Справа № 932/9834/21
Суддя: Куцевол В. В.
Дата ухвалення: 2022-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/9834/21
Провадження № 2-а/932/426/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді - Куцевола В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

19.11.2021 року позивач, звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому він прохає суд скасувати постанову серії ЕАО №5025588 від 13.11.2021 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксоване не в автоматичному режимі, яка винесена інспектором роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Купріяненком Антоном Петровичем, за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 13.11.2021 року він керував транспортним засобом марки «ЗАЗ», модель «11026» з реєстраційним номером НОМЕР_1 . В цей день, на даному транспортну засобі спостерігалась несправність, яка виражена у невідповідному стані зарядки АКБ, що вимушувало позивача автомобіль заводити штовхавши його. Рухаючись о 21 год. 00 хв. по вулиці проїзд Олександра Гальченка по напрямку руху з вилиці Панікахи до проспекту Богдана Хмельницького та й раптово помітив, що освітлення приладів автомобіля почали тускніти й гаснути світло фар, але вони продовжували світитися. Зрозумівши, що це так проявляється низький заряд АКБ, а це у свою чергу могло призвести до припинення роботи двигуна автомобіля й неможливості його запуску без зовнішньої допомоги. Дорожня обстановка дозволяла продовжити рух без створення небезпеки для інших учасників дорожнього руху, тобто дорогу продивлялась на декілька сотень метрів, була добре освітлена та вільна. Позивачем було прийнято рішення вимкнути освітлення ближнього світла й натиснути падаль газу без увімкнення передачі трансмісії, з метою підзарядки АКБ. Позивач розуміючи, що дорога з крутим підйомом, а його зупинка спричинень неможливість завести двигун штовхаючи автомобіль, здійснив дану маніпуляцію з автомобілем. Додатково наголосив, що ходові вогні горіли, а відстань, яку він проїхав без ближнього світла не складала більше ніж 150 метрів. Після чого, панель приладів засвітилась у звичайному режимі, він увімкнув ближнє освітлення. Побачивши у дзеркалі заднього види проблисковий синій маячок патрульної машини, він звернув направо на вулицю Пресова, де й зупинився. Інспектор поліції позивачу повідомив, що останній скоїв порушення п. 19.1 ПДР за який передбачено відповідальність згідно ч.2 ст. 122 КУпАП. Пояснивши ситуацію, інспектор все одно виніс постанову про накладення адміністративного стягнення та визнав позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та було застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Вказав, що не згоден з таким рішення інспектора та вважає постанову незаконною та протиправною, оскільки інспектором при притягненні його до адміністративної відповідальності допущено чисельні порушення вимог матеріального права. А саме, при складанні постанови інспектор вказав місцем скоєння адміністративного правопорушенням вул. Пресова, буд. 30, а це вже є порушенням інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Також, відповідно до ст. 17 КУпАП передбачено обставини звільнення від адміністративної відповідальності, а саме «Особа яка діяла в стані крайньої необхідності…» не підлягає адміністративній відповідальності. Згідно ст.18 КУпАП, крайня необхідність не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода. Тобто дії які позивач вчинив, він вважає крайньою необхідністю.

Ухвалою від 03.12.2021 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

27.01.2022 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, у якому відповідач не погодився із заявленими вимогами та прохав відмовити у їх задоволенні. Посилався на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення винесена відповідно до вимог чинного законодавства, а саме до п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, відповідно до яких постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Відповідно до положень п. 31.5 ПДР, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил. А згідно п. 19.1а ПДР, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені на всіх механічних транспортних засобах фари ближнього (дальнього) світла.

Представник відповідача зазначив, що у позові позивач зазначив, що в день складання постанови, на данному транспортному засобі спостерігалась несправність, яка була виражена у невідповідному стані зарядку АКБ. Але, найважливішою умовою настання акту крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншим засобом. Проте, позивач у позовній заяві не посилається на те, що останній не звертався на СТО протягом дня, не залишав транспортний засіб припаркований без порушень ПДР, не викликав на місце евакуатор. З урахуванням викладеного, представник відповідача прохав відмовити позивачу у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, постановою від 13.11.2021 року серії ЕАО № 5025588 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень. Відповідно до постанови, водій ОСОБА_1 , на автомобілі марки «ЗАЗ», моделі «110206» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , керував транспортним засобом без ввімкнених фар ближнього світла у темну пору доби, чим порушив вимоги п. 19.1.а ПДР України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з вимогами ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Частина 2 ст. 122 КУпАП встановлює відповідальність за користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Згідно з приписами п. 19.1.б. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах фари ближнього (дальнього) світла.

Відповідно положень ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. На ОСОБА_1 інспектором управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Купріяненком А.П., накладено адміністративне стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, як на водія, що рухався в темну пору доби без включених фар ближнього світла, чим порушив п. 19.1.а ПДР України.

Згідно ст.18 КУпАП, крайня необхідність не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Таким чином, враховуючи, що несправність виникла під час руху транспортного засобу, позивач усунув виявлену технічну несправність транспортного засобу на місці її виявлення та продовжив подальший рух транспортним засобом, після чого його зупинив інспектор патрульної поліції, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 2ст. 121 КУпАП, а тому оскаржена позивачем постанова серії ЕАО № 5025588 від 13.11.2021 підлягає скасуванню, з закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6-11, 77, 121-123, 143, 243-246, 250-251, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 5025588 від 13.11.2021 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Куцевол