Справа № 607/21570/21
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2022-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 607/21570/21 пров. № А/857/9198/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.;

за участю секретаря судового засідання Хомича О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Скиби Віталія Михайловича на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2022 року, прийняту суддею Стельмащук П.Я. в м.Тернополі, у справі № 607/21570/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у Тернопольській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

24.11.2022 ОСОБА_1 через свого представника адвоката Скиба В.М. звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 14.11.2021 серії БАБ №125176, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.127 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 255,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що згідно оскаржуваної постанови, позивач 14.11.2021 о 12 год. 50 хв. пройшов проїзну частину дороги поза пішохідним переходом, чим порушив п.4.7 ПДР України. Із вказаною постановою позивач не погоджується, вважає, що висновки, зазначені у ній, не відповідають фактичним обставинам справи та не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Скиба В.М. подав апеляційну скаргу.

Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин справи. Просить скасувати рішення суду та прийняте нове, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що не здійснював перехід проїзної частини дороги з одного краю проїзної частини до іншого поза межами пішохідного переходу, як це зазначено в постанові відповідача.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

08 липня 2022 року до апеляційного суду надійшла заява адвоката Скиби В.М. про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 14.11.2021 о 12 год. 50 хв. перейшов проїзну частину автодороги 331 км М-19 поза пішохідним переходом, чим порушив п.4.7 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.127 КУпАП, про що складено постанову серії БАБ №125176 від 14.11.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, про наявність в діях позивача адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 127 КУпАП, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР та ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, Закону та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підпунктами «а», «б», «г» і «ґ» пункту 4.14 ПДР України встановлено заборону пішоходам: виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід; переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження; затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху.

Приписами ч.1 ст. 127 КУпАП передбачено відповідальність за непокору пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас, відповідно до статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП, відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Судом встановлено, що 331 км автодороги М-19 має чотири смуги руху, по дві в кожному напрямку. Позивач перейшов дві смуги проїзної частини дороги до огородження, за яким були ще дві смуги дороги в зустрічному напрямку. Перехід здійснений не по пішохідному переходу, у тому числі підземному і надземному. Позивач зупинився і затримався на проїзній частині біля огорожі, тим самим створюючи небезпеку для себе та інших учасників дорожнього руху.

Дане стверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського і камери службового автомобіля поліцейських, який досліджувався судом апеляційної інстанції та наявний в матеріалах справи ( а.с.25)

При цьому, колегія суддів окремо обумовлює і ту обставину, що позивач з елементами зневаги відносився до працівників поліції, ухилявся від їх звернення, в тому числі роз`яснення прав і обов`язків. Закривав перед обличчям працівників поліції двері транспортного засобу з салону і таке інше, що судом розцінюється як елемент неадекватної поведінки позивача.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що вина позивача у вчиненні правопорушення відповідачем доведена належними та допустимими доказами, які підтверджують обґрунтованість винесення оскаржуваної постанови, в тому числі з врахуванням того, що позивач був ознайомлений з своїми процесуальними правами під час розгляду справи, однак відмовився від підпису, що стверджується (а.с. 5) Заяв та клопотань при розгляді справи поліцейському не подавав, в тому числі і щодо неналежного розгляду справи.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування оскарженого судового рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Скиби Віталія Михайловича залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2022 року у справі № 607/21570/21, без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула