Справа № 140/2921/22
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року ЛуцькСправа № 140/2921/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 1) про визнання протиправною бездіяльності щодо нарахування та виплатити підвищення до пенсії в розмірі 50% відповідно до підпункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 01 листопада 1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII), зобов`язання відповідача нарахувати та виплачувати позивачу підвищення до пенсії відповідно до підпункту «г» статті 77 Закону №1788-XII в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком з моменту звернення та до настання обставин, з якими Закон пов`язує зміну чи припинення таких виплат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 народився в місті Осинники Кемеровської області Російської Федерації, де його батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_3 перебували на спецпоселенні, як сім`я учасника ОУН. На даний час позивач є громадянином України та постійно проживає на Україні.

На підставі довідки №Р-1915 про реабілітацію від 28 грудня 2021 року, виданою ГУ МВС Російської Федерації по Кемеровській області ОСОБА_1 реабілітовано, як особу, що була піддана політичним репресіям. Відповідно до пункту 11 постанови Верховної Ради України від 24 грудня 1993 року № 3812-ХІІ довідки або посвідчення про реабілітацію, видані у державах - республіках колишнього СРСР є чинними на території України.

Позивач 28 січня 2022 року звернувся до пенсійного органу з письмовою заявою, в якій просив встановити надбавку до пенсії, як вид грошової компенсації реабілітованому, однак відповідач не провів нарахування підвищення до пенсії відповідно до положень пункту «г» статті 77 Закону №1788-XII.

Додатково повідомляє, що Волинська регіональна комісія з реабілітації листом від 14 січня 2022 року повідомила, що будь-якої повторної або додаткової реабілітації репресовані особи, які вже були реабілітовані до набрання чинності Законом України від 13 березня 2018 року №2325-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» і які отримали відповідну довідку або інший документ про реабілітацію, законодавством України не передбачено.

ОСОБА_1 уважає відмову відповідача у нарахуванні та виплаті підвищення до пенсії відповідно до пункту «г» статті 77 Закону №1788-XII неправомірною так як він є реабілітованою особою, має законне право на компенсацію та надав відповідачу відповідні документи у підтвердження своєї реабілітації, з огляду на що просить адміністративний позов задовольнити.

У відзиві на позовну заяву від 07 квітня 2022 року №0300-0902-7/12111 представник відповідача 1 позовних вимог не визнав мотивуючи тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

ОСОБА_1 18 січня 2022 року звернувся до пенсійного органу із заявою про встановлення підвищення реабілітованому, за результатами розгляду якої рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області від 19 січня 2022 року №33 позивачу встановлено надбавку як члену сім`ї реабілітованого згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16 липня 2008 року №654 (далі Постанова №654) у розмірі 43,52 грн.

Позивач 28 січня 2022 року звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із зверненням про призначення надбавки до пенсії у розмірі 50% від мінімальної пенсії як репресованій особі, у відповідь на яке відповідач 1 листом від 23 березня 2022 року №3419-1393/Р-02/8-0300/22 надав роз`яснення щодо підстав для встановлення вказаного підвищення до пенсії, а також повідомив про розгляд його попередньої заяви ГУ ПФУ в Полтавській області та надання 18 березня 2022 року до вказаного територіального пенсійного органу запиту стосовно правомірності встановлення позивачу надбавки як члену сім`ї реабілітованого.

Щодо вимоги позивача про встановлення підвищення до пенсії як репресованому у розмірі 50% від мінімальної пенсії зазначає, що згідно довідки №Р-1915 про реабілітацію, виданій 28 грудня 2021 року Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації по Кемеровській області, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Осінники Кемеровської області, є сином репресованого ОСОБА_2 , який в 1947 році був виселений як член сім`ї учасника ОУН.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 14 січня 2022 року Департаментом соціальної політики Луцької міської ради, позивачу надано статус реабілітованого.

Вказує, що Законом №1788-XII не визначено розміру мінімальної пенсії за віком з якої обчислюється вказане підвищення.

Натомість, Постановою №654 передбачено репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, з 01 вересня 2008 року проводити підвищення в розмірі 54,40 грн, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - 43,52 грн.

З огляду на вказане, враховуючи те, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 на спецпоселенні в місті Осінники Кемеровської області та не був примусово переселений, представник відповідача 1 уважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню та просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (арк. спр. 24-27).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 29 березня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній адміністративній справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) (арк. спр. 18).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06 травня 2022 року вирішено судовий розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у межах строку розгляду справи, передбаченого частиною першою статті 258 КАС України (арк. спр. 48).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09 травня 2022 року залучено до участі у справі як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі ГУ ПФУ в Полтавській області, відповідач 2) (арк. спр. 49-50).

Представник ГУ ПФУ в Полтавській області у відзиві на позовну заяву від 18 травня 2022 року №1600-0802-8/25030 позовних вимог не визнав та повідомив, що ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою від 18 січня 2022 року про призначення до пенсії надбавки члена сім`ї реабілітованого та надав наступні документи: свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ; архівну довідку Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 24 листопада 2021 року №853 про виселення ОСОБА_2 на спецпоселення в Кемеровську область та подальшу його реабілітацію; посвідчення Департаменту соціальної політики Луцької міської ради серії НОМЕР_1 від 14 січня 2022 року про право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні»; довідку Головного управління Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації по Кемеровській області від 28 грудня 2021 року №Р-19 про народження ОСОБА_1 та проживання в спецпоселенні з репресованими батьками.

За результатом розгляду доданих до заяви документів розпорядженням від 19 січня 2022 року позивачу було призначено надбавку до пенсії в розмірі 43,52 грн., як члену сім`ї реабілітованого.

Згідно з повідомленням ГУ ПФУ у Волинській області рішення про призначення надбавки до пенсії позивачу як члену сім ї реабілітованого переглянуто і прийнято рішення від 18 березня 2022 року №43 про відмову ОСОБА_1 в призначенні підвищення до пенсії як члену сім і реабілітованого у зв`язку з відсутністю правових підстав, оскільки він народився в 1955 році в спецпоселенні в Кемеровській області, в сім`ї репресованого і згодом реабілітованого батька ОСОБА_2 , а не був примусово переселений згідно із пунктом «г» статті 77 Закону №1788-XII.

З наведених підстав представник відповідача 2 просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (арк. спр. 56-57, 67-69).

Інших заяв по суті справи, передбачених КАС України до суду не надходило.

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 31 травня 2013 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, що підтверджується протоколом №96140 від 11 листопада 2013 року (арк. спр. 28).

Згідно із посвідченням серії НОМЕР_1 , виданого 14 січня 2022 року Департаментом соціальної політики Луцької міської ради позивач має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» (арк. спр. 39).

ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою від 18 січня 2022 року про встановлення підвищення до пенсії як реабілітованому (арк. спр. 31-32).

За наслідками розгляду вказаної заяви ГУ ПФУ в Полтавській області прийнято рішення від 19 січня 2022 року №33, яким позивачу встановлено надбавку як члену сім`ї реабілітованого згідно Постанови №654 у розмірі 43,52 грн з 18 січня 2022 року (арк. спр. 33).

Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою від 28 січня 2022 року, в якій просив призначити надбавку до пенсії у розмірі 50% від мінімальної пенсії як особі репресованій (арк. спр. 6, 34).

Листом від 23 березня 2022 року №3419-193/Р-02/8-0300/22 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило, що згідно архівної довідки від 28 грудня року 2021 №Р-1915 ОСОБА_2 не був примусово переселений, а народилися в 1955 в Кемеровській області. Враховуючи викладене, та той факт, що з 01 квітня 2021 року органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій в ході розгляду звернення до ГУ ПФУ у Полтавській області проведено запит стосовно правомірності встановлення надбавки члену сім`ї реабілітованих (арк. спр. 22, 36-37).

Так, ГУ ПФУ у Волинській області звернулося до відповідача 2 із листом від 18 березня 2022 року №0300-0305-9/9580, в якому просило переглянути рішення про встановлення позивачу надбавки члену сім`ї реабілітованого (арк. спр. 35).

Рішенням ГУ ПФУ у Полтавській області від 18 березня 2022 року №43 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні надбавки до пенсії як члену сім`ї реабілітованого у зв`язку з відсутністю правових підстав (арк. спр. 72).

Позивач, уважаючи протиправною бездіяльність пенсійного органу щодо нарахування та виплатити підвищення до пенсії в розмірі 50% відповідно до підпункту «г» статті 77 Закону №1788-XII, звернулася до суду із даним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантоване право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які набули правового статусу реабілітованих, основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» від 17 квітня 1991 року №962-XII (далі - Закон №962-XII).

Відповідно до преамбули Закону №962-XII реабілітація жертв політичних репресій повинна охоплювати увесь період після 1917 року до моменту набрання чинності цим Законом і поширюватись на осіб, необґрунтовано засуджених за цей час судами України або репресованих на території республіки іншими державними органами в будь-якій формі, включаючи позбавлення життя або волі, переселення в примусовому порядку, вислання і заслання за межі республіки, позбавлення громадянства, примусове поміщення до лікувальних закладів, позбавлення чи обмеження інших громадянських прав або свобод з мотивів політичного, соціального, класового, національного і релігійного характеру.

Статтею 1 Закону №962-XII, в редакції до 05 травня 2018 року, було визначено вважати реабілітованими осіб, які з політичних мотивів були необґрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі «двійками», «трійками», особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР «Про кримінальну відповідальність за державні злочини» від 25 грудня 1958 року, за винятком осіб, зазначених у статті 2 цього Закону. Визнано реабілітованими також громадян, засуджених за: антирадянську агітацію і пропаганду за статтею 7 Закону СРСР «Про кримінальну відповідальність за державні злочини» від 25 грудня 1958 року і статтею 62 Кримінального кодексу України в редакціях до прийняття Закону Української РСР від 28 жовтня 1989 року «Про затвердження Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 14 квітня 1989 року «Про внесення змін і доповнень до Кримінального і Кримінально-процесуального кодексів Української РСР»; поширення завідомо неправдивих вигадок, що порочать радянський державний і суспільний лад, тобто за статтею 187-1 Кримінального кодексу України; порушення законів про відокремлення церкви від держави і школи від церкви, посягання на особу та права громадян під приводом справляння релігійних обрядів, якщо вчинені дії не були поєднані з заподіянням шкоди здоров`ю громадян чи статевою розпустою.

Дія цієї статті поширюється на осіб, громадян України, які постійно проживали в Україні і яких з різних причин було переміщено за межі колишнього Радянського Союзу, необґрунтовано засуджено військовими трибуналами, Верховним Судом Союзу РСР чи піддано репресіям позасудовими органами.

Підлягають реабілітації також особи, щодо яких з політичних мотивів застосовано примусові заходи медичного характеру.

Статтями 3, 4 Закону №962-XII, у редакції до 05 травня 2018 року, постановлено реабілітувати всіх громадян, засланих і висланих з постійного місця проживання та позбавлених майна за рішенням органів державної влади і управління з політичних, соціальних, національних, релігійних та інших мотивів під приводом боротьби з куркульством, противниками колективізації, так званими бандпособниками та їх сім`ями. Поновити реабілітованих в усіх громадських правах, у тому числі в праві проживання в населених пунктах і місцевостях, в яких вони постійно проживали до репресій, поширивши це право на членів їх сімей.

Згідно із частиною першою статті 6 Закону №962-XII, у вищевказаній редакції, реабілітованим громадянам відповідно до статті 1 цього Закону час тримання під вартою, відбування покарання в місцях позбавлення волі, заслання або перебування на примусовому лікуванні зараховується у потрійному розмірі в стаж роботи для призначення трудових пенсій.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років №2325-VIII від 13 березня 2018 року внесено ряд суттєвих змін до Закону №962-ХІІ, а також викладено в новій редакції, зокрема, назву закону «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», преамбулу та статей 1, 3, 6 Закону №962-ХІІ.

Зазначений перелік надав значно ширшого тлумачення поняттю репресованих осіб та осіб, які потерпіли від репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, та розширив коло осіб, до яких можуть бути застосовано пільги, передбачені Законом №962-ХІІ.

Із порівняльного аналізу редакцій статті 6 вищевказаного Закону слідує, що частина перша статті 6 Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» із змінами внесеними Законом №2325-VIII передбачає надання пільг всім реабілітованим відповідно до цього Закону громадянам, без диференціації залежно від підстави, за якою особу було реабілітовано, як це було передбачено в редакції Закону, яка діяла до 05 травня 2018 року.

Відповідно до статті 6 Закону №962-XII, реабілітованим, які мають право на передбачені цим Законом пільги, видається посвідчення єдиного зразка, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Видача цього посвідчення проводиться за місцем проживання виконавчими комітетами відповідних місцевих Рад народних депутатів.

Пунктом 2.13 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №22-1 від 25 листопада 2005 року (далі - Порядок №22-1) визначено, що за документ, який засвідчує, що особа визнана реабілітованою, приймається завірена в установленому порядку копія посвідчення реабілітованого.

Для реабілітованих осіб, потерпілих від репресій, зазначених в пунктах 5-7 статті 2 Закону №962-XII, приймаються довідки органів внутрішніх справ, видані на підставі наявних у них відповідних документів (постанови про вислання, особистих справ на висланих осіб тощо), а за відсутності таких документів - довідки районних комісій з поновлення прав реабілітованих, видані на підставі встановленого факту переселення.

