Справа № 204/599/22
Суддя: Самсонова В. В.
Дата ухвалення: 2022-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/599/22
Провадження № 2-а/204/38/22 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївської області, Заступника командира 1 взводу, 2 роти, 3 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївської області Курила Віктора Вікторовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2022 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 №861678 від 16 липня 2021 року, за ч. 1 ст. 126 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити за відсутністю події в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своїх вимог вказав на те, що він 17.01.2022 року дізнався про те, що відносно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №861678 від 16 липня 2021 року. За наявною інформацією, зазначені постанови були направлені до Кривого Рогу з невідомих для нього причин, адже він проживаю у АДРЕСА_1 . З приводу обставин зазначеної постанови зазначає, що 16.07.2021 року відносно нього, Заступником командира 1-го взводу, 2-ої роти, 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Курилом Віктором Вікторовичем, було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №861678, якою на нього було визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Відповідно до зазначеної постанови, 16.07.2021 року о 01 год. 10 хв. в м. Миколаєві по вул. Слобідська, позивач керував транспортним засобом «DAF XF 105/460», державний номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії. Зазначена постанова є необґрунтованою, протиправною та такою, що підлягає скасуванню виходячи з наступного. В порушення зазначених вище вимог КУпАП, оскаржувана постанова зовсім не містить доказів правопорушення, за вчинення якого, його було притягнуто до адміністративної відповідальності, зокрема: показань свідків, показань технічних приладів та засобів, посилання на офіційні документи тощо. Позивач вказує, що відеозапису нібито скоєного позивачем правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, до матеріалів справи долучено не було. З наданого позивачу для ознайомлення відеозапису вбачається відсутність в його діях будь-якого правопорушення, оскільки, момент правопорушення зафіксовано не було. Таким чином, правопорушення за вчинення якого він був притягнутий до адміністративної відповідальності, було, на думку позивача, вигадане працівниками поліції, а зокрема, заступником командира 1-го взводу, 2-ої роти, 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Курилом Віктором Вікторовичем.

01 липня 2022 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачеві в задоволенні позовної заяви. В обґрунтування вищевказаного зазначив, що Інспектор, підійшовши до водія, ким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення і причину перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п.п. 2.1, 2.4 (а) ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію». В ході спілкування з водієм, було виявлено відсутність у останнього відповідної категорії, що дозволяє керувати вказаним транспортним засобом. Дане правопорушення підпадає під санкцію ч.1 ст. 126 КУпАП України та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Керуючись ч.2 ст.36 КУпАП України, інспектором було прийнято рішення накласти стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 1.26 КУпАП України. Позивача повідомлено, що розгляд справи, за ч. 1 ст. 126 КУпАП, буде проводитися на місці. Після чого водію було роз`яснено права особи, згідно ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України. Права водію було роз`яснено в повній мірі. Після чого поліцейський виніс постанову та наклав стягнення на позивача в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень, відповідно до санкцій статті. Таким чином, постанова серії ДП 18№ 861678 від 16 липня 2021 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення винесена інспектором є обґрунтованою та законною.

В судовому засіданні позивач підтримав свою позовну заяву та просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ній.

Інші сторони в судове засіданні не з`явилися про час і місце судового засідання були повідомленні належним чином.

Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №861678 від 16.07.2021 року, винесеної заступником командира 1 взводу, 2 роти, 3 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївської області Курилом Віктором Вікторовичем, позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн., за те, що він о 16.07.2021 год. 01:10:00 в м. Миколаєві, по вул. 6 Слобітська, 116, керуючи транспортним засобом DAF XF 105.460, номерний знак НОМЕР_2 , керував ТЗ не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, чи порушив вимоги п. 2.1. ПДР України (а.с. 13).

Як вбачається, з даної постанови, позивачем було надано представнику патрульної поліції документ, який посвідчує особу, а саме посвідчення водія НОМЕР_3 від 14.10.1999 року.

Позивачем, в судовому засіданні, надано для огляду оригінал вказаного посвідчення (крім того, в матеріалах справи наявна копія), відповідного до якого вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримано посвідчення водія серії НОМЕР_3 , яке видано ДАІ МВС УМС Дніпропетровська МРЕВ-2 на право керування транспортними засобами категорії А,Б,С,D,E. Посвідчення видано ОСОБА_1 - 14.10.1999 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Згідно із підпунктом "а" п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За приписами ч.2 ст. 71 КАС України у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За приписами ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Суд встановив, що у позивача є посвідчення водія, в якому є відкритими категорії "А,В,С,Д,Е", що вбачається зі змісту оскаржуваної постанови.

Вказане посвідчення водія є діючим, виданим у 1999 році, тому твердження відповідачів, що постанова серія ДП18 №861678 від 16 липня 2021 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП обґрунтована та законна є безпідставними.

З огляду на вищевикладене, суд вважає недоведеним факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення ДП 18 №861678 від 16 липня 2021 року необхідно скасуванню, а провадження по справі - закрити.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст. ст. 8, 152-1, 251, 280, 288 КУпАП, ст. ст. 2, 6-11, 14, 72, 73, 74, 77, 229, 242-246, 255, 293, 295, 297 КАС України, Правилами паркування транспортних засобів, затверджених постановою КМУ від 03.12.2009 № 1342 суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївської області, Заступника командира 1 взводу, 2 роти, 3 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївської області Курила Віктора Вікторовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Визнати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 №861678 від 16 липня 2021 року, за ч. 1 ст. 126 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити за відсутністю події та в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана сторонами до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Управління патрульної поліції в Миколаївської області, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40108735, місцезнаходження: 54056, м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1Б.

Заступник командира 1 взводу, 2 роти, 3 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївської області Курило Віктор Вікторович, місцезнаходження: 54056, м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1Б.

Суддя В.В. Самсонова