Справа № 480/3421/22
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2022-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2022 року Справа № 480/3421/22

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3421/22 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування протоколу, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 просить суд:

- визнати протиправним і скасувати протокол комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 27 січня 2022 року № 13 (затвердженого Міністром оборони України 01 лютого 2022 року) в частині відмови у призначені одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - брату загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, старшого солдата ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Міністерство оборони України винести рішення, яким призначити та виплатити рідному брату загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, старшого солдата ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передбачену статтею 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні або перевірочні та спеціальні збори чи для проходження військової служби у військовому резерві, у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня року, у якому здійснюватиметься виплата.

Вимоги мотивує тим, що 28 січня 2021 року під час проведення навчання інструктажу з техніки (заходів) безпеки у гусеничному парку військової частини НОМЕР_2 , біля містечка Інженерне на ІНФОРМАЦІЯ_7, який знаходиться у Львівській області, здійснено наїзд транспортним засобом БТ-ЛБ НОМЕР_3, БТ-ЛБ НОМЕР_4 на старшого солдата ОСОБА_2 , що призвело до його смерті. Дані обставини підтверджуються актом № 20 про смерть, відповідно до якого потерпілий не перебував в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 28 січня 2021 року № 65 призначено службове розслідування з обставин смерті старшого солдата ОСОБА_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 03 лютого 2021 року № 97 та в подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 19.02.2021 № 131 продовжено термін проведення службового розслідування з обставин смерті старшого солдата ОСОБА_2 .

В лютому 2021 року командиром військової частини НОМЕР_2 затверджено акт проведення спеціального розслідування смерті старшого солдата ОСОБА_2 . В пункті 6 вказано акту зазначено наступне: "Згідно абзацу 13 пункту 10 параграфа II наказу Міністерства Оборони України від 06.02.2001 № 36 "Про затвердження Інструкції про розслідування нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України": "Обставинами, за якими нещасний випадок вважається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби і за яких складається акт за формою НВ-3, є: смерть військовослужбовця внаслідок захворювання або травми, отриманих ним раніше під час виконання обов`язків військової служби, що підтверджений медичним висновком" комісія вважає, що смерть старшого солдата ОСОБА_2 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби та пропоную скласти акт за формою НВ-3".

01.02.2021 позивачем, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є рідним братом загиблого військовослужбовця, здійснено поховання ОСОБА_2 про що видано Саївським старостинським округом Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області довідку від 03 лютого 2021 року №14-05/60.

23.02.2021 наказом № 85 командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) завершено службове розслідування, що було призначене наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 28 січня 2021 року № 65. Зазначеним наказом про результати службового розслідування визнано смерть військовослужбовця старшого солдата ОСОБА_2 виникла в зв`язку з отриманням травми та такою, що пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Відповідно до спадкової справи № 13/2021 від 20 жовтня 2021 року спадкоємцем прав та обов`язків померлого - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано його рідного брата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказаний факт підтверджується листом Міністерства юстиції України від 20.10.2021 № 665/01-16.

Також, відповідно до довідки № 14-05/12 від 24 січня 2022 року виданої старостою Саївського старостинського округу Синівської сільської ради за останні роки, до дати смерті, покійний брат ОСОБА_1 та сам ОСОБА_1 проживали разом однією сім`єю та ділили сумісний побут.

24.11.2021 через ІНФОРМАЦІЯ_8, до Міністерства оборони України звернувся ОСОБА_1 (далі - Позивач) з заявою на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю свого рідного брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 при проходженні останнім військової служби.

За результатами розгляду вказаної вище заяви Міністерством оборони України винесено рішення у формі протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум та направлено на адресу позивача витяг № 13 від 27 січня 2022 р. з вказаного протоколу.

Вказаним вище протоколом засідання комісії відмолено позивачу в призначені одноразової грошової допомоги.

Позивач, не погоджуючись з рішенням відповідача звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 13.05.2022 вказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивачем усунено недоліки позовної заяви у встановлений строк.

Ухвалою суду від 18.05.2022 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Міністерство оборони України подало до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечувало, зазначивши, що відповідачем не встановлено факт, що має юридичне значення, для прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги, зокрема про ведення спільного побуту та наявність взаємних прав та обов`язків, а також про наявність права позивача на отримання одноразової грошової допомоги.

Представником позивача надано суду відповідь на відзив, у якому позовні вимоги підтримує у повному обсязі, зазначає, що 06.10.2016 ОСОБА_3 , матір`ю позивача та покійного брата позивача оформлено заповіт, посвідченого секретарем Саївської сільської ради Липоводолинського районну Сумської області Бойко Н.А. 06 жовтня 2016 року, зареєстрованому в реєстрі за № 48. Відповідно до вказаного заповіту ОСОБА_3 визначила спадкоємцями майна (житлового будинку, житловою площею 38.1 кв.м. загальною площею 72.6 кв.м., що значиться під літер. - А та інших нежитлових приміщень та земельної ділянки наданої для ведення особистого селянського господарства площею 0,2014 га, кадастровий номер :02:008:0385) ОСОБА_1 (син особи, що склала заповіт) та ОСОБА_2 (син особи, що склала заповіт).

22.04.2021, державним нотаріусом Липоводолинської районної державної нотаріальної контори Сумської області Мельник В.О. видано спадкоємцю ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом (спадкова справа № 1/2020, зареєстровано в реєстрі за № 79).

Відповідно до вказаного свідоцтва ОСОБА_1 є власником частки земельної ділянки, тоді як ОСОБА_2 є власником другої половини земельної ділянки. На думку представника, вказане вище свідчить про те, що на момент смерті ОСОБА_2 (покійний брат позивача) разом зі своїм рідним братом - ОСОБА_1 мали на праві спільної часткової власності нерухоме майно (житловий будинок та земельну ділянку), а отже мали спільні права та обов`язки на належне їм майно, що в розумінні статті 3 Сімейного кодексу України позивач та його покійний брат були сім`єю. Наголошує, що пояснення відповідача (щодо не проживання покійного за його місцем реєстрації) є лише припущеннями відповідача, адже ніякими документами не підтверджуються. Сам по собі факт проходження військової служби за контрактом не свідчить про постійне проживання на той час ОСОБА_2 за місцем дислокації військової частини.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності відповідно до вимог ст. 90 КАС України, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що старший солдат ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 загинув у Львівській області, Яворівський район, с. Старичі внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

Дані обставини підтверджуються копією акту № 20 про смерть, складеним головою комісії військової частини НОМЕР_2 - полковником ОСОБА_4 , членами комісії: старшим офіцером відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 - майором ОСОБА_5 , тимчасово виконуючим обов`язки начальника логістики військової частини НОМЕР_2 - майором ОСОБА_6 , начальником медичної служби військової частини НОМЕР_2 - старшого лейтенанта м/с ОСОБА_11, заступником командира зенітної ракетно-артилерійської батареї з морально-психологічного забезпечення зенітноракетного-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 - ОСОБА_12 (а.с. 12-13).

Вказаний акт про смерть затверджено командиром військової частини НОМЕР_2 23 лютого 2021 року полковником ОСОБА_4 . Відповідно до нього потерпілий не перебував в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Відповідно до спадкової справи № 13/2021 від 20 жовтня 2021 року спадкоємцем прав та обов`язків померлого - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано його рідного брата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказаний факт підтверджується листом Міністерства юстиції України від 20.10.2021 № 665/01-16.

Відповідно до копії довідки № 14-05/12 від 24 січня 2022 року, виданої старостою Саївського старостинського округу Синівської сільської ради за останні роки, до дати смерті, покійний брат ОСОБА_1 та сам ОСОБА_1 проживали разом однією сім`єю та ділили сумісний побут (а.с. 15).

24.11.2021 ОСОБА_1 , який є рідним братом загиблого, звернувся із заявою через ІНФОРМАЦІЯ_8 про отримання ним одноразової грошової допомоги.

27.01.2022 Комісією Міноборони було прийнято рішення (протокол № 13). відповідно до якого ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги на підставі ст.16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а саме через те, що ОСОБА_1 не відноситься до кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги (а.с. 8 зв. б.).

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, врегульовані Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011).

Статтею 1 Закону № 2011 встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 2011 дія цього Закону поширюється на членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону № 2011 одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до ч. 6 ст. 16-3 Закону № 2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Відповідно до підпунктів 1 та 2 пункту 2 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби), що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного падку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

Пунктом "а" ч. 1 ст. 16-2 Закону № 2011 визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі, зокрема, 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (Порядок № 975) п. 3 якого визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно п. 4 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 16-4 Закону № 2011 призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Тобто, у разі загибелі (смерті) військовослужбовців державою гарантовано виплату одноразової грошової допомоги членам сімей військовослужбовців, які загинули у розмірі, визначеному ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Зі змісту зазначених правових приписів видно, що одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується зокрема членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Відповідно до матеріалів справи, відомо що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , причина смерті ОСОБА_2 пов`язана із виконанням службових обов`язків, що відповідачем не заперечується.

У свою чергу, позивач вважає, що він є членом його сім`ї у розумінні Сімейного кодексу України та має право на отримання одноразової грошової допомоги.

Суд такі доводи вважає помилковими, з огляду на таке.

При цьому, згідно із статтею 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним основним осередком суспільства, її складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Враховуючи вимоги даної статті вбачається, що для віднесення особи до члена сім`ї необхідна наявність трьох обов`язкових умов, а саме:

1) Спільне проживання;

2) Спільний побут;

3) Наявність взаємних прав та обов`язків.

Як зазначає позивач у своїй позовній заяві, на підтвердження свого правового статусу члена сім`ї ним надається довідка Саївського старостинського округу Синівської сільської ради Роменського району Сумської області від 24.01.2022 № 14-05/12, відповідно до якої ОСОБА_2 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

В зазначеному будинку на день відкриття спадщини проживали та були зареєстровані: ОСОБА_1 , його дружина - ОСОБА_8 та їх син - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Тобто, позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , разом з ними проживає їх син ОСОБА_9 , 1994 року народження.

Доводи позивача про те, що позивач ОСОБА_1 і його брат - ОСОБА_2 , який загинув під час виконання обов`язків військової служби, були зареєстровані за однією адресою і мали на праві спільної часткової власності нерухоме майно (житловий будинок та земельну ділянку), а отже мали спільні права та обов`язки на належне їм майно не можна розцінювати як підтвердження того факту, що ОСОБА_2 був членом сім`ї свого брата - позивача у справі ОСОБА_1 оскільки вищевказані обставини відносяться до майнових прав братів на володіння житловим будинком та земельною ділянкою і не підтверджують в розумінні Сімейного кодексу України, що загиблий ОСОБА_2 був членом сім`ї свого брата ОСОБА_1 , факт реєстрації і спільного проживання братів в одному житловому будинку не заперечується, однак для визнання членом сім`ї обов`язковою умовою є спільний побут і наявність взаємних прав та обов`язків осіб, які складають сім`ю.

Поховання позивачем свого загиблого брата ОСОБА_2 підтверджує їх братерські зв`язки та може слугувати в розуміння цивільного права доказом факту прийняття спадщини, але не підтверджує факту наявності спільної сім`ї братів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 має свою сім`ю з ОСОБА_8 , вони мають сина ОСОБА_9 , які не вважаються членами однієї сім`ї з ОСОБА_2 .

Враховуючи зазначене, суд визнає, що на позивача не може поширюватися дія статті 16-1 Закону № 2011-XII та відсутнє право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, а тому позов не може бути задоволений.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал