Справа № 340/1916/22
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року м. Кропивницький Справа №340/1916/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Міністерства юстиції України

про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду,

за участі:

секретаря судового засідання Михалкович М.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Касімової М.О.

Калініна Анна Олександрівна звернулася з позовом до Міністерства юстиції України про стягнення з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, починаючи з 19.05.2021 р. по 23.03.2022 р. включно, в розмірі 341 754,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.10.2020 р. у справі №340/588/20 відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021 р. у справі №340/588/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України «Про звільнення» №4168/к від 23.12.2019 р.; поновлено ОСОБА_1 на посаді рівнозначної категорії і кваліфікації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з 27.12.2019 р.; стягнуто з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.12.2019 по 19.05.2021 в сумі 605 355,54 грн, що визначений без утримання податків й інших обов`язкових платежів. Постановою Верховного Суду від 09.12.2021 р. касаційні скарги Міністерства юстиції України, Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) задоволено частково; змінено резолютивну частину постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021 р. у справі №340/588/20, виклавши абзац шостий у такій редакції: «Стягнути з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.12.2019 по 19.05.2021 в розмірі 589 978,06 грн (п`ятсот вісімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят вісім гривень 06 коп.), що визначений без утримання податків та інших обов`язкових платежів»; в іншій частині постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021 залишено без змін. Позивач вказує, що станом на 23.05.2022 р. рішення суду про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 27.12.2019 р. по 19.05.2021 р., виконано. Однак, обов`язок щодо поновлення позивача на посаді рівнозначної категорії і кваліфікації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) дотепер не виконано. Позивач зауважує на тому, що відповідно до змісту Переліку посад державної служби, що прирівнюються до відповідних підкатегорій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 р. №15, посада першого заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області віднесена до підкатегорії Б2 (посади заступників керівників самостійних структурних підрозділів державних органів) категорії Б, а тому її має бути поновлено саме на посаді підкатегорії Б2 категорії Б. Водночас позивач повідомила, що 24.12.2021 р. на її електронну адресу надійшла копія наказу Міністерства юстиції України «Про поновлення» №3185/к від 22.12.2021 р. відповідно до якого скасовано наказ Міністерства юстиції України від 23.12.2019 р. №4168/к «Про звільнення»; поновлено ОСОБА_1 з 27.12.2019 р. на посаді рівнозначній категорії і кваліфікації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Позивач вважає, що відповідач формально виконав рішення суду, оскільки в наказі №3185/к від 22.12.2021 р. взагалі не визначена посада, на якій її поновлено. На думку позивача, під час виконання рішення суду відповідач мав або запропонувати відповідні посади рівнозначної категорії і кваліфікації до тієї, з якої її було звільнено на підставі наказу №4168/к від 23.12.2019 р., і за наявності згоди видавати відповідний наказ про поновлення; або внести відповідні зміни до структури і штатного розпису Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), з метою введення відповідної посади рівнозначної категорії і кваліфікації до посади першого заступника начальника ГТУЮ у Кіровоградській області, якщо така відсутня.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню (а.с.60-73). Представник відповідача зазначає, що 22.12.2021 р. Міністерством юстиції України видано наказ №3185/к «Про поновлення», яким ОСОБА_1 було призначено на посаді рівнозначної категорії і кваліфікації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Представник відповідача вказує, що про поважність причин невиконання рішення суду та безпідставність стягнення середнього заробітку відповідно до ст.236 КЗпП України свідчить відсутність відкритого виконавчого провадження на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду у справі №340/588/20. Також представник відповідача стверджує, що відсутність остаточного рішення у справі №340/588/20 позбавляло Міністерство юстиції України можливості поновити ОСОБА_1 на посаді. Представник відповідача зауважує, що у зв`язку з тим, що у постанові від 19.05.2021 р. у справі №340/588/20 Третім апеляційним адміністративним судом не зазначено на якій саме посаді поновлено ОСОБА_1 , з метою дотримання прав заявника, останній було надіслано також лист з пропозицією зайняти посаду державної служби категорії «Б» Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) заступника начальника Управління начальника відділу організації та контролю за виконанням рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Представник відповідача наголошує на тому, що наказ Міністерства юстиції України від 22.12.2021 р. №3185/к «Про поновлення» повністю відповідає резолютивній частині судового рішення. Окрім того, видання Міністерством юстиції України наказу на конкретній визначеній Міністерством в односторонньому порядку посаді, виходило б за межі судового рішення та суперечило б положенням ч.3 ст.43 Конституції України. Представником відповідача звернуто увагу на те, що Міністерство юстиції України не наділено повноваженнями щодо надання особистої оцінки рішенням судів, а також позбавлено можливості вільно тлумачити судові рішення на свій розсуд та змінювати резолютивну частину, яка підлягає виконанню. Оскільки Міністерством юстиції України беззаперечно виконано судові рішення та викладено пункт 2 наказу №3185/к від 22.12.2021 р. відповідно до формулювання зазначеного в абзаці 5, резолютивної частини постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021 р. у справі №340/588/20, то це спростовує посилання позивача на невиконання рішення суду. Також представник відповідача вказує, що позивач станом на дату подання позову працює в Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях та отримує заробітну плату за рахунок бюджетних коштів, а тому при визначенні середнього заробітку за час вимушеного прогулу має бути врахована отримана ОСОБА_1 як державним службовцем заробітна плата на відповідній посаді у вказаному органі.

Позивачем подано відповідь на відзив у якій зазначено, що на відповідачеві лежав обов`язок негайно виконати судове рішення в частині поновлення позивача на роботі, незалежно від того, чи звертався позивач за примусовим виконанням судового рішення до органів державної виконавчої служби. Позивач вказала, що наказ Міністерства юстиції України №3185/к від 22.12.2021 р. є явно протиправним та передчасним, оскільки зі змісту останнього взагалі незрозуміло та чітко не визначено посаду, на якій поновлено ОСОБА_1 . Позивач вважає, що під час розрахунку середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі має братися величина середньоденної заробітної плати позивача за два попередні місці роботи перед звільненням, встановлена рішенням суду про поновлення. Позивач вказує, що колегією Великої Палати Верховного Суду у справі №826/808/16 від 20.06.2018 р. враховано, що перебування особи, яка поновлена відповідно до рішення суду у трудових відносинах з іншим роботодавцем, отримання будь-якого іншого прибутку не є перешкодою виконання рішення суду про поновлення (а.с.100-108).

Представником відповідача подано заперечення у яких вказано, що визнане судом право працівника на поновлення на роботі має приватний характер, тому воно не може бути реалізоване без волевиявлення цього працівника. Щодо фактичного доступу до роботи, представник позивача зазначає, про необхідність особистого волевиявлення позивача, а саме її фізичної присутності за місцем роботи на якій її поновлено та надання управлінню персоналу трудової книжки. Однак станом на день подачі заперечень, позивач не виявила бажання з`явитися до робочого місця (а.с.114-118).

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.03.2022 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.26-27).

У підготовчому засіданні 20.04.2022 р. оголошено перерву для надання позивачу можливості подати відповідь на відзив, а відповідачу заперечення (а.с.97).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.05.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні (а.с.132).

У судовому засіданні 06.06.2022 р. позивачем підтримано заявлені позовні вимоги, представником відповідача заперечено щодо задоволення позову, оголошено перерву для надання доказів представником відповідача (а.с.136-137).

На підставі ч.3 ст.243 КАС України в судовому засіданні 30.06.2022 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Виготовлення повного рішення відкладено у строк до 11.07.2022 р., про що повідомлено під час проголошення вступної та резолютивної частини.

Дослідивши подані позивачем та відповідачами документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.10.2020 р. у справі №340/588/20 у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування наказу відмовлено повністю (а.с.145-147).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021 р. у справі №340/588/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року скасовано; позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в особі голови ліквідаційної комісії з ліквідації Стоян Олени Геннадіївни, Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України «Про звільнення» №4168/к від 23.12.2019; поновлено ОСОБА_1 на посаді рівнозначній категорії і кваліфікації Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з 27.12.2019; стягнуто з Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.12.2019 по 19.05.2021 в сумі 605 355,54 грн, що визначений без утримання податків й інших обов`язкових платежів; у задоволенні позову в іншій частині відмовлено (а.с.148-153).

Постановою Верховного Суду від 09.12.2021 р. у справі №340/588/20 касаційні скарги Міністерства юстиції України, Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) задоволено частково; змінено резолютивну частину постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі №340/588/20, виклавши абзац шостий у такій редакції: «Стягнути з Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27 грудня 2019 року по 19 травня 2021 року в розмірі 589978,06 грн (п`ятсот вісімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят вісім гривень 06 коп.), що визначений без утримання податків й інших обов`язкових платежів.»; в іншій частині постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року залишено без змін (а.с.154-163).

Наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2021 р. №3185/к «Про поновлення» відповідно до рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року у справі №340/588/20, постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі №340/588/20, постанови Верховного Суду від 09 грудня 2021 року у справі №340/588/20 скасовано наказ Міністерства юстиції України від 23 грудня 2019 року №4168/к «Про звільнення»; поновлено ОСОБА_1 з 27 грудня 2019 року на посаді рівнозначній категорії і кваліфікації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.15, 89).

Листом №129327/14.3/31-21 від 24.12.2021 р. Міністерство юстиції України повідомило ОСОБА_2 , що наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2021 р. №3185/к її поновлено з 27.12.2019 р. на посаді, рівнозначній категорії і кваліфікації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та запропоновано зайняти посаду державної служби категорії «б» Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) заступника начальника Управління начальника відділу організації та контролю за виконанням рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.18-19, 90-91).

24.01.2022 р. ОСОБА_1 надано відповідь на лист Міністерства юстиції України №129327/14.3/31-21 від 24.12.2021 р. у якій зазначено, що видання наказу №3185/к від 22.12.2021 р. є явно протиправним та передчасним, оскільки зі змісту останнього взагалі незрозуміло та чітко не визначено посаду, на якій її поновлено. Тобто, неможливо констатувати, що її допущено до виконання роботи та відповідних посадових обов`язків. Звернуто увагу на те, що запропонована їй посада державної служби категорії «Б» Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) заступника начальника Управління начальника відділу організації та контролю за виконанням рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не є посадою рівнозначної категорії і кваліфікації до посади першого заступника начальника ГТУЮ у Кіровоградській області, оскільки посада першого заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області віднесена до підкатегорії Б2 категорії Б, а посада заступника начальника Управління начальника відділу організації та контролю за виконанням рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) до підкатегорії Б3 категорії Б (а.с.16-17).

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст.51 КЗпП України правовий захист від незаконного звільнення.

Згідно з ч.ч.1, 2, 7 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Частинами 1, 2 статті 1291 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Разом з тим, процесуальним законодавством визначено рішення, які допускаються до негайного виконання або підлягають негайному виконанню до набрання ними законної сили, тобто відразу після їх ухвалення.

Так, пунктом 3 частини 1 статті 371 КАС України передбачено, що негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

У постанові Верховного Суду України №21-63а15 від 23.06.2015 р. викладено правовий висновок, з огляду на який правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. Добровільне виконання рішення суду боржником це його законодавчо встановлений обов`язок. Зокрема, зазначений обов`язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

Беручи до уваги, що постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021 р. у справі №340/588/20 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді рівнозначній категорії і кваліфікації Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з 27.12.2019 р., підлягала негайному виконанню, суд дійшов висновку, що у Міністерства юстиції України виник обов`язок із добровільного виконання такої постанови з часу її ухвалення, безвідносно до наявності чи відсутності примусового виконання такого рішення та до винесення рішення касаційною інстанцією.

Таким чином, посилання представника відповідача на наявність поважних причин невиконання рішення суду є необґрунтованим.

Суд зауважує, що належним виконанням рішення суду про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Виконання вважається закінченим із моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника. Тобто рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ про поновлення на роботі та фактично допущено до роботи такого працівника.

Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17.06.2020 р. у справі №521/1892/18 (провадження №61-3974осв18).

Як встановлено судом, наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2021 р. №3185/к «Про поновлення» на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року у справі №340/588/20, постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі №340/588/20, постанови Верховного Суду від 09 грудня 2021 року у справі №340/588/20, поновлено ОСОБА_1 з 27 грудня 2019 року на посаді рівнозначній категорії і кваліфікації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

У постанові від 09.12.2021 р. у справі №340/588/20 Верховний Суд зауважив, що поновити на посаді рівнозначній категорії і кваліфікації, як зазначено у оскаржуваному судовому рішенні судом апеляційної інстанції, не слід розуміти як зобов`язання поновити на таку саму посаду, з якої звільнено позивачку. Колегія суддів погоджується з доводами відповідачів, що зайняття певних посад державної служби має свої особливості (визначені законом), зокрема коли йдеться про керівну посаду, то призначення на неї може відбутися тільки за результатами конкурсу. Однак у площині цього спору йдеться не стільки про назву посади державної служби і коло повноважень за цією посадою, скільки про необхідність відновити порушене право позивачки працювати на посаді державної служби в тому органі (інституції), з посади у якому її було неправомірно звільнено, з урахуванням, зокрема (але не виключно) її фаху, освітньо-кваліфікаційного рівня, категорії раніше займаної посади.

Отже, у справі №340/588/20 обов`язок із визначення посади рівнозначної категорії і кваліфікації судами покладено на відповідача.

Водночас, відповідач не був позбавлений права звернутися до суду у порядку ст.254 КАС України щодо роз`яснення судового рішення, у зв`язку з чим є безпідставним посилання представника відповідача на відсутність у Міністерства юстиції України повноважень щодо надання особистої оцінки рішенням судів, можливості вільно тлумачити судові рішення на свій розсуд та змінювати резолютивну частину, яка підлягає виконанню.

Таким чином, не зазначення у наказі Міністерства юстиції України від 22.12.2021 р. №3185/к «Про поновлення» конкретної посади на яку поновлено ОСОБА_1 унеможливило фактичний допуск її до роботи та відновлення трудових відносин із працівником, а тому суд вважає, що не відбулося фактичного поновлення порушеного права позивача, що свідчить про не виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021 р. у справі №340/588/20 у частині поновлення на посаді.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України.

Так, відповідно до ст.236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якої виникає у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Отже, виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця у цій затримці.

Оскільки під час розгляду справи відповідачем не доведено фактичного виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021 р. у справі №340/588/20, а тому позивач має право на виплату їй середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду відповідно до ст.236 КЗпП України

Відповідно до п.32 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 №9 у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менше двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично відпрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі Порядок №100).

Згідно з пп.«л» п.1 Порядку №100 цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Відповідно до абз.3 п.2 Порядку №100 у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 5 Порядку №100 визначено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Пунктом п.8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, суд враховує середньоденний розмір заробітної плати ОСОБА_1 1 612,05 грн, встановлений у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021 р. у справі №340/588/20 та постанові Верховного Суду від 09.12.2021 р. у справі №340/588/20 (а.с.148-153, 154-163).

Судом встановлено, що кількість робочих днів за період з 20 травня 2021 року по 23 березня 2022 року включно становить 212 робочих днів.

Таким чином, середній заробіток, який підлягає стягненню з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 становить 341 754,60 грн (1 612,05 грн х 212).

Водночас, суд зазначає, що факт роботи ОСОБА_1 у Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях не впливає на наявність у неї права щодо виплати середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду відповідно до ст.236 КЗпП України та не змінює розміру таких виплат.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору. Доказів понесення інших судових витрат позивачем до суду не надано.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Міністерства юстиції України (м. Київ, вул. Городецького, 13, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі №340/588/20 за період з 20 травня 2021 року по 23 березня 2022 року у розмірі 341 754,60 грн (триста сорок одна тисяча сімсот п`ятдесят чотири грн 60 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного рішення суду 11 липня 2022 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. Момонт