Справа № 120/1486/22-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 липня 2022 р. Справа № 120/1486/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач 1) про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що 18.11.2021 звернулася до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Однак, рішенням від 23.11.2021 №44 їй відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із не досягненням віку 55 років. Позивач з рішенням пенсійного органу не погоджується та вказує на те, що воно суперечить Рішенню Конституційного Суду України від 23.01.2020 у справі № 1-5/2018 (746/15), яким визнано неконституційною статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII.

Відтак, представник позивача зазначає, що з урахуванням зазначеного Рішення Конституційного Суду України застосуванню підлягає стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в попередній редакції, яка передбачає право жінок на призначення пенсії по Списку №2 після досягнення 50 років.

Ухвалою від 07.02.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків останньої.

31.03.2022 представником позивача подано заяву про виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою від 05.04.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Окрім того, даною ухвалою вирішено витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та зобов`язано надати суду у строк визначений для подання відзиву: пенсійну справу ОСОБА_1 та інформацію щодо того, яким територіальним управління Пенсійного фонду України прийнято рішення від 23.11.2021 №44 про відмову в призначенні пенсії.

25.04.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому ГУ ПФУ у Вінницькій області позовні вимоги заперечує та вказує на те, що оскаржуване рішення було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Ухвалою суду від 26.04.2022 вирішено залучити до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі ГУ ПФУ в Чернівецькій області, відповідач 2).

23.05.2022 до суду надійшов відзив відповідача 2, за змістом якого зазначено, що після набрання чинності Законом №2148 пенсії за віком на пільгових умовах за Списками № 1 та № 2 призначаються виключно згідно з ст. 114 Закону №1058. Згідно з ст. 5 Закону 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відтак, на переконання представника відповідача 2, норми щодо можливості визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та пенсійного віку особи за нормами ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" не підлягають застосуванню після набрання чинності Законом №2148.

При цьому, як зазначається у відзиві, пунктом 2 частини 8 статті 114 Закону №1058 визначено на пільгових умовах пенсія за віком призначається водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років. Норми ст. 114 Закону 1058 щодо пенсійного віку неконституційними не визнавались.

Отже, згідно з положеннями ст. 114 Закону 1058, якими на момент звернення позивача врегульоване визначення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зокрема, жінки 1971 року народження і старші після досягнення ними такого віку (55 років).

Таким чином, відповідач 2 вважає, що відсутні законодавчі підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах у віці 50 років для жінки 03.10.1971 р.н., тому рішення від 23.11.2021 №44 є правомірним та не підлягає скасуванню.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності суд встановив, що 18.11.2021 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсію за віком на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку.

Подана позивачем заява про призначення пенсії від 18.11.2021 була передана за принципом екстериторіальності на розгляд до ГУ ПФУ в Чернівецькій області.

За результатами розгляду поданих разом із заявою від 18.11.2021 документів ГУ ПФУ в Чернівецькій області прийнято рішення від 23.11.2021 №44, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із не досягненням віку 55 років. При цьому, в рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 34 роки 8 місяців 20 днів, пільговий стаж 30 років 3 місяці 29 днів.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішення відповідача 2, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).

Закон № 1788-ХІІ був введений в дію з 01.01.1992 в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону, а з 01.04.1992 в повному обсязі.

01.01.2004 набув чинності Закон України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

03.10.2017 Верховною Радою України ухвалено Закон України № 2148-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", що доповнив Закон № 1058-ІV розділом ХІV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 14 такого змісту: "На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах".

За приписами статті 12 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом "з" статті 13 в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв:

- чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців;

- жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом "з" статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VІІІ (пункт 1 Рішення № 1-р/2020).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ.

Спірним в межах даної справи є питання щодо того, які положення законодавства підлягають застосуванню при призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах. Так, позивач вважає, що відповідач повинен керуватися положення статті 13 Закону № 1788-ХІІ у редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, у свою чергу, пенсійний орган під час розгляду заяви позивача керувався нормами статті 114 Закону № 1058-ІV.

Визначаюсь щодо спірних правовідносин, суд враховує правову позицію Верховного Суду, сформовану за результатами розгляду справи №360/3611/20.

Так, розглядаючи вказану справу, у постанові від 03.11.2021 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Тому застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

Частиною п`ятою статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Обставини цієї справи, склад її учасників, предмет спору та заявлені позовні вимоги вказують на те, що ця адміністративна справа є типовою справою, яка відповідає ознакам розглянутої справи № 360/3611/20.

Отже, враховуючи положення ч. 3 ст. 291 КАС України, при ухваленні рішення у цій справі суд має керуватися тими правовими висновками, що наведені Великою Палатою Верховного Суду у постанові за результатами розгляду справи № 360/3611/20.

Таким чином, оскільки ключовим для вирішення цієї справи є питання нормами якого саме закону слід застосовувати при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, і цьому питанню вже надано оцінку Верховним Судом під час розгляду справи № 360/3611/20, суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо застосування положень статті 13 Закону № 1788-ХІІ під час призначення їй пенсії.

Так, відповідно до пункту "з" статті 13 Закону № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв), а саме жінки, які досягнули 50-річного віку, мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 при стажі роботи 20 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

У рішенні від 23.11.2021 №44 ГУ ПФУ в Чернівецькій області зазначено, що страховий стаж позивача становить 34 роки 8 місяців 20 днів, пільговий стаж становить 30 років 3 місяці 29 днів. Відтак, у ОСОБА_1 наявна достатня кількість як загального так і пільгового стажу, а єдиною підставою для відмови слугувало те, що позивач не досягнула віку, визначеного статті 114 Закону № 1058-ІV (55 років).

З огляду на викладене, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20, суд приходить до переконання, що відмова ГУ ПФУ в Чернівецькій області у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням на недосягнення ОСОБА_1 пенсійного віку, визначеного статтею 114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.

Водночас, визначаючись з приводу обраного позивачем способу захисту прав, суд вважає за необхідне, керуючись статтею 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, оскільки це є необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких вона просить.

Так, згідно з частиною 2 вказаної норми, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цьогоКодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення". Так, відповідно до пункту третього цієї постанови, виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відтак, належним та ефективним способом захисту прав з метою відновлення порушеного права позивача на пенсійне забезпечення є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області від 23.11.2021 №44.

При цьому, визначаючись щодо дати, з якої позивачу підлягає призначенню пенсія, суд зауважує, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: - пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Так, з копії паспорта громадянина України ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 виповнилось 50 років ІНФОРМАЦІЯ_1 , у свою чергу, із заявою про призначення пенсії останній звернувся 18.11.2021 (тобто в межах трьохмісячного терміну), відтак, пенсія підлягає призначенню позивачу з 04.10.2021 (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку).

Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню шляхом зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з 04.10.2021, відповідно до п. "з" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В той же час, положеннями частини 3 статті 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Чернівецькій області, як пенсійного органу, яким прийнято скасоване судом рішення, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 744,3 грн.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову у призначенні пенсії від 23.11.2021 №44.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 04.10.2021 призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту "з" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 744,30 грн. (сімсот сорок чотири гривні тридцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (Центральна площа, 3, м. Чернівці, Чернівецька область, 58000, ).

Рішення суду складено: 11.07.2022.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна