Справа № 160/5117/21
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2022 року Справа № 160/5117/21
05 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпропетровської обласної прокуратури, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати повністю наказ керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 29.03.2021 за №847к, яким прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_1 звільнено з посади в органах прокуратури;
- зобов`язати керівника Дніпропетровської обласної прокуратури здійснити переведення ОСОБА_1 на посаду прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури;
- стягнути на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з моменту фактичного звільнення включно по день ухвалення судового рішення з урахуванням окладів, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1155 «Про умови оплати праці прокурорів».
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначено, що наказом керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 29.03.2021 за № 847 к його було звільнено з посади в органах прокуратури з підстав, передбачених п.1, п. 5, п. 6 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру». Даний наказ позивач вважає незаконним за тієї обставини, що підстава звільнення, зазначена в оспорюваному наказі, відсутня у профільному законі. Також ОСОБА_1 зазначає про передчасність наказу від 29.03.2021 року, оскільки рішення кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг, на підставі висновків якого винесено оспорюваний наказ, було оскаржено позивачем в судовому порядку. Позивач зауважив, що керівник Дніпропетровської обласної прокуратури не уповноважений приймати рішення щодо звільнення або накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3. ОСОБА_1 наголосив на таких підставах для скасування оспорюваного наказу: позивачем було успішно пройдено атестацію, проте останнього не переведено з 15.03.2021 року на посаду прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури №3 та подальше перебування позивача на неіснуючій посаді з 15.03.2021 року є протиправним; відсутність з 15.03.2021 посади прокурора «прокурор місцевої прокуратури» у унеможливлює після 15.03.2021 виконання рішення кадрової комісії №51дп-21 від 11.03.2021. З огляду на обставини, викладені у позові, ОСОБА_1 просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року відкрито провадження у справі №160/5117/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст.262 КАС України підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року відповідачу також було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
20.05.2021 року відповідачем надано відзив на позов, в якому зазначено про незгоду з позовними вимогами та відсутність підстав для задоволення вимог позивача. Дніпропетровська обласна прокуратура вказала на те, що ОСОБА_1 працював в органах прокуратури Дніпропетровської області на різних посадах з 06.08.2012 року. Комісією з розгляду дисциплінарних скарг відносно дій позивача було прийнято рішення від 11.03.2021 року, відповідно до якого на ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення. На підставі п. 8 ч. 1 та ч. 2 ст. 11 п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про прокуратуру» на виконання рішення комісії від 11.03.2021, керівником Дніпропетровської обласної прокуратури було видано наказ від 29.03.2021 №847к про звільнення прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_1 з посади в органах прокуратури за неналежне виконання службових обов`язків, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, грубе порушення правил прокурорської етики. Відповідач вказав, що звільнення позивача відбулось в перший робочий день після закінчення відпустки, що була надана ОСОБА_1 наказом в.о. керівника обласної прокуратури від 17.03.2021 №761к з 18 березня 2021 по 05 квітня 2021 року. Листом від 06.04.2021 року №07-753вих21 ОСОБА_1 повідомлено про необхідність отримання трудової книжки. Відповідач зазначив, що 06.04.2021 позивач відмовився від отримання наказів від 29.03.2021 та від 06.04.2021, що підтверджується відповідним актом, та ознайомився з зазначеними наказами 08.04.2021. Дніпропетровською обласною прокуратурою наголошено на безпідставності посилань у позові щодо передчасності винесеного наказу про звільнення позивача, оскільки ст. 50 Закону України «Про прокуратуру» не передбачено зупинення дії рішення комісії у разі його оскарження до суду. Також відповідач вказав, що в рамках розгляду справи №640/8374/21 в Окружному адміністративному суді м. Києва не було постановлено ухвалу про забезпечення позову та зупинення рішення комісії з розгляду дисциплінарних скарг, прийнятого у відношенні позивача.
25.05.2021 року ОСОБА_1 надано до суду відповідь на відзив, в якому позивач зауважив щодо порушення відповідачем п`ятнадцятиденного строку для надання відзиву на позов. У відповіді на відзив також зауважено, що посилання Дніпропетровської обласної прокуратури на ст. 50 Закону України «Про прокуратуру» стосується лише випадків оскарження рішень Вищої ради правосуддя, однак у даній справі до предмету оскарження будь-яке рішення Вищої ради правосуддя не входить. ОСОБА_1 наголосив, що Дніпропетровською обласною прокуратурою не було наведено у відзиві ґрунтовних аргументів, що спростовували б доводи позивача. Позивач просив не брати до уваги відзив у зв`язку з порушенням строків на його подання та задовольнити позовну заяву в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року було зупинено провадження в адміністративній справі №160/5117/21 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №640/9235/21.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2022 року провадження у справі №160/5117/21 було поновлено судом.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 працює в ораганах прокуратури Дніпропетровської області з 2012 року, на посаді прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області - з грудня 2015 року.
Рішенням Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 11.03.2021 року №51дп-21 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

Так, за результатами проведеного службового розслідування Дніпропетровською обласною прокуратурою до Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів 12.11.2020 направлено дисциплінарну скаргу про вчинення дисциплінарного проступку прокурором Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_1 .

Комісія за результатами розгляду дисциплінарної скарги встановила, що в діях прокурора ОСОБА_1 наявні ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого п.п. 1, 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», щодо неналежного виконання службових обов`язків, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури та грубого порушення правил прокурорської етики, а саме: не забезпечив всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин у кримінальному провадженні № 0000976.

Судом встановлено, що наказом керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 15.03.2021 №723к прокурору Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_1 визначено робоче місце в Криворізькій центральній окружній прокуратурі Дніпропетровської області з 15 березня 2021 року.

Наказом в.о. керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 17.03.2021 №761к ОСОБА_1 надано частину щорічної відпустки тривалістю 18 календарних днів з 18 березня по 05 квітня 2021 року включно; виплачено допомогу для оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати.

Супровідним листом від 18.03.2021 №07/3/2-1094до-257дп-20554вих-21 Офісом Генерального прокурора в адресу прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 було направлено копію рішення кадрової комісії від 11.03.2021 №51дп-21 про накладення дисциплінарного стягнення.

Наказом керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 29.03.2021 №847к звільнено прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_1 з посади в органах прокуратури за неналежне виконання службових обов`язків, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, грубе порушення правил прокурорської етики (пункти 1, 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру»), у перший робочий день після закінчення відпустки. Підстава винесення наказу: рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 11.03.2021 №51дп-21.

З наказу керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 06.04.2021 №908к слідує, що ОСОБА_1 звільнено з посади в органах прокуратури з 06.04.2021 року. Підстава винесення наказу: рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 11.03.2021 №51дп-21; наказ керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 29.03.2021 №847к; наказ керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 17.03.2021 №761к.

Листом Дніпропетровської обласної прокуратури від 06.04.2021 №07-753вих-21 ОСОБА_1 було повідомлено про його звільнення з органів прокуратури, необхідність отримання трудової книжки.

З акту від 06.04.2021 року судом встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення з наказами про звільнення безпосередньо 06.04.2021 року.

Позивач вважає наказ Дніпропетровської обласної прокуратури про звільнення незаконним, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним у відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частинами першою, другою, шостою статті 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII) визначено правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Частиною четвертою статті 19 Закону № 1697-VII передбачено, що прокурор зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

У пунктах 5, 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII визначено, що прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав: вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 49 Закону № 1697-VII на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: 1) догана; 2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); 3) звільнення з посади в органах прокуратури.

Як встановлено вище, рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора №51дп-21 від 11.03.2021 було оскаржено позивачем в судовому порядку.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.10.2021 року у справі № 640/9235/21, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2022 року, було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора №51дп-21 від 11.03.2021, третя особа Дніпровська обласна прокуратура, Офіс Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення.

Зокрема, в судовому рішенні від 13.10.2021 року у справі № 640/9235/21 було встановлено: «Під час винесення оскаржуваного рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури, кадрова комісія виходила з наявних матеріалів, які у сукупності, свідчили на користь висновку про обґрунтованість застосування до позивача найсуворішого виду відповідальності згідно із Законом України "Про прокуратуру". Таким чином, суд вважає, що у даному випадку, оскаржуване рішення є правомірним та обґрунтованим, а тому, не підлягає скасуванню.»

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на зазначене, суд не може прийняти до уваги доводи позивача про незаконність наказу Дніпропетровської обласної прокуратури від 06.04.2021 №908к з огляду на необґрунтованість підстави його прийняття, оскільки такий прийнятий за результатами дисциплінарного провадження відносно позивача, із застосуванням положень ст. 43, 49 Закону № 1697-VII, які передбачають одним із видів дисциплінарного стягнення саме звільнення з посади, а не припинення повноважень, такі положення закону є чинними та неконституційними у встановленому законом порядку не визнавались, а відтак у відповідача були відсутні правові підстави для їх незастосування.

Стосовно тверджень позивача, що наказ про звільнення останнього з органів прокуратури є незаконним та необґрунтованим, щодо відсутності вказаної у наказі підстави звільнення у профільному законі, а також недоліки в його оформленні, то останні не можуть бути безумовною підставою для висновку про його протиправність та підставою для його скасування, а також не впливають на його суть.

Щодо доводів позивача в частині передчасності прийняття оскаржуваного наказу, суд зазначає наступне.

За правилами пунктів 4, 5 частини першої статті 77 Закону № 1697-VII кадрова комісія, що здійснює дисциплінарне провадження розглядає дисциплінарні скарги про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснює дисциплінарне провадження, за результатами дисциплінарного провадження і за наявності підстав, передбачених цим Законом, приймає рішення про накладення на прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної та місцевої прокуратури дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора.

Із викладеного слідує, що підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення є, з-поміж іншого, вчинення ним дій, що порочать звання прокурора або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики. Органом, який в силу закону наділений повноваженнями щодо здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурора та притягнення до дисциплінарної відповідності, є кадрова комісія, що здійснює дисциплінарне провадження.

За правилами частини першої статті 50 Закону № 1697-VII прокурор може оскаржити рішення, прийняте за результатами дисциплінарного провадження, до адміністративного суду або до Вищої ради правосуддя протягом одного місяця з дня вручення йому чи отримання ним поштою копії рішення.

За частиною другою статті 61 Закону № 1697-VII повноваження прокурора, крім Генерального прокурора, у зв`язку з рішенням кадрової комісії, що здійснює дисциплінарне провадження прокурорів про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора припиняються: 1) з дня, наступного за днем завершення строку на оскарження цього рішення, - якщо рішення не було оскаржено; 2) з дня, наступного за днем набуття статусу остаточного рішенням органу, до якого було оскаржено рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, - якщо рішення було оскаржено, однак скарга була відхилена.

Пунктом 8 частини першої статті 11 Закону № 1697-VII визначено, що керівник регіональної прокуратури у встановленому цим Законом порядку на підставі рішення кадрової комісії, що здійснює дисциплінарне провадження приймає рішення про застосування до прокурора регіональної та місцевої прокуратури дисциплінарного стягнення або щодо неможливості подальшого перебування його на посаді прокурора.

Отже, фактично спірний наказ відповідача від 29.03.2021 за №847к виданий з метою реалізації рішення кадрової комісії, що здійснює дисциплінарне провадження про накладення дисциплінарного стягнення на позивача.

З огляду на викладене, суд критично оцінює посилання позивача на неможливість його звільнення до набрання чинності рішення кадрової комісії, що здійснює дисциплінарне провадження про його притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки позивач помилково ототожнює термін "звільнення" та "припинення повноважень", адже вони мають різне смислове навантаження та регулюються різними нормами Закону № 1697-VII. Зокрема, пункт 2 частини другої статті 61 вказаного Закону передбачає, що повноваження прокурора припиняються з дня, наступного за днем набуття статусу остаточного рішенням органу, до якого було оскаржено рішення кадрової комісії, що здійснює дисциплінарне провадження, - якщо рішення було оскаржено, однак скарга була відхилена. Проте пунктом 3 частини першої статті 49 Закону № 1697-VII передбачено, що на прокурора може бути накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури.

Суд зауважує, що Закон № 1697-VII не містить норм, які б забороняли застосовувати дисциплінарну відповідальність у виді звільнення під час оскарження рішення кадрової комісії, що здійснює дисциплінарне провадження.

Наведене доводить, що винесення наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення до часу завершення процедури оскарження рішення кадрової комісії, що здійснює дисциплінарне провадження, не суперечить та не порушує норми Закону № 1697-VII.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28.01.2021 у справі 260/636/19.

Суд не може прийняти до уваги також посилання позивача на відсутність факту переведення останнього на посаду прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3, оскільки з матеріалів справи вбачається, що наказом керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 15.03.2021 №723к прокурору Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_1 визначено робоче місце в Криворізькій центральній окружній прокуратурі Дніпропетровської області з 15 березня 2021 року.

Відповідно до ст. 11 Закону України № 113 ІХ керівник обласної прокуратури:

1) представляє обласну прокуратуру у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями;

2) організовує діяльність обласної прокуратури;

3) призначає на посади та звільняє з посад прокурорів обласних та окружних прокуратур у встановленому цим Законом порядку;

4) затверджує акти з питань, що стосуються організації діяльності обласної прокуратури;

5) у десятиденний строк з моменту вивільнення посади повідомляє відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, про наявність вакантної або тимчасово вакантної посади у обласній прокуратурі;

6) забезпечує виконання вимог щодо підвищення кваліфікації прокурорів обласної прокуратури;

7) призначає на адміністративні посади та звільняє з адміністративних посад прокурорів у випадках та порядку, встановлених цим Законом;

8) у встановленому порядку та на підставі рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора приймає рішення про застосування до прокурора окружної прокуратури дисциплінарного стягнення або про неможливість подальшого перебування його на посаді прокурора;

9) контролює ведення та аналіз статистичних даних, організовує вивчення та узагальнення практики застосування законодавства та інформаційно-аналітичне забезпечення прокурорів з метою підвищення якості здійснення ними своїх функцій;

10) виконує інші повноваження, передбачені цим та іншими законами України.

Керівник обласної прокуратури видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень.

У разі відсутності керівника обласної прокуратури його повноваження здійснює перший заступник керівника обласної прокуратури, а в разі його відсутності - один із заступників керівника обласної прокуратури.

З аналізу вищенаведеної норми закону вбачається, що керівник обласної прокуратури С. Біжко має право, зокрема, призначати на адміністративні посади та звільняти з адміністративних посад прокурорів у випадках та порядку, встановленим Законом України № 113-ІХ (п.7 ст.11 Закону України № 113-ІХ).

Доказів, що керівник обласної прокуратури С.Біжко станом на прийняття оскаржуваного наказу про звільнення не мав права здійснювати свої повноваження чи не здійснювати їх, у суду відсутні.

У контексті оцінки доводів сторін, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд робить висновок, що відповідачем надано належні докази на підтвердження правомірності своїх дій, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 та п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судові витрати не розподіляються між сторонами.

Керуючись ст. ст. 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Дніпропетровської обласної прокуратури (49044, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 38, ) про визнання протиправним та скасування наказу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, повний текст рішення суду складено 11.07.2022 року.

Суддя С.В. Ніколайчук