Справа № 300/5123/21
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2022-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/5123/21 пров. № А/857/6107/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року (прийняте у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження у м. Львові суддею Григоруком О. Б.) у справі № 300/5123/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі також - ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, відповідач) щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій згідно із пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», викладеної в листі № 6467-5829/К-02/8-0900/21 від 13.08.2021;

- зобов`язати відповідача зарахувати йому до стажу, який дає право на виплату одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій згідно пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період служби в лавах Радянської Армії з 25.11.1985 по 19.05.1987;

- прийняти рішення про вирішення питання щодо призначення йому одноразової грошової допомоги, з урахуванням висновків суду за результатами розгляду цієї справи.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що має достатній стаж, що дає право на пенсію за вислугу років та виплату грошової допомоги в розмірі десяти пенсій за віком на день призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте, звернувшись із заявою до відповідача про отримання вказаної допомоги, отримав відмову у її виплаті, позаяк чинним законодавством не передбачено включення періоду служби в лавах Радянської Армії з 25.11.1985 по 19.05.1987 до стажу роботи за спеціальністю.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оформленої відповіддю № 6467-5829/К-02/8-0900/21 від 13.08.2021.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період служби в лавах Радянської Армії з 25.11.1985 по 19.05.1987.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Івано-Франківській області прийняти рішення щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду за результатами розгляду цієї справи.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржило ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за неповного з`ясування обставин, що мають значення справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком 27.05.2021 з вимогою про зарахування до стажу, який дає право на виплату спірної одноразової грошової допомоги, позивач не звертався. Щодо зарахування періоду служби в лавах Радянської Армії з 25.11.1985 по 19.05.1987 до стажу, який дає право на виплату одноразової грошової допомоги, зазначено, що зарахування часу проходження строкової військової служби до стажу роботи за спеціальністю не передбачено.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та отримує пенсію за вислугою років.

Згідно військового білета НК № 4593635, довідки Івано-Франківського міського військового комісаріату № 5/1/137 від 19.07.2021, записів №№ 01 - 04трудової книжки позивача НОМЕР_1 , з 01.08.1985 по 25.11.1985 позивач працював на посаді викладача фізики СПТУ № 13, з якої звільнений, у зв`язку з призовом на службу в лавах Радянської Армії з 25.11.1985 по 19.05.1987, та після служби в Радянської Армії поновлений на посаді викладача фізики СПТУ № 13 з 15.06.1987 (а. с. 11 - 24).

За результатом звернення позивача щодо врахування до стажу за вислугу років періоду проходження строкової військової служби в збройних силах СРСР для призначення і виплати грошової допомоги, відповідач листом № 6467-5829/К-02/8-0900/21 від 13.08.2021 відмовив у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з обґрунтувань, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби», який набрав чинності з 01.01.2006, внесені зміни до статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та статті 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок та військову службу», якими не передбачено зарахування часу проходження військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років. Також, зазначено, що відповідно до статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до стажу роботи за спеціальністю зараховується час перебування громадян України на військовій службі. Зарахування часу проходження строкової військової служби до стажу роботи за спеціальністю Законом не передбачено. Також, зазначено, що основною умовою призначення пенсії за вислугу років є те, що зайнятість на зазначених у Переліку посадах має бути за основним місцем роботи. Робота на посаді, не передбаченій Переліком, а також робота на посадах, що ним передбачені, проте за сумісництвом, не дають права на пенсію за вислугу років (а. с. 26, 27).

Вважаючи відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивачка звернулася з цим позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції мотивував рішення тим, що період військової служби в армії СРСР до 1 січня 1992 року підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах працівників освіти, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Також, законодавством не передбачено умови звернення позивача з вимогою про зарахування до стажу певного періоду при зверненні з заявою про призначення пенсії.

Разом з тим, суд звернув увагу на те, що уповноваженим органом для нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів і суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати документи, яким не надана була оцінка, та встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на виплату позивачу одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до п. 2-1 Прикінцевих і перехідних положень Закону № 1058-IV особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Пунктом «е» ст. 55 Закону № 1788-XII передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191.

Пунктом 2 вказаного Порядку встановлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909.

А пунктом 5 цього Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е"-"ж" ст. 55 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Отже, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Спірним у цій справі є наявність/відсутність у позивача права на зарахування до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років працівнику освіти та право на отримання грошової допомоги згідно із пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 25.11.1985 по 19.05.1987.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

В примітці 3 до цього переліку визначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, в тому числі на посаді старшої піонервожатої, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

До 1 січня 1992 року питання пенсійного забезпечення було врегульовано Законом СРСР «Про державні пенсії», статтею 58 якого було визначено, що пенсії за вислугу років, встановлені постановами Уряду СРСР для окремих категорій спеціалістів (учителів, медичних працівників, та інших), призначених до введення в дію цього Закону, зберігаються. Раді Міністрів СРСР доручено визначити порядок подальшого призначення та виплати пенсій за вислугу років.

На виконання статті 58 вказаного Закону постановою Ради Міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року № 1397 затверджено Положення про порядок обрахунку стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я.

Підпунктом "г" пункту 1 вказаного Положення передбачено, що служба в лавах Збройних Сил СРСР зараховується до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти.

Отже, вказані норми дають підстави для висновку, що період військової служби в армії СРСР до 1 січня 1992 року підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах працівників освіти, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі пункту "е" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.01.2021 у справі №310/8663/18, яку суд враховує відповідно до частини 5 статті 242 КАС України.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що період проходження позивачем строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 25.11.1985 по 19.05.1987 має зараховуватись до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ.

При цьому суд звертає увагу на те, що законодавством не передбачено умови звернення позивача з вимогою про зарахування до стажу певного періоду при зверненні з заявою про призначення пенсії.

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законим, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року у справі № 300/5123/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин