Справа № 360/4395/21
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року справа №360/4395/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року у справі № 360/4395/21 (головуючий І інстанції Свергун І.О., повний текст складений у м. Сєвєродонецьку Луганської області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі ГУНП в Луганській області, відповідач), в якому просив: визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20 лютого 2021 року по 16 липня 2021 року; зобов`язати нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20 лютого 2021 року по 16 липня 2021 року. Також просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29.10.2021 року позов задоволений частково: визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Луганській області щодо затримки розрахунку при звільненні позивча за період з 20.02.2021 року по 15.07.2021 року; стягнуто з відповідача на користь позивача середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.02.2021 року по 15.07.2021 року в сумі 2000 грн.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати з оплати професійної правничої допомоги в сумі 1500 грн.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позов через порушення норм матеріального права. Апелянт вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову, посилався на врахування висновків Верховного Суду в постанові від 04.12.2019 року у справі № 825/742/16.

Ухвалою апеляційного суду від 29 листопада 2021 року справу призначено до розгляду на 14 березня 2022 року. У зв`язку із запровадженням Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, воєнного стану через акт відкритої агресії з боку Російської Федерації, а також, враховуючи наказ Голови Верховного Суду від 2 березня 2022 року №29/0/8-22 «Про встановлення особливого режиму роботи Верховного Суду в умовах воєнного стану», з метою забезпечення безперервності правосуддя, ця скарга розглядається у перший день можливості вчинення процесуальних дій.

Відповідно до ст. 311 КАС УКраїни справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Наказом ГУНП в Луганській області від 10.02.2021 року № 81 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 2 (через хворобу) з 19.02.2021 року (а.с. 16).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22.06.2021 року у справі № 360/2654/21, яке набрало законної сили 23.07.2021 року, позов ОСОБА_2 до ГУНП в Луганській області - задоволено частково, зокрема: зобов`язано ГУНП в Луганській області нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2018, 2019, 2020, 2021 роки - у кількості 84 (вісімдесят чотири) календарних днів, та щорічної оплачуваної відпустки за 2015, 2020 роки - у кількості 18 (вісімнадцять) календарних днів (а.с. 19-22).

На виконання вказаного рішення суду ГУНП в Луганській області проведено нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткової відпусток у сумі 45177,51 грн, що підтверджено платіжним дорученням від 13.07.2021 року № 3456 (а.с. 79).

За ч.ч. 1, 3 статті 59 Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно ст. 60 Закону №580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч.ч. 1, 2 статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджені наказом МВС України №260 від 06.04.2016 року (далі - Порядок № 260), визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України, у тому числі здобувачам вищої освіти, яким присвоєно спеціальне звання поліції (далі - здобувачі), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - ЗВО).

За п. 3 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що підставою для виплати передбаченого статтею 117 КЗпП України відшкодування відповідно до частини 1 цієї статті є: нарахування сум належних працівникові при звільнені; відсутність спору щодо їх розміру; невиплата нарахованих сум в день звільнення.

Підставою для виплати передбаченого статтею 117 КЗпП України відшкодування відповідно до частини 2 цієї статті є: нарахування сум належних працівникові при звільнені; незгода працівника з нарахованими/ненарахованими сумами, що стало підставою для виникнення трудового спору, який вирішився на користь працівника.

Незгода працівника з розміром належних до виплати при звільненні сум повинна мати активні прояви шляхом звернення до роботодавця або безпосередньо до суду.

Це звернення повинно бути здійснене відразу після виплати цих сум чи ознайомленні з їхнім розміром або принаймні у достатньо стислі строки.

Такі дії будуть свідчити про наявність спору щодо розміру належних йому сум при звільненні.

Як свідчать матеріали справи здійснений відповідачем розрахунок і виплата сум належних позивачу при звільненні, останнім не оскаржувалися.

На виконання рішення суду у справі № 360/2654/21, яке набрало законної сили 23.07.2021 року, відповідачем здійснено перерахування позивачу грошових коштів 13 липня 2021 року, проведено банком 16 липня 2021 року, тобто відповідачем виконано рішення суду до набрання останнім законної сили (а.с. 78-79)

З встановлених відповідно до рішення суду у справі № 360/2654/21 обставин вбачається, що питання щодо надання інформації про кількість днів невикористаних чергової та додаткової відпусток та виплату відповідної компенсації за невикористанні дні відпусток виникло у позивача у квітні 2021 року, у зв`язку з чим він звернувся до відповідача з відповідною заявою. Отримання інформації від відповідача щодо кількості невикористаних чергової та додаткової відпусток за період 2015-2021 роки стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Таким чином, викладені обставини свідчать, що спір щодо невиплаченої компенсації за невикористані дні відпустки виник через три місяці після звільнення позивача.

Отже, оскільки при нарахуванні і виплаті позивачу належних при звільненні суми був відсутній спір щодо їх розміру, підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 117 КЗпП України відсутні.

Зазначені обставини справи залишилися поза увагою суду першої інстанції, що призвело до прийняття помилкового рішення у справі, яке підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Апеляційним судом враховано висновки Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 825/742/16.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Таким чином, правовою підставою для стягнення судових витрат з суб`єкта владних повноважень на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, є задоволення позову в повному обсязі або частково.

В даному випадку, враховуючи відмову у задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем не підлягають відшкодування відповідачем.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, внаслідок чого рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області задовольнити.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року у справі № 360/4395/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Повний текст постанови складений 11 липня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв