем до витрат звітного періоду, отримання послуг відображено в бухгалтерському обліку підприємства, сума у розмірі 190 700 грн. обліковується як дебіторська заборгованість.

Також, між позивачем та ТОВ Ідеаліс було укладено договір постачання №28/12/2019 року від 28.12.2019 року.

На виконання договору ТОВ Ідеаліс було видано видаткову накладну №274 від 25.12.2019 року та податкову накладну №109 від 25.12.2019 року на постачання товару на загальну суму 938 404,20 грн. в т. ч. ПДВ 156 400,70 грн.

Суму 156 40070 грн. позивачем було включено до податкового кредиту звітного періоду, а суму 782 004 грн. до витрат, що враховуються при визначенні фінансового результату до оподаткування в 2019 році.

Всі первинні документи, надані позивачем, оформлені у відповідності до вимог чинного законодавства та містять всі необхідні реквізити передбачені Законом України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та підлягають обов`язковому врахуванню в бухгалтерському та податковому обліку позивача.

Суд встановив, що надані контрагентами послуги та товари були використані у власній господарській діяльності позивача.

Надання передбачених договорами послуг та постачання товарів узгоджується з напрямками господарської діяльності контрагентів позивача, оскільки основним видом діяльності ТОВ ІТ Спектрум є комп`ютерне програмування; ТОВ КК Лідер - діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту, консультування з питань оподаткування; ФОП ОСОБА_1 - діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту, консультування з питань оподаткування; ФОП ОСОБА_2 - діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту, консультування з питань оподаткування; ФОП ОСОБА_3 - консультування з питань комерційної діяльності й керування; ТОВ Ідеаліс - діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами.

З урахуванням наданих доказів, судом першої інстанції встановлено рух активів, підтверджений первинними документами, відображеними в бухгалтерському обліку, що є безперечним доказом реальності проведених господарських операцій Товариства з обмеженою відповідальністю «Арматурний завод «Адмірал».

Посилання контролюючого органу на кримінальні провадження, відкриті за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 Кримінального кодексу України, в яких позивач являється фігурантом, судом вірно відхилені, оскільки відповідачем не надано належних доказів, які містять встановлені обставини, що б свідчили про невиконання контрагентами своїх договірних зобов`язань саме по господарських відносинах з позивачем або обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб`єктами господарської діяльності.

Оскільки доказів, які б свідчили про наявність вироку суду, який би набрав законної сили, під час розгляду справи, контролюючим органом не було надано, сам по собі факт порушення кримінальної справи щодо посадових осіб не може слугувати належним доказом фіктивності розглядуваних господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для позивача.

Норми податкового законодавства, не ставлять у залежність право платника податків на врахування витрат при визначенні оподатковуваного прибутку та на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з фактичним придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Одне тільки порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та обліку витрат за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.

За умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими правомірно (обґрунтовано), якщо контролюючий орган не доведе зворотне.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 2 грудня 2019 року у справі №826/13060/18.

Відповідачем не надано суду доказів, які б свідчили про узгодженість дій позивача з контрагентами з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з такими діями контрагента.

Позивачем, на підтвердження реальності здійснення господарських операцій надано копії договорів, додаткових угод, актів приймання виконаних робіт, рахунків на оплату, видаткових накладних, податкових накладних, платіжних доручень, сертифікатів, свідоцтв, та інші, які є первинними у розумінні вимог податкового законодавства. Документи первинного бухгалтерського та податкового обліку, складені у відповідності до приписів діючого законодавства, мають всі необхідні для цього реквізити та відповідають критеріям належного доказу.

Отже, позивачем підтверджено факт реальності господарських відносин з контрагентами: ТОВ ІТ Спектрум, ТОВ КК Лідер, ТОВ Ідеаліс, ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 та, відповідно, правомірність формування витрат та податкового кредиту по взаємовідносинам з ними.

Також судом встановлено, що між позивачем (продавець) та ООО GMC ENGINEERING (Республіка Молдова)( покупець) було укладено контракт №26/06/2020 від 26.06.2020 року, відповідно якого продавець зобовязується передати товар у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити за кількостю, асортиментом та цінами, зазначеними в додатку №1, який прикладається до даного контракту та є його невідємною частиною.

При перевірці встановлено та не заперечується сторонами, що відповідно до експортних митних декларацій за 2020 рік загальна сума господарських операцій по ООО GMC ENGINEERING становить 795 337,21 грн., а 30% вартості цих операцій становить 238 601,16 грн.

На підставі наданої позивачем інформації, контролюючим органом зроблено висновок щодо недотримання платником податків норм підпункту 39.4.6 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України, оскільки надані ТОВ Арматурний завод Адмірал документи не містять інформацію, визначену вказаною нормою.

У зв`язку з наведеним, а також враховуючи зміст Переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1045 від 27.12.2017, що містить і позицію ОСОБА_5 , контролюючий орган дійшов висновку, що оскільки рядок 3.1.6.1 додатку РІ декларації з податку на прибуток за 2020 рік ТОВ Арматурний завод Адмірал не заповнено, в порушення пп. 140.5.5-1 п. 140.5 ст.140 ПКУ неправомірно занижено показники декларації з податку на прибуток за 2020 рік (ряд. 3 РІ Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України (+, -) ) в сумі 238601,16грн.

Відповідно до пп.140.5.5-1 п.140.5 ст.140 Податкового кодексу України фінансовий результат до оподаткування збільшується на суму 30 відсотків вартості товарів, у тому числі необоротних активів, робіт та послуг (крім операцій, визнаних контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу), реалізованих на користь: нерезидентів зареєстрованих у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу; нерезидентів, організаційно-правова форма яких включена до переліку затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту V підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі податок з доходів, отриманих за межами держави реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави, в якій вони зареєстровані як юридичні особи.

Вимоги цього підпункту не застосовуються платником податку, якщо операція не є контрольованою та сума таких витрат підтверджується платником податку за цінами, визначеними за принципом витягнутої руки відповідно до процедури ст. 39 Кодексу, але без подання звіту.

При цьому якщо ціна придбання товарів, у тому числі необоротних активів (крім активів з права користування за договорами оренди), робіт та послуг перевищує їх ціну, визначену за принципом "витягнутої руки" відповідно до процедури, встановленої статтею 39 цього Кодексу, коригування фінансового результату до оподаткування здійснюється на розмір різниці між вартістю придбання та вартістю, визначеною виходячи з рівня ціни, визначеної за принципом витягнутої руки.

Відповідно до підпункту 39.1.1 пункту 39.1 статті 39 Податкового кодексу України платник податку, який бере участь у контрольованій операції, повинен визначати обсяг його оподатковуваного прибутку відповідно до принципу "витягнутої руки".

Обсяг оподатковуваного прибутку, отриманого платником податку, який бере участь в одній чи більше контрольованих операціях, вважається таким, що відповідає принципу "витягнутої руки", якщо умови зазначених операцій не відрізняються від умов, що застосовуються між непов`язаними особами у співставних неконтрольованих операціях (підпункт 39.1.2 пункту 39.1 статті 39 Податкового кодексу України).

Якщо умови в одній чи більше контрольованих операціях не відповідають принципу "витягнутої руки", прибуток, який був би нарахований платнику податків в умовах контрольованої операції, що відповідає зазначеному принципу, включається до оподатковуваного прибутку платника податку (підпункт 39.1.3 пункту 39.1 статті 39 Податкового кодексу України).

Встановлення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" проводиться за методами, визначеними пунктом 39.3 цієї статті, з метою перевірки правильності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток підприємств (підпункт 39.1.4 пункту 39.1 статті 39 Податкового кодексу України).

Пунктом 39.2 статті 39 Податкового кодексу України передбачено засади визначення операцій контрольованими.

Так, за визначенням, наведеним у підпункті 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України, контрольованими операціями є господарські операції платника податків, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків, а саме:

а) господарські операції, що здійснюються з пов`язаними особами - нерезидентами, в тому числі у випадках, визначених підпунктом 39.2.1.5 цього підпункту;

б) зовнішньоекономічні господарські операції з продажу та/або придбання товарів та/або послуг через комісіонерів-нерезидентів;

в) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, зареєстрованими у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 цього підпункту, або які є резидентами цих держав;

г) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі з доходів, отриманих за межами держави реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави, в якій вони зареєстровані як юридичні особи. Перелік організаційно-правових форм таких нерезидентів в розрізі держав (територій) затверджується Кабінетом Міністрів України.

ґ) господарські операції (у тому числі внутрішньогосподарські розрахунки), що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні.

За правилами підпункту 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 (крім операцій, що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні) і 39.2.1.5 цього підпункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови:

- річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 150 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік;

- обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

Господарські операції, що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні, визнаються контрольованими, якщо обсяг таких господарських операцій, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

Таким чином, контрольованими операціями згідно з підпунктом г підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України з урахуванням правил 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу визнаються господарські операції, здійснені з нерезидентом в період, коли відповідна держава (територія) була включена до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України, і за умови, що обсяг таких операцій перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

Як встановлено під час перевірки та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, на підставі контракту №26/06/2020 від 26.06.2020 року за 2020 рік загальна сума господарських операцій по ООО GMC ENGINEERING становить 795 337,21 грн.

Таким чином, обсяг господарських операцій платника податків з наведеним контрагентом не перевищує 10 мільйонів гривень (795 337,21 грн.).

З матеріалів справи встановлено та не заперечується відповідачем, що господарська оперерація позивача з нерезидентом ООО GMC ENGINEERING (Республіка Молдова) не є контрольованою.

При цьому, згідно з позицією контролюючого органу, позивачем не доведено, що сума витрат, понесених за наслідками зазначеної операції, відповідає принципу витягнутої руки відповідно до процедури, встановленої статтею 39 ПК України.

Встановлення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" проводиться за методами, визначеними пунктом 39.3 цієї статті, з метою перевірки правильності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток підприємств (підпункт 39.1.4 пункту 39.1 статті 39 ПК України).

Методологія проведення такого співставлення та застосування принципу "витягнутої руки", викладена у статті 39 Кодексу, та передбачає проведення зіставлення комерційних та фінансових умов операцій (підпункт 39.2.2 пункту 39.2), використання одного із методів, передбачених підпунктом 39.3.1 пункту 39.3, проведення економічного та порівняльного аналізу (підпункт "и" підпункту 39.4.6 пункту 39.4 статті 39 ПК України).

Згідно з підпунктом 39.2.2.1підпункту 39.2.2 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України для цілей цього Кодексу контрольовані операції визнаються зіставними з неконтрольованими, якщо: немає значних відмінностей між ними, що можуть істотно вплинути на фінансовий результат під час застосування відповідного методу трансфертного ціноутворення; такі відмінності можуть бути усунені шляхом коригування умов та фінансових результатів контрольованої або неконтрольованої операції для уникнення впливу таких відмінностей на зіставність.

Підпунктом 39.2.2.2 підпункту 39.2.2 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України встановлено, що під час визначення зіставності операцій аналізуються такі елементи контрольованої та зіставних операцій: характеристика товарів (робіт, послуг), які є предметом операції; функції, які виконуються сторонами операції, активи, що ними використовуються, умови розподілу між сторонами операції ризиків та вигод, розподіл відповідальності між сторонами операції та інші умови операції (далі - функціональний аналіз); стала практика відносин та умови договорів, укладених між сторонами операції, які істотно впливають на ціни товарів (робіт, послуг); економічні умови діяльності сторін операції, включаючи аналіз відповідних ринків товарів (робіт, послуг), які істотно впливають на ціни товарів (робіт, послуг); бізнес-стратегії сторін операції (за наявності), які істотно впливають на ціни товарів (робіт, послуг).

У разі відсутності або недостатності інформації про окремі неконтрольовані операції для визначення показників рентабельності може використовуватися фінансова інформація юридичних осіб, які здійснюють діяльність, зіставну із контрольованою операцією, за умови наявності інформації про те, що зазначені юридичні особи не здійснюють операції з пов`язаними особами.

Визначення зіставності юридичних осіб здійснюється з урахуванням їх галузевої специфіки та відповідних видів діяльності, що здійснюються ними в зіставних з контрольованою операцією економічних (комерційних) умовах.

Згідно з підпунктом 39.5.3.1підпункту 39.5.3 пункту 39.5 статті 39 Податкового кодексу України платник податків та контролюючий орган використовують джерела інформації, які містять відомості, що дають можливість зіставити комерційні та фінансові умови операцій згідно з підпунктом 39.2.2 пункту 39.2 цієї статті, зокрема: а) інформацію про зіставні неконтрольовані операції платника податків, а також інформацію про зіставні неконтрольовані операції його контрагента - сторони контрольованої операції з непов`язаними особами; б) будь-які інформаційні джерела, що містять відкриту інформацію та надають інформацію про зіставні операції та осіб; в) інші джерела інформації, з яких інформація отримана платником податків з дотриманням вимог законодавства та які надають інформацію про зіставні операції та осіб, за умови що платник податків надасть таку інформацію контролюючому органу; г) інформацію, отриману контролюючим органом у рамках укладених Україною міжнародних угод.

Отже, для визначення операцій, зіставними із досліджуваною, слід порівнювати саме комерційні та фінансові умови таких операцій. Для порівняння не обов`язково, щоб дві операції були ідентичними, але жодна з відмінностей між ними не має істотно впливати на ринкову ціну або прибуток. Якщо ж існують такі відмінності, то слід внести досить точні поправки (коригування), які виключають їх вплив. При цьому у підпункті 39.2.2.2 підпункту 39.2.2 пункту 39.2 статті 39 ПК України наведено перелік елементів, що підлягають аналізу при визначенні зіставності операцій.

Долученими до матеріалів справи документами підтверджено, що контролюючим органом надано запит № 2 від 05.04.2021 року по взаємовідносинам з нерезидентом України ООО GMC ENGINEERING (Республіка Молдова), а саме: виключно щодо надання документів по взаємовідносинам з зазначеним підприємством, які підтверджують ціну на реалізований товар (послуги), а саме ціну, визначену за принципом витягнутої руки відповідно до процедури ст. 39 Кодексу.

ТОВ «Арматурний завод «Адмірал» було надано відповідь на запит, де наведено опис і умови проведення неконтрольованої операції, відомості про функції, ризики для сторони неконтрольованої операції, економічний аналіз, ціну продажу аналогічної продукції протягом 2020 року непов`язаним особам у співставних неконтрольованих операціях і цінах тощо, та не мало обов`язку надавати звіт з трансфертного ціноутворення.

Позивачем обрано метод порівняльної неконтрольованої ціни.

Посилання контролюючого органу на те, що інформація та документи, надані на запит, не відповідають вимогам підпункту 39.4.6 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України, в спірному випадку безпідставні, оскільки позивач не здійснював контрольовані операції в 2020 році, зокрема, з нерезидентом ООО GMC ENGINEERING (Республіка Молдова), а в пункті 39.4.6 статті 39 Податкового кодексу України (як і у всій статті 39) мова йде виключно про контрольовані операції, до яких застосовуються вимоги пункту 39.4.6 статті 39 ПКУ.

За змістом пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України, вказана норма упорядковує складення та подання звітності для податкового контролю.

Згідно підпункту 39.4.2 цього пункту Податкового кодексу України, платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 жовтня року, що настає за звітним, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Підпункт 39.4.3 цього ж пункту Кодексу покладає на платників податків, що здійснюють контрольовані операції, обов`язок складати та зберігати документацію з трансфертного ціноутворення за кожний звітний період.

А підпунктом 39.4.6 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України, на який посилається податковий орган в акті перевірки, визначаються обов`язкові вимоги до інформації, що має містись у документації з трансфертного ціноутворення (сукупності документів або єдиного документу, складеного у довільній формі).

Однак, зважаючи на відсутність у спірних господарських операціях позивача з його контрагентом-нерезидентом однієї з обов`язкових умов, що давала б підстави для їх визначення як контрольованих, необґрунтованим є твердження відповідача про порушення позивачем правил заповнення документації по контрольованим операціям.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність з боку позивача порушень вимог Податкового Кодексу України.

Що стосується висновку податкового органу про порушення позивачем пп. 134.1.1 п. 134.1 статті 134 Податкового кодексу України та заниження показника у рядку 01 декларації Дохід від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку за період з 01.01.2017 року по 31.12.2020 року у сумі 835 096 грн, судом встановлено наступне.

Так, 31.03.2013 року між позивачем (замовник) та ТОВ «Дніпропетровський арматурний завод»(виконавець) укладено договір №31012013, відповідно якого виконавець зобов`язується надати замовнику послуги передпродажної підготовки, перевірки та герметизації виробів з арматури.

Пунктом 4.4 договору встановлено строк позовної давності 10 років.

Перевіркою було встановлено, що станом на 31.12.2020 року по постачальнику ТОВ «Дніпропетровський арматурний завод» обраховується кредиторська заборгованість у розмірі 1 967 916,06 грн., яка є незмінною станом на 01.01.2017 року, 01.01.2018 року, 01.01.2019 року та на 01.01.2020 року.

Відповідач дійшов висновку, що позивач протиправно не визначив та не відобразив фінансовий дохід від дисконтування кредиторської заборгованості в загальному розмірі 819 036 грн. за 2019 рік та не здійснив амортизацію дисконту протягом строку користування на загальну суму 16 060 грн. за 2020 рік.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про доходи підприємства та її розкриття у фінансовій звітності визначає П(С)БО 15"Доходи". (Національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку).

Доходи збільшення економічних вигід у вигляді надходження активів або зменшення зобов`язань, які призводять до зростання власного капіталу.

Проценти - плата за використання грошових коштів, їх еквівалентів або сум, що заборговані підприємству.

Дивіденди - частина чистого прибутку, розподілена між учасниками (власниками) відповідно до частки їх участі у власному капіталі підприємства.

Відповідно до п.5 П(с)БО 15"Дохід", дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Відповідно до п.7П(с)БО 15"Дохід" визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

До складу фінансових доходів включаються дивіденди, відсотки та інші доходи, отримані від фінансових інвестицій (крім доходів, які обліковуються за методом участі в капіталі).

При здійсненні бухгалтерського обліку заборгованості першочерговим є визначення її статусу.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про зобов`язання та її розкриття у фінансовій звітності визначає Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 Зобов`язання (далі П(С)БО 11).

Згідно зП(С)БО 11, зобов`язання поділяються на довгострокові та поточні.

Згідно з п. 4. П(С)БО 11 зазначене наступне: Поточні зобов`язання - зобов`язання, які будуть погашені протягом операційного циклу підприємства або повинні бути погашені протягом дванадцяти місяців, починаючи з дати балансу.

Поточні зобов`язання включають: короткострокові кредити банків; поточну кредиторську заборгованість за довгостроковими зобов`язаннями, за товари, роботи, послуги, за розрахунками з бюджетом, у тому числі з податку на прибуток, за розрахунками зі страхування, за розрахунками з оплати праці, за розрахунками з учасниками, за розрахунками із внутрішніх розрахунків; короткострокові векселі видані; поточні забезпечення; інші поточні зобов`язання. (п.10 П(С)БО 11).

Відповідно до п.11 П(С)БО 11 поточні зобов`язання відображаються в балансі за сумою погашення.

Пунктом 4 П(С)БО 11 визначено, що сума погашення це недисконтована сума грошових коштів або їх еквівалентів, яка, як очікується, буде сплачена для погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства.

Довгострокові зобов`язання - всі зобов`язання, які не є поточними (п.4 П(С)БО 11).

Довгострокові зобов`яння відображаються в балансі за їх теперішньою вартістю.

Визначення теперішньої вартості залежить від умов та виду зобов`язання п.9 П(С)БО 11. (з урахуванням змін внесених наказом МФУ №379 від 16.09.2019р.)

Пунктом 4 П(С)БО 11визначено, що теперішня вартість - дисконтована сума майбутніх платежів (за вирахуванням суми очікуваного відшкодування), яка, як очікується, буде потрібна для погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства.

До довгострокових зобов`язань належать: довгострокові кредити банків; інші довгострокові зобов`язання; відстрочені податкові зобов`язання; довгострокові забезпечення. (п.7 П(С)БО 11).

Таким чином, дисконтуванню на дату балансу підлягають лише довгострокові грошові зобов`язання, за якими передбачаються майбутні платежі і тільки на той строк, що залишився до погашення (за умовами договору).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29 липня 2020р. у справі 640/4003/19.

Фактично положення НП(С)БО11 обмежуються тільки вказівкою, що довгострокова заборгованість відображається в балансі за її теперішньою (дисконтованою) вартістю. При цьому як визначати цю дисконтовану вартість, на яку ставку дисконтування орієнтуватися, й головне як здійснювати подальший облік заборгованостей, визнаних за теперішньою (дисконтованою) вартістю,у національних стандартах (положеннях) бухгалтерського обліку не визначено.

Зміни, внесені наказом МФУ №379 від 16.09.2019р. до П(С)БО 11Зобов`язання, відповідно до яких, зокрема, будь-які довгострокові зобов`язання підлягають відображенню в балансі за теперішньою вартістю (раніше дисконтуванню підлягали довгострокові зобов`язання, на які нараховуються відсотки) набули чинності 29.10.2019р., наказ МФУ №379 від 16.09.2019р. не містить перехідних положень щодо наявних на дату введення в дію даного наказу довгострокових зобов`язань, тому підприємства не мають обов`язку для застосуванню його приписів до довгострокових зобов`язань, які виникли до 29.10.2019р.

Окрім П(С)БО 11 Зобов`язання, облік довгострокових зобов`язань також підпадає під регулювання Положення (стандарт) бухгалтерського обліку13 Фінансові Інструменти, що затверджене наказом Міністерства фінансів України від 30 листопада 2001 року №559 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 19 грудня 2001 року за №1050/6241 (далі - П(С)БО 13), тому як кредиторська заборгованість, яка виникла в ході виконання договору та зобов`язує підприємство сплатити гроші кредиторові, є фінансовим зобов`язанням.

Згідно визначених понять у пункті 4 П(С)БО 13, фінансовий актив - це: а) грошові кошти та їх еквіваленти; б) контракт, що надає право отримати грошові кошти або інший фінансовий актив від іншого підприємства; в) контракт, що надає право обмінятися фінансовими інструментами з іншим підприємством на потенційно вигідних умовах; г) інструмент власного капіталу іншого підприємства.

Фінансове зобов`язання - контрактне зобов`язання: а) передати грошові кошти або інший фінансовий актив іншому підприємству; б) обмінятися фінансовими інструментами з іншим підприємством на потенційно невигідних умовах.

Фінансовий інструмент це будь-який контракт, який приводить довиникнення фінансового активу у одного суб`єкта господарювання тафінансового зобов`язання або інструмента капіталу у іншого суб`єкта господарювання - п.3 П(С)БО13 Фінансові інструменти.

Згідно з пунктом 29 П(С)БО 13, фінансові інструменти первісно оцінюють та відображають за їх фактичною собівартістю, яка складається із справедливої вартості активів, зобов`язань або інструментів власного капіталу, наданих або отриманих в обмін на відповідний фінансовий інструмент, і витрат, які безпосередньо пов`язані з придбанням або вибуттям фінансового інструмента (комісійні, обов`язкові збори та платежі при передачі цінних паперів тощо).

Пункт 30 цього Положення передбачає, що на кожну наступну після визнання дату балансу фінансові активи оцінюються за їх справедливою вартістю.

Пунктом 31 П(С)БО 13 передбачено, що на кожну наступну після визнання дату балансу фінансові зобов`язання оцінюються за амортизованою собівартістю, крім фінансових зобов`язань, призначених для перепродажу, і зобов`язань за похідними фінансовими інструментами.

Однак, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 13 не передбачає порядок визначення справедливої або амортизованої вартості та не розглядає й методологію обліку щодо короткострокових та довго строкових фінансових зобов`язань.

Отже, оскільки національними стандартами (положеннями) бухгалтерського обліку не визначено методологію щодо визначення справедливої та амортизованої вартості фінансових зобов`язань, а також органами, на які покладено регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності, відсутні будь-які роз`яснення з боку контролюючих органів або практика такого дисконтування, підприємство не зобов`язане визначати методологію оцінки фінансових зобов`язань самостійно та як наслідок здійснювати відповідний розрахунок.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 160/11301/19.

Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку - нормативно-правовий акт, яким визначаються принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності підприємствами (крім підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності та національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі), розроблений на основі міжнародних стандартів фінансової звітності і законодавства Європейського Союзу у сфері бухгалтерського обліку та затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку. (стаття 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні).

Визначення національних стандартівне дозволяє застосувати міжнародні стандарти обліку у разі відсутності методів ведення обліку в національних стандартах.

Натомість, відповідач при розрахунку дисконту застосовує формулу, що не визначена жодним національним стандартом бухгалтерського обліку.

Отже, застосування контролюючим органом міжнародних стандартів фінансової звітності, за умови, коли підприємство здійснює облік за національними стандартами, є неправомірним та не відповідає положенням статті 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Наведене вище у своїй сукупності спростовує висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки, стосовно порушень з боку позивача вимог податкового законодавства, за які позивачу донараховано зобовязання оскарженими податковими повідомленнями-рішеннями.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Висновки відповідача про допущення позивачем порушень податкового законодавства у періоді, що перевірявся, не підтверджені належними доказами, а тому у суду першої інстанції були підстави для скасування оскаржених позивачем податкових повідомлень-рішень.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 160/9647/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 30.06.2022р..

Повний текст постанови виготовлено 07.07.2022р..

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак