Справа № 157/399/22
Суддя: Гамула Б. С.
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/399/22
Провадження №2-а/157/30/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Гамули Б.С.,

з участю секретаря судового засідання Семенюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Федоровича Артура Олеговича, Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора СРПП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Федоровича А.О., Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов мотивовано тим, що постановою інспектора СРПП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Федоровича А.О. від 05 квітня 2022 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. За цією постановою його визнано винним у тому, що він 05 квітня 2022 року в 11 год. по вул. Шевченка в м. Камені-Каширському керував автомобілем марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи поліса обов`язкового страхування згідно з базою даних МТСБУ, чим порушив п. 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху.

Вважає, що до адміністративної відповідальності він притягнутий безпідставно, оскільки Правил дорожнього руху не порушував. Дійсно 05 квітня 2022 року транспортний засіб, яким керував позивач, було зупинено працівниками поліції. Після цього до ОСОБА_1 підійшов поліцейський та почав вимагати пред`явлення документів на право керування автомобілем та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів без пояснення жодних причин зупинки транспортного засобу відповідно до переліку, наведеного в ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». На вимогу поліцейського позивач надав документи на право керування автомобілем, а також, оскільки періодично проживає за межами України, міжнародну карту автомобільного страхування PL/30/0525692, дія якої розповсюджується також і на територію України, що підтверджується долученою копією інформації з офіційного сайту страховика. Втім, поліцейський стверджував, що зазначена вище міжнародна карта автомобільного страхування недійсна на території України, з чим позивач не погодився і про що власноруч написав пояснення в оскаржуваній постанові. Як вбачається з долученої копії міжнародної карти автомобільного страхування PL/30/0525692, остання дійсна з 15 лютого 2022 року до 14 лютого 2023 року на території ряду країн, серед яких є й Україна. Тобто, твердження поліцейського стосовно неможливості користування вказаною вище міжнародною картою на території України є неправдивим та не відповідає дійсності.

Зазначає, що оскаржувана постанова не містить посилання на докази вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Вважає, що в поліцейського взагалі відсутні будь-які докази порушення ним правил дорожнього руху з огляду на те, що у відповідній графі постанови не зазначено жодного джерела фактичних даних про вчинення адміністративного правопорушення, а в позивача наявний оригінал відповідного страхового поліса.

Зазначає, що поліцейським порушено вимоги ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» та вимоги Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року №1026 (далі Інструкція №1026), оскільки останнім не було здійснено безперервну відеофіксацію обставин складення адміністративних матеріалів (оскільки жодного відеозапису до постанови долучено не було). Вважає, що поліцейський неналежним чином виконав свій обов`язок щодо збирання доказів, закріплений в ч. 2 ст. 251 КУпАП, а це, в свою чергу, свідчить про недоведеність обставин, викладених в постанові і, відповідно, недоведеність складу й події правопорушення.

Крім того, позивач стверджує, що у поліцейського не було жодних підстав перевіряти чинність полісу страхування, оскільки він жодних правопорушень не вчиняв, у дорожньо-транспортних пригодах участі не брав, підстави для зупинки автомобіля з переліку, наведеного в ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», інспектор не називав, що свідчить про протиправність його дій ще при зупиненні автомобіля під керуванням позивача, які в подальшому призвели до незаконного накладення адміністративного стягнення.

Також поліцейський допустив порушення положення ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», в якій вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення. В інспектора такого права не було з огляду на відсутність висунутих позивачу звинувачень в скоєнні будь-яких інших правопорушень. Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, протиправною, такою, що винесена з грубим і очевидним порушенням законодавства України та об`єктивною відсутністю будь-яких доказів подій правопорушення, внаслідок чого має бути скасована, а провадження у справі закрито. Позивач вважає постанову серії БАБ №849160 від 05 квітня 2022 року протиправною, такою, що містить неправдиву інформацію, яка не підкріплена жодним належним доказом і не відповідає дійсності, а також складеною з очевидними, грубими порушеннями чинного законодавства України.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №849160 від 05 квітня 2022 року, закрити справу про адміністративне правопорушення та стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.

Представник позивача Колєснік Б.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач інспектор поліції Федорович А.О. в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав.

Відповідач Головне управління Національної поліції у Волинській області свого представника в судове засідання також не скерувало та не подало відзиву на позовну заяву.

Вислухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення повністю.

У судовому засіданні встановлено, що постановою інспектора СРПП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Федоровича А.О. від 05 квітня 2022 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Цією постановою позивача визнано винним у тому, що він 05 квітня 2022 року в 11 год. у м. Камені-Каширському по вул. Шевченка керував автомобілем марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи поліса обов`язкового страхування згідно баз даних МТСБУ, чим порушив п. 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до пункту 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 10 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено види договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та територія дії договорів. Відповідно до цього Закону укладаються такі види договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності: внутрішній договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (далі внутрішній договір страхування); договір міжнародного обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (далі договір міжнародного страхування). Внутрішні договори страхування діють виключно на території України. Договори міжнародного страхування діють на території країн, зазначених у таких договорах. Договори міжнародного страхування, які діють на території країн членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», посвідчуються відповідним уніфікованим сертифікатом «Зелена картка», що визнається і діє в цих країнах. Під час в`їзду на територію України власник транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, зобов`язаний мати на весь термін перебування такого транспортного засобу на території України сертифікат міжнародного автомобільного страхування «Зелена картка» або внутрішній договір страхування цивільно-правової відповідальності.

З доданої до матеріалів справи міжнародної карти страхування автомобіля, код PL/30/0525692, вбачається, що ОСОБА_1 оформив поліс номер K2, строк дії якого триває з 15 лютого 2022 року по 14 лютого 2023 року та розповсюджується також і на територію України, що підтверджується долученою копією інформації з офіційного сайту страховика. Поліс виданий на автомобіль марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 . Саме цей поліс був пред`явлений поліцейському.

Представником позивача надана копія свідоцтва про реєстрацію автомобіля, згідно з яким власником транспортного засобу є ОСОБА_2 . Реєстраційний номер та номер кузова автомобіля зазначений такий же як у міжнародній карті страхування.

Отже, у позивача в момент його зупинки поліцейським ОСОБА_3 була наявна при собі міжнародна карта страхування автомобіля, дія якої розповсюджується на територію України.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Поліцейський у постанові не зазначив, за допомогою якого технічного засобу було здійснено відеозапис у разі, якщо мала місце відеофіксація правопорушення.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 2 ст. 70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 6 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Частиною 3, 4 ст. 79 КАС України встановлено, що відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень, який неодноразово повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та не повідомив причин неможливості їх подання.

Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Про це вказує Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/73700340).

Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, відзиву на позов не подав та не повідомив про поважність причин його неподання, а тому суд з урахуванням положень ч. 4 ст. 159 КАС України та за відсутності доказів на підтвердження правомірності оскаржуваного позивачем рішення кваліфікує зазначене як визнання ним позову.

Таким чином, у судовому засіданні не здобуто доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а тому позов слід задовольнити, скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, задовольняючи позовні вимоги, суд стягує з відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, статтями 247, 280, 293 КУпАП, суд

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Постанову інспектора сектору реагування патрульної поліції Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Федоровича Артура Олеговича від 05 квітня 2022 року серії БАБ №849160 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування, ім`я, місцезнаходження, місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ; відповідач ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , відповідач Головне управління Національної поліції у Волинській області, вул. Винниченка, 11, м. Луцьк, Волинська область, 43025, .

Головуючий:Б. С. Гамула