Справа № 560/5552/22
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5552/22
УХВАЛА

іменем України

11 липня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Летичівської селищної ради про скасування розпоряджень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом від 16.05.2022, в якому просить: 1) скасувати розпорядження селищного голови Летичівської селищної ради № 45 від 11 квітня 2022 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності та оголошення т.в.о трудового архіву Летичівської селищної ради ОСОБА_1 догани; 2) скасувати розпорядження селищного голови Летичівської селищної ради № 23 від 17 березня 2022 року Про виплату надбавки та премії працівникам трудового архіву Летичівської селищної ради в частині зняття надбавок за складність в роботі та зняття премії.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що підставою для притягнення до відповідальності та зняття надбавки та премії стала доповідна записка заступника селищного голови ОСОБА_2 від 08.04.2022 прийнята після оскарження розпорядження № 42 «Про оголошення простою в умовах воєнного стану». Даним розпорядженням у комунальних підприємствах, установах, закладах та організаціях Летичівської селищної ради оголошено простій з 15 березня 2022 року до припинення чи скасування воєнного стану та вирішено зменшити оплату праці працівників відповідних закладів не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові тарифного розряду. Позивач вважає дії відповідача протиправними, оскільки останній не вказав жодних фактичних обставин, що зумовлюють припинення роботи архіву, що є підставою для скасування розпорядження та поновлення порушеного права на працю. Крім цього, відповідачем прийнятті рішення про зняття надбавки за складність у роботі у розмірі 30 %, премії у розмірі 50% з працівників та скорочення штату працівників трудового архіву. Зазначає, що відповідно до частини 1 статті 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Між тим, в порушення зазначених приписів Кодексу законів про працю України відповідачем не було зроблено жодних дій направлених на отримання від позивача письмових пояснень стосовно обставин ймовірного порушення трудової дисципліни. Також, зазначає, що оскаржуване розпорядження є необґрунтованим, оскільки не містить посилань на порушення позивачем норм КЗпП України та Закону України «Про державну службу». Крім того, вважає, що службове розслідування було проведене з порушенням встановленого законом порядку, оскільки відповідачем не вказані та не досліджувались обставини справи, не надано можливості ознайомитись матеріалами справи, не вказано причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) позивача і будь-якими встановленими порушеннями.

Відповідно до ухвали від 17.05.2022, суд відкрив спрощене провадження без повідомлення учасників справи та витребував докази (арк. спр.21).

До суду поступив відзив на позовну заяву за №1349 від 02.06.2022, в якому відповідач у задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що матеріали дисциплінарної справи містять докази, необхідні та достатні для прийняття відповідного рішення в установленому законом порядку. Зазначає, що позивач відмовилась від надання пояснень та ознайомлена з розпорядженням про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Відповідач вважає, що у період воєнного стану має право на встановлення простою, обмеження надбавки за складність у роботі та премії, відтак застосування догани вважає законним (арк. спр.34-40).

З`ясувавши обставини на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог так і заперечень, оцінивши надані учасниками справи докази, враховуючи норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до таких висновків, враховуючи наступне.

Згідно з розпорядженням селищного голови №66 від 01.03.2021 ОСОБА_1 призначено тимчасово виконуючою обов`язків завідувача трудового архіву Летичівської селищної ради з 31.03.2021 та встановлено надбавку за складність та напруженість у роботі у розмірі 50% від посадового окладу у межах фонду заробітної плати. Проводити преміювання щомісячно у розмірі 50% від посадового окладу у межах фонду зарплати (арк. спр.46).

Розпорядженням селищного голови від 14.03.2022 за №42 «Про оголошення простою в умовах воєнного стану» зобов`язано керівників комунальних підприємств, установ та організацій Летичівської селищної ради оголосити простій на період з 15 березня 2022 року до припинення чи скасування воєнного стану. Оплату праці працівників відповідних закладів забезпечити не нижче двох третин тарифної ставки встановленого працівникові тарифного розряду (арк. спр.26).

Позивач 16.03.2022 звернулась до селищного голови ОСОБА_3 з листом за №5 від 15 березня 2022 року в якому повідомила на виконання розпорядження №42 від 14.03.2022 про те, що працівники трудового архіву мають всі організаційні та технічні умови для виконання своїх посадових обов`язків, а оголошення простою у трудовому архіві Летичівської селищної ради є недоцільним і не має під собою жодного обгрунтування (ар. спр.10).

Відповідно до листа селищного голови за №608 від 17.03.2022, адресованому т.в.о трудового архіву Летичівської селищної ради Наталії Григор`євій адресата повідомлено, що у зв`язку із зменшенням надходжень до селищного бюджету та введеного військового стану рекомендовано у найкоротший термін розглянути питання скорочення штату в кількості 3-х одиниць (арк. спр.11).

Розпорядженням селищного голови №23 від 17.03.2022 з позивача знято надбавку за складність у роботі у розмірі 30% та премію у розмірі 50% (арк. спр.12).

17 березня 2022 року позивач звернулась до начальника обласної військової адміністрації Сергія Гамалія з заявою за №13 про надання правової оцінки розпорядження голови Летичівської селищної ради №42 від 14.03.2022 року «Про оголошення простою в умовах воєнного стану» (арк. спр.13-14) на яку надано відповідь Хмельницькою обласною військова адміністрацією листом №99/40-12-1803/2022 від 11.04.2022 (арк. спр.15-16).

Розпорядженням селищного голови №58 від 04.04.2022 року створено робочу групу шодо економного та раціонального використання бюджетних коштів в умовах воєнного стану (арк. спр.27).

Відповідно до листа Управління держпраці у Хмельницькій області №902/22 від 07.04.2022 розглянуто колективне звернення працівників Трудового архіву Летичівської селищної ради від 17.03.2022 (арк. спр.17-18).

Заступником селищного голови Легичівської селищної ради ОСОБА_2 написано доповідну записку, яка зареєстрована за №06 від 08.04.2022 в якій, зокрема, стверджено про невиконання т.в.о трудового архіву Летичівської селищної ради ОСОБА_1 розпорядження селищного голови № 42 від 14.03.2022 «Про оголошення простою в умовах воєнного стану», що є підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності (арк. спр.32).

Відповідно до розпорядження селищного голови №61 від 11.04.2022 створено тимчасову комісію щодо економного та раціонального використання бюджетних коштів в умовах воєнного стану (арк. спр.29).

Згідно з Актом про відмову від підпису від 11.04.2022, комісією складено цей акт про те, що 11.04.2022 т.в.о. завідувачка трудового архіву Летичівської селищної ради ОСОБА_1 відмовилася надати пояснення щодо виконання розпорядження №42 від 14.03.2022 "Про оголошення простою в умовах воєнного стану" (арк. спр.30).

Відповідно до розпорядження Летичівської селищної ради №45 від 11.04.2022, розглянувши доповідну записку заступника селищного голови ОСОБА_2 від 08.04.2022, т.в.о. завідувачці трудового архіву Летичівської селищної ради ОСОБА_1 оголошено догану (арк. спр.28).

Отже, позивачку 11.04.2022 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за невиконання розпорядження №42 від 14.03.2022 щодо оголошення простою в установі в умовах воєнного стану, що стверджено доповідною запискою заступника селищного голови ОСОБА_2 від 08.04.2022, і відмову ОСОБА_1 дати роботодавцю пояснення причини цього невиконання.

Відповідно до Положення Трудового архіву Летичівської селищної ради, яке є додатком до рішення сесії №7 від 28.09.2017, засновником Трудового архіву є Летичівська селищна рада. Трудовий архів очолює керівник, який призначається на посаду та звільняється з посади відповідно до Порядку призначення і звільнення з посад керівників підприємств, установ, закладів, організацій, що належать до комунальної власності Летичівської селищної ради, затвердженого рішенням Летичівської селищної ради №21 від 31.08.2017 (арк. спр.55-57).

Отже, позивачка перебуває у трудових відносинах з комунальною установою - Трудовим архівом Летичівської селищної ради.

Відповідно до норм статті 21 Кодексу законів про працю України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Пунктом 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з пунктом 17 частини 1 статті 4 КАС України, публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України, якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Разом з тим, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної справи є суть (зміст, характер) спору. Публічно - правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно - правових відносин і стосується саме цих відносин.

Аналогічний підхід до застосування права у подібних правовідносинах висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 04.04.2018 у справі № 826/3202/16, від 20.06.2018 у справі № 814/803/17.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 (справа №826/27224/15) під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

З матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржує розпорядження органу місцевого самоврядування, які прийняті не при здійсненні владних управлінських функцій, а з приводу трудових відносин між працівником комунальної установи та органом місцевого самоврядування, тому цей спір не містить ознак публічно - правового спору, а відтак він не може вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пунктах 24-25 рішення від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …". Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, "встановленим законом".

Таким чином, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та встановлених обставин, суд вважає, що відповідач у даних правовідносинах не є суб`єктом владних повноважень, який виконує владні управлінські функції або делеговані повноваження під час винесення оскаржуваних розпоряджень. Водночас, спірні відносини не пов`язані також із прийняттям, проходженням чи звільненням з публічної служби, а тому справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Даний спір є приватно-правовим, а тому його належить розглядати в порядку цивільного судочинства відповідним судом з урахуванням правил підсудності, тому наступає наслідок визначений ст.238 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з частиною 2 статті 239 КАС України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 992,40 гривень, згідно з квитанцією №80 від 10.05.2022.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись статтями 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі №560/5552/22.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що цей спір розглядається місцевим загальним судом в порядку ЦПК України, і що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя А.І. Петричкович