Справа № 420/2017/22
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2022-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2017/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною бездіяльність Департамента патрульної поліції щодо нездійснення доплати, ОСОБА_1 , індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року; зобов`язання Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 , заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року; визнання протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо нездійснення ОСОБА_1 доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, за період з січня 2021 року по червень 2021 року та за серпень, вересень 2021 року; зобов`язання Департаменту патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість у вигляді доплати до грошового забезпечення поліцейським які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 375, за період з січня 2021 року по червень 2021 року та за серпень, вересень 2021 року; визнання протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо нездійснення остаточного розрахунку грошового забезпечення в день звільнення зі служби в поліції із ОСОБА_1 ; зобов`язання Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити середній заробіток, ОСОБА_1 , за весь час затримки остаточного розрахунку грошового забезпечення за період з 20.10.2021р. по день ухвалення рішення судом, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року.

Ухвалою суду від 01.02.2022р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 01.02.2022р. частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі від 25.01.2022р.; витребувано у Департаменту патрульної поліції відомість про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 2015 року по день звільнення зі служби в поліції; зобов`язано Департамент патрульної поліції надати до Одеського окружного адміністративного суду (65062, м.Одеса, вул. Фонтанська дорога, 14) витребувані матеріали у строк до 25.02.2022р.; у задоволенні іншої частини клопотання про витребування доказів у справі -відмовлено.

Ухвалою суду від 28.04.2022р. зупинено провадження по справі до припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Ухвалою суду від 12.07.2022р. поновлено провадження по справі.

В обґрунтування підстав для задоволення позовних вимог позивач вказав, що ОСОБА_1 , в період з 07.11.2015р. по 20.10.2021р. проходив службу у патрульній поліції України та перебував перед звільненням на посаді поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону № 4 полку № 1 управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції. Відповідно до витягу з наказу Департаменту патрульної поліції № 1255 о/с від 07.10.2021р. він з 20.10.2021р. був звільнений з органів Національної поліції України відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) та вказано, що станом на день звільнення стаж служби становить 05 років 05 місяців 04 дні. Позивач вказав, що на запит його представника, 25.12.2021р. було отримано відповідь згідно якої повідомлено, що доплати до грошового забезпечення на період дії карантину здійснювались за період з березня 2020 року по грудень 2020 року на загальну суму 21001,91грн. та за січень - липень 2021 року в сумі 7 089 грн. 82 коп. Також зазначено, що заборгованість по виплаті до грошового забезпечення на період дії карантину та індексації відсутня. Позивач наголосив, що з приписів вимог Закону та практики Європейського суду з прав людини, можна дійти висновку, що ДПП не здійснивши нарахування та виплату ОСОБА_1 , індексації грошового забезпечення в період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року, порушив вимоги Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Закону України "Про Національну поліцію". Поряд з цим, позивач зазначив, що інформація ДПП про здійснення доплати до грошового забезпечення за роботу в період карантину за січень - липень 2021 не відповідає дійсності, оскільки відповідно до відомості про грошове забезпечення позивача за період з січня 2021 року по жовтень 2021 року ОСОБА_1 , була здійсненні вищевказана доплата лише за липень 2021 року у розмірі - 5 981,43 грн. Також позивач вважає, що, як поліцейський, він має повне право на отримання зазначеної доплати за період роботи в період карантину, оскільки в силу виконання його професійних обов`язків мав безпосередній контакт з населенням у період дії карантину, здійснював правопорядок і безпеку громадян, виконував свої службові обов`язки передбачені посадовими інструкціями, пов`язані із забезпеченням життєдіяльність населення (забезпечення публічної безпеки і порядку, захист прав і свобод людини, а також інтересів держави, протидії злочинності, реагування на заяви та повідомлення громадян, виявлення, припинення та документування злочинів та адміністративних правопорушень, надання поліцейських послуг на території м.Одеси, а тому вважає, що має право на встановлення у період з січня 2021 року по червень 2021 року та серпень, вересень 2021 року додаткової доплати до грошового забезпечення.

