Справа № 300/6120/21
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2022-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" липня 2022 р. справа № 300/6120/21
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Скільський І.І., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (надалі відповідач, ГУ НП в Івано-Франківській області), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Івано-Франківській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» №1194 від 27.07.2021;
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Івано-Франківській області №343 о/с від 13.09.2021 про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за підпунктом 6 п.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби);
- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора сектору організації відбору та проведення атестування поліцейських управління кадрового забезпечення ГУ НП в Івано-Франківській області, або на іншій рівнозначній посаді;
- стягнути з ГУ НП в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно 13.09.2021, згідно наказу №343 о/с звільнено позивача зі служби у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення. Підставою звільнення слугував наказ №1194 від 27.07.2021 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за результатами проведеного службового розслідування. Вказала, що висновки комісії відповідача про порушення позивачем службової дисципліни є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами. Під час проведення службового розслідування відповідач виходив лише з факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, не перевіряв та не з`ясовував чи мали місце повідомлені обставини стосовно вказаного правопорушення та чи є ці обставини доведеними. Основною підставою для звільнення стало порушення дисципліни, а саме складення відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що безпосередньо зазначено в оскаржуваному наказі, в той же час, сам по собі факт складення протоколу про адміністративне правопорушення не є доказом того, що особа його вчинила. Умовою для визнання діяння правопорушенням і, відповідно, притягнення особи до відповідальності є необхідність встановлення в діянні особи складу адміністративного правопорушення. Тобто, основним та беззаперечним доказом вчинення чи не вчинення особою адміністративного правопорушення є рішення суду, яке набрало законної сили, яким встановлено вину або невинуватість особи. Водночас позивач зазначила, що не скоювала адміністративного проступку, службову дисципліну не порушувала і ці обставини повинні бути встановлені судовим рішенням в іншій адміністративній справі, за результатом розгляду провадження у справі про адміністративні правопорушення. Просила суд позов задовольнити в повному обсязі.
Згідно ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 , залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви (т.1, а.с.63-64).
У зв`язку з усуненням позивачем недоліків позовної заяви ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (т.1, а.с.70-71).
Ухвалою суду від 19.11.2021 в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи №300/6120/21 за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін - відмовлено (т.1, а.с.76-77).
Представник відповідача вказав на те, що у відповідності до вимог наказів НП України №747 від 21.07.2017 та від 02.02.2018 №95 «Про оголошення вироків судів стосовно колишніх поліцейських» а також, наказу НП України від 23.09.2016 №920 «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України», усіх працівників поліції попереджено про необхідність суворого дотримання вимог чинного законодавства та сумлінного виконання службових обов`язків, недопущення будь-яких порушень дисципліни, як на службі, так і в побуті, в тому числі щодо дотримання транспортної дисципліни. Також, що стосується дисципліни та законності, то всім працівникам ГУНП в Івано- Франківській області доведено зміст телеграм ГУНП від 28.02.2020 №499/108/01/12-2020, від 13.03.2020 №587/108/01/12-2020, від 20.03.2020 №651/108/01/12-2020, від 20.03.2020 №652/108/01/12-2020, від 16.04.2020 №862/108/01/12-2020 та від 18.05.2020 №1447/108/01/12-2020 та доведено вимоги Національної поліції України щодо дотримання законодавства України, Правил дорожнього руху, настання тяжких наслідків в результаті керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а також попереджено, що в разі керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, до винуватців буде прийматися безальтернативне рішення - звільнення з органів Національної поліції України.
Відтак, при обранні виду дисциплінарного стягнення комісією взято до уваги характеристику ОСОБА_1 , рівень її кваліфікації, однак проаналізувавши всі матеріали отримані у межах службового розслідування, врахувавши ступінь її вини, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що описані вище дії, вчинені капітаном поліції ОСОБА_1 є такими, що підривають авторитет Національної поліції та довіру до неї, як носія влади, а також свідчать про низькі морально-ділові якості та її особисту недисциплінованість, що унеможливлює подальше виконання нею своїх службових обов`язків.
Також представник відповідача зазначив, що підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності стало порушення нею норм чинного законодавства а саме: Закону України «Про Національну поліцію», Правил етичної поведінки поліцейських, Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Закону України «Про дорожній рух», а не факт складання щодо неї адміністративного протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, відтак керівництвом ГУНП не досліджувались питання наявності чи відсутності вчинення поліцейським ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а тільки надавалась правова оцінка наявності або відсутності вчинення нею дисциплінарного проступку. При цьому, наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту не спростовують можливість притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав. Таким чином, оскаржувані накази є правомірними та законними. Просив у задоволенні позову відмовити.
Позивач скористалась правом на подання відповіді на відзив на позовну заяву, згідно якого зазначила про безпідставність наведених відповідачем доводів. Також вказала, що її звільнення відбулося без відповідного погодження з профспілковою організацією, членом якої являється позивач (т.1., а.с. 236-242).
Ухвалою суду від 06.12.2021 в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залучення Первинної профспілкової організації працівників ГУНП в Івано-Франківській області Всеукраїнської профспілки Національної поліції як третьої особи до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено (т.1, а.с.232-233).
Представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого вважає наведені позивачем аргументи необґрунтованими, а необхідність погодження з профспілковим органом притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції, нормами чинного законодавства не передбачено (т.2., а.с. 4-11).
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, дослідивши і оцінивши докази, судом встановлено наступне.
Згідно записів трудової книжки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 27.02.2006 по 06.11.2016 проходила службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 по 13.09.2021 перебувала на службі в органах Національної поліції України (т.1., а.с.58).
З 01.03.2021 до звільнення (13.09.2021) ОСОБА_1 перебувала на посаді старшого інспектора сектору організації відбору та проведення атестування поліцейських управління кадрового забезпечення ГУ НП в Івано-Франківській області.
Згідно інформаційної довідки від 12.07.2021 №3219/108/12-2021, до ГУНП в Івано-Франківській області надійшла інформація, що 12.07.2021 о 05:30 год., в м. Івано-Франківськ по вул. Коновальця, 117А, екіпажем УПП в Івано-Франківській області зупинено автомобіль Chevrolet Tacuma д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням старшого інспектора СОВПАП ГУ НП в Івано-Франківській області, капітана поліції ОСОБА_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (т.1., а.с.128).
Зазначена інформація слугувала підставою для винесення наказу №1092 від 12.07.2021 «Про призначення службового розслідування», з метою повного та об`єктивного дослідження обставин за фактом порушення службової дисципліни старшим інспектором сектору організації відбору та проведення атестування поліцейських УКЗ ГУ НП в Івано-Франківській області капітаном поліції ОСОБА_1 (т.1.,а.с.99-101).
На підставі вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України №893 від 07.11.2018 р. (далі Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України), дисциплінарною комісією проведено службове розслідування, результати якого відображені у Висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівником СОВПАП УКЗ ГУ НП від 22.07.2021 (надалі Висновок) (т.1., а.с.103-117).
В ході службового розслідування комісією Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області,встановлено наступні обставини:
12.07.2021 року о 05:23 год., на лінію 102 надійшло анонімне повідомлення про керування дівчиною у нетверезому стані транспортним засобом марки CHEVROLET, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, який прямує у сторону центру по вул. Бандери або Коновальця, що у м. Івано-Франківську.
Того ж дня о 05:30 по вул. Коновальця, 117А у м. Івано-Франківську працівниками УПП в Івано-Франківській області було зупинено даний автомобіль та встановлено, що ним керує ОСОБА_1 .
Надалі ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте вона відмовилась від його проходження на місці зупинки транспортного засобу та погодилась пройти у медичному закладі. Однак у медичному закладі також відмовилась від проходження медичного огляду.
Тому працівниками патрульної поліції відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, який направлено на розгляд до суду.
Вказані обставини були встановлені в ході службового розслідування та підтверджуються наявними відеозаписами, аудіозаписом, поясненнями працівників поліції.
За вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог п. 2.5, пп. «а» п.2.9 розділу ІІ Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, пп.1 п.5 ст.14, пп.5 п.2 ст.16 розділу III Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-ХІІ, пп.1, 2 п.1 ст.18, п.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року №580-VIII, п.1, пп.1,2,4,6 п.3 ст.1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VІІІ, пп. 2 п.1, п.2 розділу І, пп.1,2 п.1 розділу II, п.3 розділу IV Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, до старшого інспектора сектору організації відбору та проведення атестування поліцейських управління кадрового забезпечення ГУ НП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Відповідно до наказу начальника ГУ НП в Івано-Франківській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника СОВПАП УКЗ ГУ НП» за №1194 від 27.07.2021 (пункт 1) за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог п. 2.5, пп. «а» п.2.9 розділу ІІ Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, пп.1 п.5 ст.14, пп.5 п.2 ст.16 розділу III Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-ХІІ, пп.1, 2 п.1 ст.18, п.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року №580-VIII, п.1, пп.1,2,4,6 п.3 ст.1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VІІІ, пп. 2 п.1, п.2 розділу І, пп.1,2 п.1 розділу II, п.3 розділу IV Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, до старшого інспектора сектору організації відбору та проведення атестування поліцейських управління кадрового забезпечення ГУ НП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (т.1., а.с.147-149).
На підставі вищезазначеного наказу ГУ НП в Івано-Франківській області винесено наказ «По особовому складу» за №343 о/с від 13.09.2021 про звільнення зі служби в поліції на підставі підпункту 6 пункту 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) капітана поліції ОСОБА_1 (0065233), старшого інспектора сектору організації відбору та проведення атестування поліцейських управління кадрового забезпечення, з 13 вересня 2021 року, з виплатою компенсації за 22 доби невикористаної чергової відпустки за фактично відпрацьований час у календарному році (т.1., а.с.150).
Вважаючи звільнення незаконним, позивач, оспорюючи факт вчинення нею дисциплінарного проступку, об`єктивність службового розслідування та сувору міру покарання, призначену за висновками службового розслідування, звернулася до суду із даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 (далі Закон №580-VIII).
Згідно статті 2 Закону №580-VIII, завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Статтею 3 Закону №580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Згідно статті 17 Закону №580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №580-VІІІ, поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Статтею 19 Закону №580-VIII, визначено види відповідальності поліцейських. У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону (частина перша).
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина друга).
Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина 1 статті 59 Закону №580-VIII).
Відповідно до частини першої статті 64 Закону №580-VIII, особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».
Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут).
У преамбулі Закону України №2337-VІІІ від 15.03.2018 вказано, що цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Згідно статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (частина перша).
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу (частина друга).
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України (пункт 1 частини третьої); знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки (пункт 2 частини третьої); утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України (пункт 6 частини третьої).
У відповідності до положень частин 1, 2 статті 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Згідно статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків (частина перша).
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (частина друга).
Згідно із частинами 1-4 статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Частиною 10 статті 14 Дисциплінарного статуту врегульовано, що Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Відповідно до частини 1 розділу 2 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС №893 від 07.11.2018, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Частинами 1-3 статті 18 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; користуватися правничою допомогою.
Частинами 7, 8 статті 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
За припасами статті 21 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу. У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування. Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.
Дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується (стаття 22 Дисциплінарного статуту).
Суд звертає увагу, що законодавець чітко визначив, що підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначено у статті 13 Дисциплінарного статуту, є вчинення таким поліцейським дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії чи бездіяльності поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Службова дисципліна в органах поліції досягається дотриманням поліцейськими Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників, а також неупередженим, гідним та сумлінним виконанням поліцейськими своїх обов`язків та утриманням від вчинення дій, що підривають авторитет поліції.
Судом встановлено, що 12.07.2021 року о 05:23 на лінію 102 надійшло анонімне повідомлення про керування дівчиною у нетверезому стані транспортним засобом марки CHEVROLET, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, який прямує у сторону центру по вул. Бандери або Коновальця, що у м. Івано-Франківську.
Того ж дня о 05:30 по вул. Коновальця, 117А у м. Івано-Франківську працівниками УПП в Івано-Франківській області було зупинено даний автомобіль відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку з наявною інформацією, що свідчить про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення та встановлено, що ним керує ОСОБА_1 .
Факт повідомлення на лінію 102 про вчинення адміністративного правопорушення підтверджується наявним в матеріалах справи та службового розслідування аудіозаписом такого повідомлення (т.1 а.с.168), у зв`язку з чим посилання позивача на незаконну зупинку її транспортного засобу та порушенням працівниками патрульної поліції вимог Закону України «Про Національну поліцію» є безпідставними.
Надалі ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте позивач відмовилась від його проходження на місці зупинки транспортного засобу та погодилась пройти у медичному закладі. Після прибуття у КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» позивач також відмовилась від проходження медичного огляду.
Також працівники патрульної поліції на місці зупинки транспортного засобу неодноразово, у присутності двох свідків, пропонували позивачу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «DRAGER ALCOTEST», проте позивач відмовлялась.
Тому працівниками патрульної поліції відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, який позивач відмовилась підписувати та отримувати та який направлено на розгляд до суду.
Аналогічні обставини встановлені в ході службового розслідування та підтверджуються наявними в матеріалах справи відеозаписами з портативних відеореєстраторів працівників УПП (т.1 а.с. 60, 169), поясненнями працівників Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відмовою капітана поліції ОСОБА_1 від проходження медичного огляду як на місці події так і в медичному закладі (т.1, а.с. 119-124).
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Підпунктом «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
Згідно частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до висновку службового розслідування комісією встановлено, що позивачем не виконано законні вимоги поліцейських щодо необхідності проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і у медичному закладі та порушено норми Правил дорожнього руху та приписів Закону України «Про дорожній рух» для уникнення документування факту перебування нею у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується відеозаписами з місця події та поясненнями працівників патрульної поліції (т.1, а.с. 119-124,168).
Згідно наданих пояснень поліцейського взводу 2 роти 1 БУПП в Івано-Франківській області рядового поліції ОСОБА_4 , під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у нього виникла підозра що вона перебуває в стані алкогольного сп`яніння а саме був відчутний запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. З огляду на що водію запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «DRAGER ALCOTEST», проте вона відмовилась від його проходження на місці зупинки транспортного засобу та погодилась пройти у медичному закладі. Після прибуття у КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» ОСОБА_1 також відмовилась від проходження медичного огляду.
Пунктом 1 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказ Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 року №1179, (далі - Правила №1179) встановлено: ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.
Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.
Згідно з пунктом 1 Розділу ІІ Правил, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.
Згідно пункту 5 розділу І Правил №1179, поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.
Пунктом 1 розділу ІІ Правил №1179 передбачено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; <…> поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати <…>.
Відповідно до пункту 3 розділу IV Правил №1179 за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.
Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги.
Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Дотримання вище зазначених вимог Дисциплінарного статуту та Правил є обов`язком кожного поліцейського не залежно від того перебуває він під час виконання службових обов`язків чи у позаслужбовий час, що пов`язане з особливостями проходження служби в Національній поліції.
Так, під вчинками, що дискредитують систему органів поліції та поліцейських слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу поліції у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером підривають довіру та авторитет поліції і її працівників в очах громадськості, здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника поліції, та є несумісними із подальшим проходженням служби.
З огляду на перелічені норми, ОСОБА_1 своєю поведінкою як на службі, так і в по суті має підтримувати високе звання поліцейського серед громадян, зокрема бути прикладом законослухняності та поваги до закону. До поліцейських, враховуючи надзвичайну суспільну важливість наданих ним державою владних повноважень щодо захисту прав і свобод громадян, з боку суспільства пред`являються підвищенні вимоги стосовно моральних якостей, поведінки на службі, в сім`ї, побуті, в тому числі у вільний від роботи час. Від вчинків кожного поліцейського складається загальне ставлення до всієї правоохоронної системи.
Ці норми вимагають від кожного поліцейського бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті. Поведінка поліцейського завжди, і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет поліцейського. Бездоганне виконання моральних зобов`язань забезпечує право поліцейського на довіру суспільства, повагу, визнання і підтримку громадян. Порушення спеціальних норм проходження служби є дисциплінарним проступком, який може потягнути за собою дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби.
Отже, аналіз матеріалів службового розслідування по факту порушення позивачем службової дисципліни свідчить про те, що при визначенні дисциплінарного стягнення позивачу - звільнення з посади, відповідач мав підстави вважати, що проступок позивача відноситься до тих, що підривають авторитет всієї системи органів Національної поліції України.
Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Суд вважає, що з точки зору стороннього розсудливого спостерігача наведені обставини можуть свідчити про недодержання вимоги щодо необхідності з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час та бути прикладом у дотриманні громадського порядку.
Таким чином, судом в межах розгляду цієї справи надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а не питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення.
Частиною 6 ст.78 КАС України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином такі посилання позивача суд вважає необґрунтованими, оскільки, як вбачається із обставин у справі, позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності не у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, а у зв`язку із порушенням службової дисципліни, дискредитацією звання поліцейського і підривом авторитету та довіри до органів Національної поліції.
При цьому, хоча оскаржуваний наказ №1194 від 27.07.2021 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» і прийнято на підставі, зокрема, відомостей, наявних, у протоколі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, однак він ґрунтується на самостійних правових підставах.
Суд наголошує, що наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення особи рядового і начальницького складу до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав.
Окрім цього відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Види юридичної відповідальності: 1)кримінальна; 2) адміністративна; 3) цивільно-правова; 4) дисциплінарна; 5) матеріальна; 6) конституційна; 7) міжнародно-правова.
Варто зауважити, що Верховний Суд неодноразово у своїх постановах висловлював правову позицію, що відсутність рішення компетентного органу про притягнення до кримінальної або адміністративної відповідальності позивача не спростовує наявності в діях тієї ж особи дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції.
Таким чином, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, однак не дисциплінарного проступку.
Така правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 6 березня 2019 у справі №816/1534/16, від 17 липня 2019 у справі №806/2555/17, від 24 вересня 2020 у справі №420/602/19 і підстави для відступлення від неї відсутні.
Щодо посилання позивача на відсутність у неї факту алкогольного сп`яніння, що підтверджується довідкою КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» №16 від 12.07.2021(т.1 а.с.38) та результатами токсикологічного дослідження крові та сечі від 14.07.2021 (т.1 а.с.39-40), суд зазначає наступне.
Як встановлено судом, та підтверджується матеріалами справи зупинку транспортного засобу яким керувала ОСОБА_1 , було здійснено працівниками Управління патрульної поліції 12.07.2021 о 05:30 год., від огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів «Драгер алкотест» на місці зупинки а також в закладі охорони здоров`я КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» 12.07.2021 о 05:39 год., відмовилась.
Водночас о 08.00 год., 12.07.2021 самостійно звернулася до КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» з заявою з проханням провести огляд на стан сп`яніння.
Згідно даних довідки КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» №16 від 12.07.2021, яка надана позивачем, зазначено час огляду позивача 08:00 год., діагноз - сп`яніння немає. Згідно результатів токсикологічного дослідження крові та сечі від 14.07.2021 №1202 та №1203 дата та час відбору матеріалу 12.07.2021 о 08:30 год., - не виявлено етанол, в концентрації, наркотичних речовин не виявлено.
Зважаючи на наведене а також враховуючи те, що ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів «Драгер алкотест» на місці зупинки а також в закладі охорони здоров`я КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» 12.07.2021 о 05:39 год., відмовилась, що підтверджується наявними в матеріалах справи актом (т.1 а.с.139), направленням (т.1 а.с.140), відповіддю генерального директора КНП «ПНЦ ІФ ОР» на запит відповідача (т.1 а.с.153), копією запису з журналу реєстрації відмов від огляду (т.1 а.с.154) до медичного закладу охорони здоров`я звернулась самостійно 12.07.2021 о 08:00 год., тобто після спливу більше двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (час зупинки транспортного засобу 05:30 год., 12.07.2021) а тому надана ОСОБА_1 довідка №16 від 12.07.2021 судом до уваги не береться, як доказ відсутності алкогольного сп`яніння, станом на час зупинки працівниками патрульної поліції транспортного засобу під керуванням позивача.
На переконання суду, у разі проходження позивачем медичного огляду на стан сп`яніння в медичному закладі о 05.39 год. 12.07.2021, куди вона була доставлена працівниками патрульної поліції, чи принаймі, проходження такого медичного огляду було б здійснено позивачем не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, довідка №16 від 12.07.2021 була б належним доказом відсутності сп`яніння.
В даному випадку наведена довідка підтверджує тільки те, що ОСОБА_1 станом саме на 08:00 год., 12.07.2021, алкогольного сп`янінні немає, та не вказує на відсутність такого сп`яніння станом на час зупинки працівниками патрульної поліції транспортного засобу під її керуванням о 05:30 год. 12.07.2021.
Крім того суд звертає увагу на те, що позивачем жодним чином не обґрунтовано підстав що стали причиною її відмови у проходженні медичного огляду в закладі охорони здоров`я о 05.39 год., 12.07.2021, хоча під час спілкування з працівниками патрульної поліції, після зупинки транспортного засобу сама наполягала на проходженні медичного огляду на стан сп`яніння виключно в медичному закладі.
На переконання суду, відмова ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів «Драгер алкотест» на місці зупинки а також в закладі охорони здоров`я КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» 12.07.2021 о 05:39 год., здійснена саме з метою затягнення часу задля уникнення достовірності результатів такого огляду та намаганні уникнути документування факту перебування нею у стані алкогольного сп`яніння.
Водночас судом в межах розгляду даної справи не досліджується питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення, а надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення нею дисциплінарного проступку. При цьому, як вже зазначалось вище, наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав.
Враховуючи встановлені обставини та оцінюючи дії, що ставляться в провину позивачеві, суд погоджується із висновком службового розслідування, яким встановлені достатні підстави для застосування до позивача такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення з поліції.
Одночасно, суд зазначає, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Професійний обов`язок поліцейського полягає в безумовному виконанні закріплених законами та іншими нормативно-правовими нормами та Присягою поліцейського завдань щодо захисту особистої безпеки громадян. Поліцейський як представник держави зобов`язаний постійно на належному рівні виконувати покладені на поліцію повноваження, сприяти припиненню вчинення правопорушень, з честю та гідністю поводити себе як в службовий та позаслужбовий час, з метою недопущення зниження рівня авторитету та довіри громадян до Національної поліції України.
Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.03.2019 по справі №819/736/18.
Зазначені вище обставини дають підстави вважати, що позивачем вчинено проступок, який є несумісним з подальшим проходженням служби, що виразилося у недотриманні принципів діяльності поліції та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського.
При цьому, звільнення зі служби, як вид стягнення, може провадитися як за систематичне порушення дисципліни, так і за вчинення проступку, несумісного з перебуванням на службі в Національній поліції України.
Суд звертає увагу, що згідно приписів статті 14 Дисциплінарного статуту, обставини дисциплінарного проступку підлягають з`ясуванню під час проведення службового розслідування і в разі підтвердження факту його вчинення на поліцейського повинно бути накладене дисциплінарне стягнення, у тому числі, шляхом його звільнення зі служби, що є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.04.2019 по справі №804/1831/16.
На думку суду, не виконання позивачем вимоги поліцейського, відмова від проходження в установленому порядку медичного огляду, як на місці зупинки так і в медичному закладі, для встановлення стану алкогольного сп`яніння за наявності у неї визначеного законом обов`язку його пройти у ситуації, що склалася, призвело до вчинення позивачем дій, що дискредитують звання поліцейського і негативно вливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства; порушенні Присяги працівника поліції в частині неухильного дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського.
Поняття «дискредитація» перебуває у тісному зв`язку із поняттям «дотримання морально-етичних норм» та передбачає дії, спрямовані на порушення правил професійної етики та моралі, закріплених у нормативно-правових актах спеціального законодавства, які пред`являються до осіб під час здійснення ними службових функцій та у повсякденному житті.
Такі проступки самі по собі або у сукупності підривають довіру та авторитет правоохоронних органів і їх працівників в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби, що зумовлює застосування до працівника правоохоронних органів, який вчинив діяння, несумісне з посадою, найсуворішого типу стягнення звільнення зі служби.
Щодо тверджень позивача про допущення відповідачем при її звільненні з поліції порушень вимог Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», Закону України «Про Національну поліцію», а саме звільнення без відповідного погодження з профспілковою організацією членом якої являється позивач, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 104 Закону України «Про Національну поліцію», для захисту своїх прав та законних інтересів працівники поліції можуть утворювати професійні об`єднання та професійні спілки відповідно до Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
Професійні спілки поліції здійснюють свої повноваження із урахуванням обмежень, що накладаються на працівників поліції цим Законом. Професійним спілкам працівників поліції та їх членам заборонено організовувати страйки або брати в них участь.
Особливості правового регулювання, засади створення, права та гарантії діяльності професійних спілок, визначено Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
Згідно частини 1 та 2 статті 3 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», дія цього Закону поширюється на діяльність профспілок, їх організацій, об`єднань профспілок, профспілкових органів і на профспілкових представників у межах їх повноважень, на роботодавців, їх об`єднання, а також на державні органи та органи місцевого самоврядування.
Особливості застосування цього Закону у Збройних Силах України (для військовослужбовців), Національній поліції, Державній кримінально-виконавчій службі України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України, Службі судової охорони встановлюються відповідними законами.
Відповідно до частини 9 статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», положення цієї статті в частині особливостей притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення, а також положення частин третьої і четвертої статті 22 цього Закону не поширюються на прокурорів, поліцейських, працівників Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України та органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового та митного законодавства.
Згідно пункту 2.1.10 Колективного договору №305 між Головним управлінням Національної поліції в Івано-Франківській області та Первинною профспілковою організацією працівників Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області Всеукраїнської профспілки Національної поліції на 2021-2023 роки, виключно у випадках, визначених Законом України «Про державну службу», «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» погоджувати звільнення членів відповідної профспілкової організації, що представлена Профспілковою стороною за цим Договором (з числа державних службовців, працівників, які виконують функції з обслуговування та робітників) з відповідною профспілковою організацією.
Відповідно до пункту 7.1 зазначеного Договору, Головне управління визнає цим договором Первинну профспілкову організацію працівників Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області Всеукраїнської профспілки Національної поліції повноважним представником інтересів працівників, державних службовців та поліцейських ГУ НП в Івано-Франківській області, на яких поширюється дія Договору, і погоджує з ним накази та інші локальні нормативно-правові акти з питань, що є предметом регулювання даного Договору, та дотримується взаємодії з профспілками також відповідно до Законів України «Про Національну поліцію» та «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
Згідно наявних у матеріалах справи належним чином засвідчених копій наказів ГУ НП №1194 від 27.07.2021 «Про притягнення до дисциплінарної працівника СОВПАП УКЗ ГУНП» та №343 о/с від 13.09.2021 «Про звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 », судом встановлено, що такі накази погоджені профспілковим органом, зокрема головою ППОП ГУНП в Івано-Франківській області ВП НП (т.2 зворот а.с.12 та зворот а.с.15).
З огляду на наведене суд приходить до висновку, що у відповідача був відсутній обов`язок щодо отримання попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації, на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення з органів поліції, оскільки ні Законом України «Про Національну поліцію» ні Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» ні Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» а ні умовами Колективного договору №305 між Головним управлінням Національної поліції в Івано-Франківській області та Первинною профспілковою організацією працівників Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області Всеукраїнської профспілки Національної поліції, не передбачено обов`язку отримання роботодавцем в даному випадку ГУ НП в Івано-Франківській області, такої згоди від первинної профспілкової організації.
Щодо посилання позивача на ч.2 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та статтю 43 Кодексу законів про працю України, в частині отримання попередньої згоди виборного органу на притягнення до дисциплінарної відповідальності та розірвання трудового договору, то такі є безпідставними, оскільки у відповідності до статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», положення цієї статті як і положення статті 43 Кодексу законів про працю України, в частині особливостей притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення не поширюються на прокурорів, поліцейських, працівників Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України та органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового та митного законодавства.
Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що в діях позивача були наявні порушення вимог розділу ІІ Правил дорожнього руху, пп. 1 п. 5 ст.14, пп.5 п.2 ст.16 розділу III Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-ХІІ, пп. 1, 2 п.1 ст.18, п.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року №580-VIII, п.1, пп.1,2,4,6 п.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 №2337-VІІІ та пп.2 п.1, п.2 розділу І. пп. 1, 2 п. 1 розділу II та п.3 розділу IV Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, тобто, вчинено дисциплінарний проступок, що виразився у порушенні службової дисципліни - недотриманні принципів діяльності поліції та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського, що призвело до приниження авторитету органу Національної поліції, а саме допущення керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, намаганні уникнути документування факту перебування нею у стані алкогольного сп`яніння шляхом відмови пройти в установленому порядку медичний огляд, як на місці так і в медичному закладі, з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, порушенні Присяги працівника поліції в частині неухильного дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського, що призвело до підриву авторитету органів поліції, основним критерієм оцінки діяльності яких є рівень довіри населення.
Суд вважає, що при винесенні оскаржуваних наказів, а саме наказу начальника ГУ НП в Івано-Франківській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника СОВПАП УКЗ ГУНП» за №1194 від 27.07.2021 в частині накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції, старшого інспектора сектору організації відбору та проведення атестування поліцейських управління кадрового забезпечення ГУ НП в Івано-Франківській області, капітана поліції ОСОБА_1 , та наказу начальника ГУНП в Івано-Франківській області «По особовому складу» за №343 о/с від 13.09.2021 про звільнення зі служби на підставі підпункту 6 пункту 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) капітана поліції ОСОБА_1 (0065233), старшого інспектора сектору організації відбору та проведення атестування поліцейських управління кадрового забезпечення, з 13.09.2021 року, відповідач діяв в межах та у спосіб, що передбачені діючим законодавством із дотриманням критеріїв правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, передбачених частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
При цьому, зважаючи на те, що позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення позивача зі служби, то підстави для їх задоволення також відсутні.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відтак, на думку суду, позивачем не підтверджено достатніми та належними доказами факту порушення її прав в межах спірних правовідносин, в той час як відповідачем доведено правомірність своїх дій під час прийняття оскаржуваних наказів, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, у суду відсутні правові підстави для задоволення адміністративного позову.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено, згідно приписів статті 139 КАСУ підстави для стягнення судових витрат з відповідача у суду відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 139, 242-246, 255, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;

відповідач: Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області, адреса: вул. Української Перемоги, буд. 15, м. Івано-Франківськ, 76018, .

Суддя /підпис/ Скільський І.І.