Судом установлено, що згідно із посвідченням серії НОМЕР_1 , виданого 14 січня 2022 року Департаментом соціальної політики Луцької міської ради позивач має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» (арк. спр. 39).

Так, відповідно до архівної довідки від 24 листопада 2021 року №853, виданої Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із села Новини, Яворівського (Немирівського) району, Львівської області, за рішенням Особливої Наради при МДБ СРСР від 31 січня 1948 року, був виселений на спецпоселення з конфіскацією майна в Кемеровську область, по політичних мотивах, як член сім`ї учасника ОУН, звідки звільнений - 22 лютого 1960 року. Відповідно до статті 3 Закону України,від 17 квітня 1991 року «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» вищевказана особа була реабілітована (згідно копії довідки про реабілітацію від 31 березня 1991 року) (арк. спр. 14).

Згідно із довідкою Головного управління Міністерства внутрішніх справ Російської федерації по Кемерівській області про реабілітації від 28 грудня 2021 року №Р-1915 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 Кемеровської області Російської Федерації та відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 , виданого 18 червня 1955 року Осинниковським міським бюро ЗАГС Кемерівської області являється сином ОСОБА_2 , репресованого в 1947 році, який був висланий в адміністративному порядку із Львівської області як член сім`ї учасника ОУН, перебував на обліку спецпоселення в Кемерівській области до 22 лютого 1960 року і реабілітований на підставі пункту «в» статті 3 Закону Російської Федерації від 18 жовтня 1991 року №1761-1 «Про реабілітацію жертв політичних репресій» у відповідності до абзацу першого статті 1.1. вказаного закону ОСОБА_1 , як такий, що знаходився разом із репресованими з політичних мотивів батьками в силці, виселенні на спецпоселенні, визнаний підданим політичним репресіям та реабілітованим (арк. спр. 5, 43, 75).

Окрім того, суд враховує, що Волинська регіональна комісія з реабілітації опрацювавши заяву позивача про визнання реабілітованим (потерпілим) від репресій і видачу посвідчення реабілітованого, листом від 14 січня 2022 року №59/2-22 повідомила, що відповідно до довідки про реабілітацію, виданої Головним Управлінням МВС РФ по Кемеровській області від 28 грудня 2021 року №Р-1915 ОСОБА_1 є реабілітованим на підставі пункту «в» статті 3 Закону Російської Федерації від 18 жовтня 1991 року «Про реабілітацію жертв політичних репресій».

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 13 березня 2018 року №2325-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» довідки або посвідчення про реабілітацію, видані у державах - республіках колишнього Союзу РСР або державними органами Союзу РСР, є чинними на території України. Так само Закон України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» не передбачає втрату чинності довідками, посвідченнями або іншими документами про реабілітацію, виданими до 05 травня 2018 року, тобто до набрання чинності вищезазначеним Законом.

Будь-якої повторної або додаткової реабілітації репресованої особи, яка вже була реабілітована до набрання чинності Законом №2325-VIII і якою отримано відповідну довідку або інший документ про реабілітацію, законодавством України не передбачено.

Враховуючи вищевикладене, Волинська регіональна комісія з реабілітації зазначає, що позивач вже є реабілітований (реабілітованою особою), що підтверджується довідкою про реабілітацію, виданою Головним управлінням МВС РФ по Кемерівській області від 28 грудня 2021 року №Р-1915 і така довідка є чинною на території України (арк. спр. 11-12).

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, ОСОБА_1 є репресованою особою, яку реабілітовано, що надає їй право на підвищення призначеної пенсії відповідно до вимог пункту «г» частини першої статті 77 Закону №1788-XII. Наявність такого права гарантується статтею 46 Конституції України.

При цьому суд зауважує, що позивача було визнано саме репресованою особою, яку у подальшому було реабілітовано, а не членом сім`ї реабілітованої особи.

У відповідності до положень чинного законодавства, які регламентують діяльність органів ПФУ, останні не вправі змінювати, тлумачити на свій розсуд чи в будь-який інший спосіб коригувати рішення відповідних компетентних органів, які прийняті на виконання Закону №962-XII, навіть у випадку, коли такі рішення породжують відповідні обов`язки для пенсійних органів.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2022 року у справі №500/7849/21, від 09 лютого 2022 року у справі № 500/3205/21, від 12 січня 2022 року у справі № 500/4182/21.

Відповідно до пункту «г» частини першої статті 77 Закону №1788-XII призначені пенсії підвищуються репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Частиною першою статті 28 Закону №1058-IV передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Пунктом 6 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV визначено, що до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом №1788-ХІІ. Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Водночас, нормами підпункту 2 пункту 4 Постанови №654 установлено, що з 01 вересня 2008 року громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,4 гривні, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - 43,52 гривні.

Стаття 8 Конституції України гарантує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані та членам їх сімей, яких було примусово переселено, слід керуватися нормами Закону №1788-ХІІ, який має вищу юридичну силу, а не підпункту 2 пункту 4 Постанови №654, зважаючи на те, що остання звужує розмір сум, що підлягають виплаті реабілітованим громадянам та суперечить наведеним нормам Закону.

Аналогічні правові висновки у подібних правовідносинах викладені Верховним Судом у постановах від 09 квітня 2020 року у справі №446/1525/16-а, від 04 березня 2020 року у справі №446/1566/16-а, від 16 січня 2020 року у справі №446/1535/16-а, від 24 жовтня 2019 року у справі №446/1526/16-а, від 02 жовтня 2019 року у справі №446/1542/16-а.

Як установлено судом, за наслідками розгляду заяви позивача від 18 січня 2022 року про встановлення підвищення до пенсії як реабілітованому (арк. спр. 31-32), ГУ ПФУ в Полтавській області прийнято рішення від 19 січня 2022 року №33, яким ОСОБА_1 встановлено надбавку як члену сім`ї реабілітованого згідно Постанови №654 у розмірі 43,52 грн з 18 січня 2022 року (арк. спр. 33).

В подальшому, позивач звернувся до пенсійного органу із заявою від 28 січня 2022 року, в якій просив призначити надбавку до пенсії у розмірі 50% від мінімальної пенсії як особі репресованій (арк. спр. 6, 34), однак згідно з повідомленням ГУ ПФУ у Волинській області (арк. спр. 35) рішення про призначення надбавки до пенсії позивачу як члену сім ї реабілітованого переглянуто і рішенням ГУ ПФУ у Полтавській області від 18 березня 2022 року №43 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні надбавки до пенсії як члену сім`ї реабілітованого у зв`язку з відсутністю правових підстав (арк. спр. 72).

Суд зауважує, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 відповідачем було прийнято саме рішення про відмову в призначенні надбавки до пенсії як члену сім`ї реабілітованого, відтак з метою ефективного захисту прав позивача, суд приходить до висновку, що правильним способом захисту порушеного права буде визнання протиправним та скасування вказаного рішення, а не бездіяльності щодо нарахування та виплатити підвищення до пенсії відповідно до підпункту «г» статті 77 Закону №1788-XII.

Згідно частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої-другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову).

Суд уважає, що пенсійним органом як суб`єктом владних повноважень належними, достатніми та допустимими доказами не спростовано доводи адміністративного позову та не доведено правомірності рішення про відмову в призначенні ОСОБА_1 надбавки до пенсії відповідно до підпункту «г» статті 77 Закону №1788-XII.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства та виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 18 березня 2022 року №43 про відмову в призначенні ОСОБА_1 надбавки до пенсії як члену сім`ї реабілітованого та зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області (територіальний орган Пенсійного фонду України на обліку в якого перебуває позивач) нарахувати та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) позивачу підвищення до пенсії відповідно до підпункту «г» статті 77 Закону №1788-XII в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком з 18 січня 2022 року (з моменту звернення до пенсійного органу із заявою про встановлення підвищення до пенсії як реабілітованому).

Разом з тим, суд зазначає, що одна із вимог позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплачувати позивача підвищення до пенсії а до настання обставин, з якими Закон пов`язує зміну чи припинення таких виплат, фактично є встановленням порядку виконання судового рішення на майбутнє, що є неприпустимим, відтак не може бути задоволена судом.

Відтак, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить із того, що часткове задоволення позовних вимог зумовлене обрання судом ефективного способу захисту порушених прав, свобод та інтересів позивача протиправними діями/рішення відповідача.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (яким винесено рішення про відмову в призначенні позивачу надбавки до пенсії як члену сім`ї реабілітованого) необхідно стягнути судовий збір в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок), який сплачений відповідно до квитанції від 22 березня 2022 року №3 (арк. спр. 4) та зарахований до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджується відповідною випискою (арк. спр. 17).

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36014, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Соборності, будинок 66, ідентифікаційний код юридичної особи 13967927) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 18 березня 2022 року №43 про відмову в призначенні ОСОБА_1 надбавки до пенсії як члену сім`ї реабілітованого.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області нарахувати та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до підпункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком з 18 січня 2022 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 11 липня 2022 року.