Справа № 300/5273/21
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/5273/21 пров. № А/857/5156/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року, ухвалене суддею Скільським І.І. у м. Івано-Франківську за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 300/5273/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд:

- визнати бездіяльність відповідача щодо неврахування до спеціального стажу судді періоди строкової служби в армії з 19.05.1973 року по 22.05.1975 року та роботи в Івано-Франківському обласному управлінні юстиції з 20.10.1986 року по 08.05.1990 року на посаді заступника начальника управління;

- зобов`язати врахувати до спеціального стажу судді вказані періоди строкової військової служби та роботи в Івано-Франківському обласному управлінні юстиції на посаді заступника начальника управління;

- провести, починаючи з 19.02.2020 року, перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з врахуванням вказаних періодів.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо неврахування ОСОБА_1 до спеціального стажу судді, з якого відраховується процент довічного грошового утримання від суддівської винагороди судді, періоду строкової служби в армії з 19.05.1973 року по 22.05.1975 року та періоду роботи в Івано-Франківському обласному управлінні юстиції з 20.10.1986 року по 08.05.1990 року на посаді заступника начальника управління.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області врахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу судді, з якого відраховується процент довічного грошового утримання від суддівської винагороди судді, 2 роки 3 дні строкової служби в армії, з 19.05.1973 року по 22.05.1975 року, та 3 роки 6 місяців 8 днів роботи в Івано-Франківському обласному управлінні юстиції на посаді заступника начальника управління, з 20.10.1986 року по 08.05.1990 року, і провести, починаючи з 19.02.2020 року, перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з врахуванням до його стажу роботи на посаді судді вказаних періодів строкової служби в армії, з 19.05.1973 року по 22.05.1975 року, та роботи в Івано-Франківському обласному управлінні юстиції, з 20.10.1986 року по 08.05.1990 року, на посаді заступника начальника управління.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області сплачений судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що зарахування військової служби та роботи у органах Міністерства юстиції України до стажу роботи судді передбачено законодавством, яке діяло на час роботи позивача суддею.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що Законом України «Про судоустрій та статус суддів» не передбачено зарахування до стажу роботи судді часу військової служби, а так само часу роботи в органах Міністерства юстиції України.

Тому, на думку відповідача, він діяв правомірно, не зарахувавши до стажу роботи судді періоду проходженням позивачем військової служби та часу роботи на посаді заступника начальника Івано-Франківського обласного управління юстиції.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.01.2021 року у справі № 300/3116/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити позивачу, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з довідкою територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області від 06.03.2020 року № 176, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.

На виконання цього рішення відповідач провів перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року.

При проведенні перерахунку призначеного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідач не врахував до стажу судді періоду роботи на посаді заступника начальника Івано-Франківського обласного управління юстиції та календарний період проходження строкової військової служби.

На звернення позивача, листом від 16.08.2021 року відповідач повідомив, що до суддівського стажу зараховано 30 років 9 місяці 10 днів роботи на посаді судді, та визначено суддівську винагороду в розмірі 70 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Також зазначено, що період строкової військової служби (з 19.05.1973 року по 22.05.1975 року) та період роботи в Івано-Франківському обласному управлінні юстиції (з 20.10.1986 року по 08.05.1990 року) не зараховується до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за відсутності підстав.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Статтею 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді, зокрема, судді судів України.

Законом України "Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» № 2509-VIII від 12.07.2018 року внесені зміни до статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 1402-VIII від 02.06.2016 року, а саме - доповнено частиною другою, в якій зазначено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Апеляційний суд встановив те, що позивач 21.06.1982 року обраний на посаду народного судді Тисменицького районного народного суду, 20.10.1986 року призначений заступником начальника Івано-Франківському обласного управління юстиції в порядку переводу з посади судді, 08.05.1990 року зарахований на посаду судді Тисменицького районного народного суду, 17.10.2016 року звільнений з посади судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області.

Позивач вважає, що, відповідно до абзацу другого частини 4 статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів», до стажу його роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання зараховується час роботи на посадах в Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях.

Апеляційний суд зазначає, що на час обрання позивача на посаду судді вперше діяв Закон Української РСР від 05.06.1981 року № 2022-X «Про судоустрій Української РСР» (далі - Закон № 2022-X), який не містив норм, якими б визначався порядок обчислення стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного грошового утримання.

Відповідно до абзацу другого частини 4 статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон 2862-ХІІ) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім іншого, зараховується також час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону № 2022-X, який був чинний на час роботи позивача на посаді заступника начальника Івано-Франківського обласного управління юстиції, організаційне забезпечення діяльності судів при суворому додержанні принципу їх незалежності та підкорення лише законові здійснюється Міністерством юстиції України, Головним управлінням юстиції в Автономній Республіці Крим, обласними, Київським і Севастопольським міськими управліннями юстиції, якщо інше не передбачено законом.

Отже, позивач працював на посаді, безпосередньо пов`язаній з керівництвом та контролем за діяльністю судів у підвідомчому Міністерству юстиції України органі.

9 січня 1996 року минуло десять років роботи позивача на посаді судді, та на цей час діяли норми Закону № 2862-ХІІ.

Отже, з 10 січня 1996 року позивач набув право на зарахування йому до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, періоду роботи на посаді заступника начальника Івано-Франківського обласного управління юстиції.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що відповідач безпідставно не зарахував позивачу до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, період роботи в Івано -Франківському обласному управлінні юстиції (з 20.10.1986 року по 08.05.1990 року), а тому позовні вимоги в цій частині необхідно задовольнити, зобов`язавши відповідача вчинити відповідні дії.

Що стосується зарахування до стажу роботи на посаді судді часу військової служби, то апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Крім цього, Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», виданим 10.07.1995 року № 584/95, передбачено зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеної законом, половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та періоду проходження строкової військової служби.

Оскільки на час набрання чинності вказаною нормою стаж роботи позивача на посаді судді перевищував 10 років, то до стажу роботи позивача на посаді судді необхідно зарахувати військову службу за період з 19.05.1973 року по 22.05.1975 року.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що відповідач протиправно не зарахував позивачу вказаний період роботи та військової служби до стажу судді і не перерахував пенсію, тому, на думку апеляційного суду, адміністративний позов необхідно задовольнити.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року в справі № 300/5273/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель
Постанова складена 06.07.2022 року