04.07.2022р. до суду від Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що не погоджується із позовними вимогами позивача та просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач вказав, що постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 р. №782 внесено зміни до п. 2 вказаного Порядку та доповнено абзац 5 після слова військовослужбовці словом поліцейських та відповідно індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться після набрання чинності вказаною постановою, тобто з 24.10.2017 р. Що стосується вимоги про нарахування та виплату на користь позивача заборгованості у вигляді доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, за період з січня 2021 року по червень 2021 року та за серпень, вересень 2021 року відповідач вказав, що додаткова доплата не має обов`язкового характеру виплати, її встановлення залежить від наявності та розміру виділених на орган поліції бюджетних асигнувань за відповідною бюджетною програмою та встановлюється керівником органу поліції у межах виділених асигнувань. Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити середній заробіток, відповідач, посилаючись на практику Верховного Суду, просить суд врахувати істотність частки складових заробітної плати в порівняні із середнім заробітком за час затримки розрахунку.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

У період з 07.11.2015р. по 20.10.2021р. ОСОБА_1 проходив службу у патрульній поліції України та перебував на посаді поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону № 4 полку № 1 управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції.

Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 07.10.2021р. №1255 о/с ОСОБА_1 був звільнений з органів Національної поліції України відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію(а.с.27).

Представник ОСОБА_1 звернувся до Департаменту патрульної поліції із заявою від 13.11.2021р. про надання інформації:

- Чи звільнено ОСОБА_1 , з Департаменту патрульної поліції?;

-У який строк ОСОБА_1 - буде повернуто військовий квиток та трудову книжку?

-Чи здійснювалась йому доплата до грошового забезпечення, як поліцейському, який забезпечував життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - Доплата за COVID-19)? Якщо така виплата здійснювалась, прошу зазначити за який період та її розмір;

- Кількість відпрацьованих змін (денних/нічних) починаючи з березня 2020 року по серпень 2021 року;

-Чи виплачувалась заборгованість по індексації грошового забезпечення за весь час служби ОСОБА_1 , відповідно до вимог статті 94 Закону України "Про Національну поліцію"?

-Якщо виплати не проводились (індексація та Доплата за COVID-19) прошу вказати причину та чи можливо здійснити вказані виплати найближчим часом на картковий рахунок ОСОБА_1 , (заробітну карту «Ощадбанк»)? Також прошу направити військовий квиток та трудову книжку ОСОБА_1 , на його адресу проживання.

Листом Департаменту патрульної поліції від 15.12.2021р. надано відповідь на запит представника позивача та повідомлено, зокрема, що ОСОБА_1 здійснено доплату за службу в умовах карантину за березень - грудень 2020 року на загальну суму 21 001,91 грн. та за січень -липень 2021 року -7089,82 грн. Також, повідомлено, що заборгованість по виплаті до грошового забезпечення на період дії карантину та індексації відсутня.

Відповідно до ч.5 ст. 94 Закону України Про Національну поліцію №580-VIII грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення, індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Приписами ст. 2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України Про індексацію грошових доходів населення, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Положеннями ч. ч. 1 та 2 ст. 5 Закону України Про індексацію грошових доходів населення передбачено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (ч. 6 ст. 5 Закону України Про індексацію грошових доходів населення).

Згідно з п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 (далі - Порядок № 1078), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

До вказаної постанови внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України №782 від 18.10.2017 та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

Приписами п. 2 Порядку № 1078 передбачено (зі змінами, внесеними постановою КМУ №782), що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

З урахуванням вищевикладеного, суд робить висновок, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 20 листопада 2019 року по справі № 620/1892/19.

З урахуванням викладеного, доводи відповідача, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватись лише з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України № 782 є необґрунтованими, оскільки здійснення індексації прямо передбачене Законом України "Про Національну поліцію" та Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".

Поряд з цим, при прийнятті рішення суд враховує, що бездіяльність - не вчинення у встановлений законом строк дії, яку суб`єкт владних повноважень повинен вчинити, та в даному випадку вказана бездіяльність стосується саме нарахування та виплати індексації, яку суб`єкт владних повноважень повинен був вчинити здійснити.

У зв`язку з викладеним та враховуючи те, що Законом України Про індексацію грошових доходів населення та Порядком №1078 чітко визначено правила та порядок проведення індексації грошових доходів населення який поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, у тому числі і на відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність Департамента патрульної поліції щодо здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року; зобов`язання Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року.

Щодо позовних вимог позивача в частині бездіяльності Департаменту патрульної поліції щодо нездійснення ОСОБА_1 доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, за період з січня 2021 року по червень 202 року, серпень, вересень 2021 року, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 Порядку використання коштів, виділених для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 червня 2020 р. № 485 встановлено, що вказаний Порядок визначає механізм використання коштів державного бюджету за програмою Здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками (далі - бюджетні кошти).

Пунктом 4 Порядку №485 встановлено, що кошти, отримані органами системи МВС відповідно до пункту 3 цього Порядку, використовуються виключно для: доплати до грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії та Адміністрації Держприкордонслужби, особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 р. № 375

Київ Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни встановлено , що на період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

Згідно із п.2 Постанови №375 встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Пунктом 5 вказаної Постанови №375 визначено, що доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

Враховуючи вищевикладене та те, що доплати, визначені пунктом 2 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного бюджету, а також те, що позивачу здійснена доплата за період за березень - грудень 2020 року на загальну суму 21 001,91 грн. та за січень -липень 2021 року -5981,43грн. (що підтверджується відомостями про грошове забезпечення) згідно з персональним переліком поліцейських Управління, які забезпечували правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мали безпосередній контакт з населенням, в межах виділених асигнувань на зазначені цілі, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо нездійснення ОСОБА_1 доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, за період з січня 2021 року по червень 2021 року та за серпень, вересень 2021 року; зобов`язання Департаменту патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість у вигляді доплати до грошового забезпечення поліцейським які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 375, за період з січня 2021 року по червень 2021 року та за серпень, вересень 2021 року.

Як вбачається з обставин справи, фактична виплата всіх належних при звільненні працівникові сум у цій справі на момент звернення з позовом не відбулося, оскільки спірні суми є предметом розгляду цієї справи.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 травня 2020 року в справі № 810/451/17 та від 26 лютого 2020 року в справі № 821/1083/17 викладена правова позиція відповідно до якої під належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Згідно з частиною другою статті 117 КЗпП України, як зауважила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 травня 2020 року в справі № 810/451/17, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Велика Палата Верховного Суду в постанові в справі № 810/451/17 зауважила, що за змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Цими нормами на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всієї суми, що йому належить. У разі невиконання такого обов`язку настає відповідальність, передбачена статтею 117 КЗпП України.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з моменту звільнення у роботодавця виникає обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити працівникові всі суми, що йому належать. Якщо роботодавець не виконує цей обов`язок, він вчиняє триваюче правопорушення, відповідальність за яке визначена статтею 117 КЗпП України. Припиненням такого правопорушення є проведення фактичного розрахунку, тобто, реальне виконання цього обов`язку (виплата всіх сум, що належать звільненому працівникові).

Враховуючи, що фактичного розрахунку із ОСОБА_1 ще не проведено, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки виплат є передчасними та задоволенню не підлягають.

У зв`язку з викладеним, позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо нездійснення остаточного розрахунку грошового забезпечення в день звільнення зі служби в поліції із ОСОБА_1 ; зобов`язання Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити середній заробіток, ОСОБА_1 , за весь час затримки остаточного розрахунку грошового забезпечення за період з 20.10.2021р. по день ухвалення рішення судом, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року, є передчасними та задоволенню не підлягають.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов позивача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департамента патрульної поліції щодо здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції (код , вул. Ф.Ернста 3, м.Київ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог-відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра