Справа № 560/17750/21
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2022-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/17750/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук А.М.

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

07 липня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Полотнянка Ю.П. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з наступними позовними вимогами:

- зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області негайно без перешкод виконати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.01.2019 та ухвалу цього ж суду від 03.02.2020 та виплачувати пенсію в розмірі 80% грошового забезпечення з 2016 року без обмеження строком згідно довідки Ліквідаційної комісії УМВСУ в Хмельницькій області №51/121/49-2017 від 11.05.2017, так як позивач людина похилого віку, хворіє на серцево-судинне захворювання та вкрай потрібні гроші на лікування. Крім цього прийняти відповідні міри до в.о. начальника ГУПФУ в Хмельницькій області Квятківської Марії Францівни про невиконання нею судових рішень, тобто недовиплати позивачу пенсійних коштів в сумі 52696,08 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про негайну виплату судового збору в сумі 704 грн 80 коп. згідно судового рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.01.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про негайну виплату незаконно недовиплачених позивачу пенсійних коштів з 01.07.2021 щомісячно в сумі 752 грн 43 коп. згідно до Постанови КМУ №713 від 14.07.2021 та виплачувати щомісячно пенсійні кошти в сумі 2000 грн.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у відкритті провадження в даній справі відмовлено на підставі п.2 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції та посилаючись на порушення судом норм процесуального права, позивач звернувся з апеляційною скаргою до суду, в якій просить скасувати ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначив, що судом першої інстанції правильно встановлено та досліджено усі обставини справи, в результаті чого прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.01.2019 по справі №560/3911/18 (яке набрало законної сили) визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, щодо не проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" з урахуванням довідки, наданої Ліквідаційною комісією управління МВС України в Хмельницькій області від 11.05.2017 №51/121/49-2017 про грошове забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01.01.2016, починаючи з 01.01.2016, з використанням відсотку (80%) нарахування пенсії, встановленого при призначені пенсії вперше. Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору в загальному розмірі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

У подальшому Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області листом від 21.10.2021 повідомило позивача, що розмір пенсії після проведених перерахунків на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.01.2019 та ухвали від 03.02.2020 у справі №560/3911/18 склав 5752,88 грн, тобто збільшився на 752,43 грн, тому до розміру пенсії установлено щомісячну доплату в сумі 1247,57 грн. Починаючи з 01.07.2021 розмір пенсії становить 7066,88 грн з урахуванням щомісячної доплати відповідно до постанови №713 в сумі 1247,57 грн.

Виплата доплат згідно рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.01.2019 року у справі № 560/3911/18 та згідно ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.02.2020 №560/3911/18 в розмірі 1868,55 грн. буде здійснена при відповідному фінансуванні.

Вважаючи такі дії пенсійного органу щодо невиконання судового рішення протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у даній справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.01.2019 року у справі № 560/3911/18 набрало законної сили, та є таким, що постановлене судом у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що й в цьому адміністративному позові.

При цьому суд звернув увагу позивача, що заявлені позовні вимоги стосуються саме виконання судового рішення, а тому ОСОБА_1 , у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що кожна особа наділена правом на звернення до суду, якщо вважає, що суб`єкт владних повноважень своїми рішеннями, діями або бездіяльністю допустив порушення своїх прав. При цьому, таке право не є абсолютним. Так, у випадку встановлення судом наявності у провадженні цього або іншого суду справи про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суддя має правові підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Згідно статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив про те, що судові рішення щодо проведення перерахунку та виплати йому пенсії відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.01.2019 та ухвали цього ж суду від 03.02.2020 не виконуються Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. Вважає, що суд першої інстанції був зобов"язаний був прийняти судове рішення в порядку ст.ст. 382, 383 КАС України.

Дійсно, частина перша статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною першою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, Кодексом адміністративного судочинства України передбачено, зокрема, такі види судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (статті 382); визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383).

Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Відтак, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15.

Таким чином, беручи до уваги вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки фактичною підставою для звернення до суду із даними позовними вимогами стала незгода позивача із бездіяльністю відповідача під час виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.01.2019 по справі № 560/3911/18 в частині виплати перерахованої пенсії, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявлені позовні вимоги стосуються саме виконання судового рішення, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали вірно встанови фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстави для його скасування відсутні.

Крім того, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Полотнянко Ю.П. Граб Л.С.