Справа № 520/1172/22
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2022-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2022 року № 520/1172/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаєва А.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дії та бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2) щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без урахування пільгової вислуги років;

- зобов`язати відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2) нарахувати позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у пільговому обчисленні за 04 роки 11 місяців 09 днів та здійснити доплату донарахованих сум;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2) щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за неотриманні предмети речового забезпечення у сумі 53 963, 29 грн. (п`ятдесят три тисячі дев`ятсот шістдесят три гривні двадцять дев`ять копійок);

- зобов`язати відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2) нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за неотриманні предмети речового забезпечення у сумі 53963,29 грн. (п`ятдесят три тисячі дев`ятсот шістдесят три гривні двадцять дев`ять копійок);

- стягнути з відповідача на користь правові витрати у сумі 5500 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем, на думку позивача, вчинено протиправні дії щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без урахування пільгової вислуги років та допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за неотриманні предмети речового забезпечення у сумі 53963, 29 грн.

Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_1, подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що наведені пояснення, твердження та міркування відповідача позивачем не визнаються.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом в ІНФОРМАЦІЯ_1 на посадах офіцерського складу в період з 13.09.2019 по 28.10.2021 на підставі наказу командувача Національної гвардії України від 13.09.2019 №164 о/с.

Наказом командувача Національної гвардії України від 22.10.2021 №199 по особовому складу капітана ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас Збройних Сил України відповідно до підпункту «б» пункту другого частини п`ятої ст.26 закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я).

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.10.2021 №223 (по стройовій частині) капітана ОСОБА_1 було виключено із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та всіх видів забезпечення з 28.10.2021 та направлено на військовий облік до Московського РТЦК та СП м. Харкова.

Вислуга років станом на 28 жовтня 2021 року становить - 16 років 01 місяць 10 днів із них: час служби в календарному обчисленні - 11 років 02 місяці 01 день; час служби в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) - 04 роки 11 місяців 09 днів.

Позивачем 25.10.2021 року подано рапорт про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно за період проходження військової служби.

Згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 №108 від 28.10.2021 про вартість речового майна, що належить до видачі звільняємому в запас ОСОБА_1 вартість речового майна склала 53963,29 грн.

Вважаючи, дії та бездіяльність відповідач протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20 грудня 1991 року визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Відповідно до статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №178 від 16 березня 2016 року затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі по тексту - Порядок №178).

Відповідно до п. 3 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Пунктом 4 Порядку №178 встановлено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Наказом Міністерства оборони України №232 від 29.04.2016 року затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, згідно з п. 4 розділу ІІІ військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Тобто, законодавством України передбачено право вибору військовослужбовця, який звільняється зі Збройних Сил України, отримати речове майно в натурі або грошову компенсацію за нього.

Зазначене право не може бути обмежено, скасовано або змінено відповідачем на власний розсуд без передбачених законом підстав.

В свою чергу, обов`язок відповідача щодо виплати компенсації виникає з моменту реалізації права позивачем шляхом висловлювання побажання щодо їх реалізації. Таким чином зазначені гарантії реалізуються за відповідним зверненням (рапортом) військовослужбовця на підставі наказу, у тому числі, командира (начальника) військової частини про розмір грошової компенсації згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.

Позивачем 25.10.2021 року подано рапорт про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно за період проходження військової служби.

Згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 №108 від 28.10.2021 про вартість речового майна, що належить до видачі звільняємому в запас ОСОБА_1 вартість речового майна склала 53963,29 грн.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не надано доказів виплати позивачу грошової компенсації вартості за не отримане речове майно.

З огляду на викладене, суб`єктом владних повноважень порушено право позивача, передбачене ст. 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постановою КМУ №178 від 16 березня 2016 року у зв`язку із тим, що грошову компенсацію позивачу за не отримане речове майно не виплачено.

Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_1 допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за неотриманні предмети речового забезпечення у сумі 53963,29 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд для належного відновлення порушених прав позивача вважає за необхідне зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за неотриманні предмети речового забезпечення у сумі 53963,29 грн.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дії відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без урахування пільгової вислуги років та зобов`язання відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у пільговому обчисленні за 04 роки 11 місяців 09 днів та здійснити доплату донарахованих сум, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 (далі Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Право на отримання військовослужбовцями одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби закріплене ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №211-ХІІ від 20.12.1991 (далі Закон №211-ХІІ) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Порядок, умови, розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби здійснюється у відповідності до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом МВС України від 15.03.2018 №200 (далі Інструкція №200).

Пунктом 1 розділу XXXII Інструкції №200 встановлено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, що звільняються зі служби, виплачується одноразова грошова допомога в розмірах, визначених статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Пунктом 2 розділу XXXII Інструкції №200 встановлено, що строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».

На підставі системного аналізу наведених правових норм суд дійшов висновку, що поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». При цьому умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 Закону №211-ХІІ є наявність «вислуги 10 років і більше».

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі 806/2104/17. Правова позиція Верховного Суду була сформована у зв`язку з застосуванням норми п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Так, колегія суддів Верховного Суду дійшла до висновку, що поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». Умовою ж набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «...вислуги 10 років і більше».

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 24.11.2020 по справі №822/3008/17.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не передбачає обрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з пільгового обчислення вислуги років. Пільгове обчислення вислуги років впливає на право позивача на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, а визначення розміру грошової допомоги обчислюється з календарної вислуги років.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, календарна вислуга років на час звільнення позивача становила 11 років 02 місяці 01 день, час служби в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) - 04 роки 11 місяців 09 днів.

При цьому, позивачу була виплачена одноразова грошова допомога при звільненні за кожний повний календарний рік служби.

Таким чином, у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дії відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без урахування пільгової вислуги років та зобов`язання відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у пільговому обчисленні за 04 роки 11 місяців 09 днів та здійснити доплату донарахованих сум.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача на користь правові витрати у сумі 5500 грн. 00 коп.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно зі ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат у справі до суду надано договір про надання правової допомоги від 17.11.2021 року укладений між ОСОБА_1 (Клієнт) та адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Ульянов Бізнес Лойерс» (Адвокатська компанія).

Крім того, до суду надано копію меморіального ордера №@2PL775714 про оплату послуг правничої допомоги на суму 5500,00 грн.

Положеннями ч.5 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, при застосуванні приписів ч.5 ст.134 КАС України, суд відповідно до ч.4 ст.242 КАС України враховує правову позицію Верховного Суду в постанові від 22.11.2019 року по справі №820/5989/15, в якій зазначено про необхідність оцінки співмірності розміру судових витрат обставинам, викладеним у частині 5 статті 134 КАС України, а не лише встановлення факту відсутності заяви відповідача про їх зменшення, що не може вважатись правильним застосуванням норм частини 5 статті 134 КАС України.

Суд зазначає, що дана справа розглядалась судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до судового засідання. При цьому, дана справа в розумінні ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України віднесена до справ незначної складності.

Враховуючи часткове задоволення позову, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд дійшов висновку, що клопотання про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню в частині стягнення на користь позивача 2000,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_2) про визнання протиправними дії та бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотриманні предмети речового забезпечення у сумі 53 963,29 грн. (п`ятдесят три тисячі дев`ятсот шістдесят три гривні двадцять дев`ять копійок).

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотриманні предмети речового забезпечення у сумі 53963,29 грн. (п`ятдесят три тисячі дев`ятсот шістдесят три гривні двадцять дев`ять копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2, АДРЕСА_2) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території Харківської області повний текст рішення складено 08.07.2022 року.