Справа № 280/13236/21
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

11 липня 2022 року Справа № 280/13236/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою Фізичної особи підприємця ОСОБА_1

до Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки

про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу ,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову №317201 від 18.11.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 34 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 27.11.2021 позивачем отримано поштою лист з Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки. Так, відповідно до спірної постанови 18.11.2021 начальника Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Вячеслава Бичкова відносно позивача винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 317201, згідно якої на позивача, накладено штраф у розмірі 34000,00 грн. та зазначено 24 вересня 2021 року о 12 год. 30 хв. а/д М-18, 429 км, згідно акту № 308240, позивачем начебто допущено порушення передбачене абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт, проте з вказаним порушенням позивач не згоден. Відповідно до акту вбачається, що водій ознайомлений з актом, від підпису та пояснень відмовився. Однак, жодних доказів підтверджуючих факт наявності позивача на місці перевірки на а/д М-18, 429 км 24.09.2021 року об 12:30, а також факту ознайомлення водія з актом № 308240, або доказів підтверджуючих відмову водія від підпису акту та надання пояснень немає. Свідки події відсутні, підписи понятих на акті також відсутні. Таким чином, відповідачем не доведено що саме позивач в час перевірки здійснював вантажне перевезення. Зауважує, що 24.09.2021 року об 12:30 не здійснював жодних перевезень автомобілем MAN TGX 26.440, державний номер НОМЕР_1 . Факт того, що позивач є розпорядником автомобіля, відповідно до довіреності від 06.04.2021 р., що зареєстрована у реєстрі за №1554, не свідчить про те, що у будь якому випадку позивач буде відповідати за будь-які ймовірні порушення інших осіб або перевізників. Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, які стали обґрунтованою підставою для винесення оскаржуваної постанови та застосування до позивача фінансових санкцій, оскільки відсутні ознаки порушення позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт, факт порушення не може вважатися встановленим. Просить, з урахування наданих 12.04.2022 додаткових пояснень, позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді від 04.01.2022 позовну заяву у справі № 280/13236/21 залишено без руху та наданий позивачу строк 10 днів з моменту отримання цієї ухвали для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 21.01.2022 строки на усунення недоліків позовної заяви продовжено на 10 календарних днів з дня вручення ухвали.

Позивачем недоліки позовної заяви усуненні у визначений судом строк.

Ухвалою судді від 21.02.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Суд зазначає, що у встановлений судом строк відповідачем не було подано відзив на позовну заяву, при цьому будь-яких доказів поважності причин не подання відзиву також не надано.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За приписами ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) зареєстрований в якості фізичної особи підприємця, одним з видів господарської діяльності якої є транспортне оброблення вантажів (код КВЕД 52.24).

Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №317201 від 18.11.2021 до ФОП ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 34000,00 грн.

У вказаній Постанові про застосування адміністративно-господарського штрафу №317201 від 18.11.2021 зазначено: … ФІЗИЧНА ОСОБА-ПІДПРИЄМЦЬ ОСОБА_2 24.09.2021, а/д М-18, 429 км, Акт №308240 допущено порушення, відповідальність за яке передбачена абз.16 ч.1 ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт….

Відповідно до абз.16 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про автомобільний транспорт, автомобільний перевізник це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

У матеріалах справи відсутні докази, що транспортний засіб зазначений в Акті за № НОМЕР_3 перебуває у користуванні позивача та доказів здійснення саме ФОП ОСОБА_1 автомобільного вантажного перевезення 24.09.2021.

Як зазначено у ч. 8 ст. 4 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, органи державного нагляду (контролю) та суб`єкти господарювання мають право фіксувати процес здійснення планового або позапланового заходу чи кожну окрему дію засобами аудіо- та відеотехніки, не перешкоджаючи здійсненню такого заходу.

Відповідачем не надано до суду доказів фіксування 24.09.2021 перевірки транспортного засобу марки MAN TGX 26.440, державний номер НОМЕР_1 на а/д М-18, 429 км, за допомогою засобів аудіо- та відеотехніки, які б підтвердили належність даного транспортного засобу позивачу та/або що він є автомобільним перевізником.

Щодо інших посилань учасників справи, суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

У рішення ЄСПЛ по справі Ґарсія Руіз проти Іспанії (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи матеріали справи та наявні докази, суд дійшов висновку, що документально відповідачем не доведено здійснення саме ФОП ОСОБА_1 автомобільного вантажного перевезення 24.09.2021 на а/д М-18, 429 км.

Таким чином, відповідачем не доведено здійснення ФОП ОСОБА_1 автомобільного вантажного перевезення з порушенням вимог абз.16 ч.1 ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт, як то зазначено у Постанові про застосування адміністративно-господарського штрафу №317201 від 18.11.2021. Протилежного відповідачем не доведено, проти позову відповідач не заперечив, відзиву не надав.

За вказаних обставин, суд вважає, що відповідачем необґрунтовано постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №317201 від 18.11.2021 застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф у сумі 34000,00 грн.

З урахуванням приписів ч.2 ст.2 КАС України суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №317201 від 18.11.2021 відповідачем прийнято не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а отже вона є не правомірною.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Зазначена стаття визначає, як розподіляються обов`язки щодо доказування і подання доказів між особами, які беруть участь у справі, та передбачає активну роль суду у процесі доказування та спрямована на забезпечення повного з`ясування обставин у справі на основі поєднання принципів змагальності та офіційності.

Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов`язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень-відповідача означає припущення, що повідомлені позивачем обставини у справі про рішення, дії, бездіяльність відповідача і про порушення права, свободи чи інтересу відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує на основі доказів.

За приписами ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову

Відповідач не надав суду відзив на позовні вимоги, що розцінюється судом як визнання відповідачем позовних вимог.

У разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог (ч. 4ст. 189 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що позовні підлягають задоволенню.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина перша статті 143 КАС України).

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у суму 2102,00 грн.

Відповідно до пункту 16 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 року, Укртрансбезпека є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки в Запорізькій області, проте територіальні органи створено без статусу юридичної особи.

Наказом Укртрансбезпеки від 09.09.2020 №340 «Про упорядкування структури Укртрансбезпеки» Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області реорганізовано шляхом злиття з Управлінням Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області в Придніпровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270, 00 грн., тобто у розмірі судового збору, що передбачений Законом України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 139, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, 24 (2-й поверх)) про визнання протиправною та скасування постанови, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №317201 від 18.11.2021, винесену Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 14, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова