Справа № 240/571/20
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2022-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року

м. Київ

справа № 240/571/20

адміністративне провадження № К/9901/28289/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянув в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на додаткове рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 (суддя Черноліхов С.В.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 (судді: Сапальова Т.В. (головуючий), Капустинський М.М., Смілянець Е. С.) у справі №240/571/20 за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Екотекстиль» до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення, вимог,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Приватне акціонерне товариство «Екотекстиль» (далі - позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 21.12.2019 № , №, № , № , № , рішення № від 21.12.2019 про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу № Ю- від 21.12.2019, податкової вимоги № 2013-51 від 20.01.2020.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28.08.2020 позов задоволено частково, визнано протиправним і скасовано податкові повідомлення-рішення від 21 грудня 2019 року №, № , № , № у частині збільшення суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість на 1327817,00 грн за основним платежем та 331955,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями, податкову вимогу № 2013-51 від 20.01.2020. У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області на користь Приватного акціонерного товариства "Екотекстиль" 35628,90 грн сплаченого судового збору.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 рішення суду першої інстанції змінено, абзац шостий резолютивної частини викладено в редакції «Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області на користь Приватного акціонерного товариства "Екотекстиль" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 21 020 грн». В іншій частині рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28.08.2020 залишено без змін.

3. Приватне акціонерне товариство "Екотекстиль" звернулося до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування вказаної заяви Товариство зазначило, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року позов Приватного акціонерного товариства "Екотекстиль" задоволено частково, стягнуто сплачений судовий збір, однак не вирішено питання про судові витрати, які понесені позивачем при розгляді справи і складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 23600,00 грн.

4. Додатковим рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 заяву Приватного акціонерного товариства "Екотекстиль" про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства "Екотекстиль" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області 13 060,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Частково задовольняючи заяву про ухвалення додаткового судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи обсяг складених адвокатом в рамках даної адміністративної справи документів, час, витрачений адвокатом на надання таких послуг, представництво інтересів у судових засіданнях, а також часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про те, що заява про відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає частковому задоволенню на суму 13060,00 грн.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 додаткове рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 було залишено без змін.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

5. Не погодившись з додатковим рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 та постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 в частині задоволених вимог Головне управління ДПС у Житомирській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України подало касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить скасувати додаткове рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 та відмовити в задоволенні заяви позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу.

6. Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами встановлено, що позивачем до суду першої інстанції подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання професійної правничої допомоги № 24/12 від 24.12.2019, акт №1 прийому-передачі наданих послуг від 03.09.2020, платіжне доручення № 12624 від 04.09.2020.

Судами встановлено, що згідно акту прийому-передачі, надані послуги складаються з:

- підготовки скарги на податкові повідомлення-рішення від 21.12.2019 № , № , № , № , рішення № до ДПС України - 2500,00 грн;

- підготовки скарги на вимогу № 2013-51 від 20.01.2020 до ДПС України - 2500,00 грн;

- підготовки і подання до Житомирського окружного адміністративного суду позову - 6000,00 грн;

- участі у семи судових засіданнях - 8400,00 грн;

- підготовки і подання додаткових письмових документів - 4200,00 грн.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. Підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі відповідачем зазначено неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, зокрема пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що суди при прийнятті рішень не врахували відповідних висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 20.12.2019 у справі № 240/6150/18, від 11.06.2020 у справі № 821/227/17.

Зокрема, відповідач вказує, що до суду не подавалися докази понесених судових витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів. Такі докази подано після ухвалення рішення по суті справи, а тому підстави для ухвалення додаткового рішення були відсутні. Крім того, скаржник зазначає про те, що заявлені позивачем витрати є завищеними, позивачем не було надано докази щодо визначення вартості однієї години фактично витраченого часу на надання правової допомоги, ціна за написання позовної заяви є завищеною, у договорі про надання допомоги не вказано номер судової справи по якій здійснюється представництво, не вказано номера спірних податкових повідомлень - рішень, короткотривалість судових засідань.

9. Товариством подано відзив на касаційну скаргу контролюючого органу, в якому вказує на правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій про доведеність понесених позивачем витрат на правничу допомогу та просить залишити касаційну скаргу контролюючого органу без задоволення.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Кодекс адміністративного судочинства України:

10.1. Частини перша та друга статті 16.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

10.2. Частина третя статті 132.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

10.3. Стаття 134.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

11.4. Частини перша, шоста, сьома, дев`ята статті 139.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

11. Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року №5076-VI:

11.1. Стаття 30.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням експертиз є витратами, що пов`язаних з розглядом справи і такі підлягають розподілу в залежності від результату розгляду справи по суті.

13. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані відповідні договори про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Оцінка доводів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

14 Надаючи оцінку доводам скаржника у касаційні скарзі колегія суддів касаційної інстанції виходить з вимог частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції в оскаржуваних судових рішеннях норм права у спірних правовідносинах, Верховний Суд виходить з наступного.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги наведені контролюючим органом в касаційній скарзі колегія суддів зазначає, що фактично такі доводи зводяться до не підтвердження позивачем належними доказами обсягу отриманих послуг (виконаних робіт) та їх вартість, що сплачена або підлягає сплаті, а також несвоєчасне, на думку контролюючого органу, подання до суду доказів по понесеним витратам.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та встановлених обставин судами в підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до суду було надано копію договору про надання професійної правничої допомоги № 24/12 від 24.12.2019, акт №1 прийому-передачі наданих послуг від 03.09.2020, в якому чітко визначений перелік виконаних робіт (наданих послуг), платіжне доручення № 12624 від 04.09.2020.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з оскаржуваного додаткового рішення суду першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, суд при визначенні витрат на професійну правничу допомогу врахував тривалість судових засідань, на що посилався контролюючий орган, та зменшив суму компенсованих витрат за участь адвоката в судових засіданнях, також суд відмовив у компенсації за підготовку скарг до ДПС України, оскільки такі витрати не пов`язані з розглядом даної справи у суді. Тобто фактично суд при визначенні суми витрати на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача, частково врахував доводи контролюючого органу щодо співрозмірності таких витрат з наданими послугами (роботами).

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками судів щодо наявності підстав для стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в суді у розмірі 13060,00 грн, оскільки такі підтверджені належними документами та є співрозмірними з витраченим часом та обсягом наданих послуг.

Доводи про те, що позивач не подавав докази понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у строки визначені нормами процесуального закону (до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву), а такі докази подано лише після ухвалення рішення по суті справи, колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що в позовній заяві Товариство просило стягнути з відповідача судові витрати, а також зазначало про те, що орієнтовний (попередній) розмір судових витрат - витрати на сплату судового збору в розмірі 21020 грн та витрати на забезпечення професійної правничої допомоги 28000 грн, а докази оплати та детальний опис буде надано протягом 5 днів після прийняття рішення у справі.

Суд також звертає увагу, що рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28.08.2020 було ухвалено в порядку письмового провадження.

Отже, доводи про те, позивачем несвоєчасно заявлено про надання доказів понесених судових витрат є необґрунтованими та спростовуються встановленими обставинами та наявними в матеріалах справи доказами.

15. Надаючи оцінку доводам відповідача, наведеним у касаційній скарзі, щодо неврахування судами висновків Верховного Суду, сформованих у постановах від 20.12.2019 у справі № 240/6150/18, від 11.06.2020 у справі № 821/227/17, Суд звертає увагу на наступне.

У справі № 240/6150/18, на яку посилається відповідач, Верховним Судом розглядалося питання щодо правомірності ухвали суду апеляційної інстанції щодо повернення апеляційної скарги на додаткове рішення, та стосувалося сплати судового збору при оскарженні додаткового судового рішення, яким вирішено питання розподілу судових витрат.

Таким чином висновки Верховного Суду сформовані у постанові від 20.12.2019 у справі № 240/6150/18 стосуються інших правовідносин, які не є подібними (ревалентними) до спірних правовідносин у цій справі.

Щодо висновків у справі № 821/227/17, то як вбачається з постанови від 11.06.2020 Верховний Суд дійшов висновку про те, що судом апеляційної інстанції не досліджено належність та допустимість наданих позивачем доказів на підтвердження витрат на правову допомогу, а тому справу було направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

16. Враховуючи положення статей 132, 134, 139 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, що діяв на момент прийняття рішення судами), колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на додаткове рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 слід залишити без задоволення.

17. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 132, 134, 139, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на додаткове рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 у справі №240/571/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіІ.Я.Олендер І.А. Гончарова Р.Ф. Ханова