Справа № 520/901/21
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2022-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Панченко О.В.

08 липня 2022 р. Справа № 520/901/21

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Пенсійного фонду України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В с т а н о в и в:

25.01.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати бездіяльність відповідача Пенсійного фонду України (далі ПФУ) щодо не реалізації його права на перерахунок пенсії з дати виникнення права на нього без обмеження строком, а саме не повідомлення Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУ ПФУ в Харківській області) про необхідність підготовки списку для перерахунку пенсії стосовно нього в зв`язку з набуттям чинності наказу Міноборони від 28.07.2008 року № 377 та наказу Міноборони від 27.11.2013 року № 814 та наказу Міноборони від 14.02.2017 року № 94 протиправною;

- зобов`язати Пенсійний фонд України надати повідомлення Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУ ПФУ в /Харківській області) про підстави для проведення перерахунку пенсії та про необхідність підготовки списку для перерахунку пенсії стосовно нього в зв`язку з набуттям чинності наказу Міноборони від 28.07.2008 року № 377 та наказу Міноборони від 27.11.2013 року № 814 та наказу Міноборони від 14.02.2017 року № 94.

В обґрунтування вимог адміністративного позову ОСОБА_1 зазначає, що він проходив військову службу у Збройних Силах України на посаді старшого викладача кафедри № 31 Харківського вищого воєнного командно-інженерного училища ракетних військ та був звільнений у запас та виключений зі списку особового складу з 24.01.1993 року. З 25.01.1993 року йому призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України 09.04.1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ).

Підпунктом 1 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу (далі постанова № 1294) керівникам державних органів надано право у межах асигнувань, що видаються на їх утримання, установлювати посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією постановою.

Реалізуючи положення постанови № 1294, Міністр оборони України своїми наказами: від 27.08.2008 року № 377, від 27.11.2013 року № 814, від 14.02.2017 року № 94, затверджував схеми розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів, про що повідомляв відповідача листами: від 29.08.2008 року № 248/6/1087-д, від 20.11.2014 року № 248/3/6/2025.

Листом від 22.08.2018 року Міністерство оборони України (далі МО України) повідомило відповідача про підстави перерахунку пенсії відповідно до наказу МО України від 14.02.2017 року № 94 лише по відношенню до окремого пенсіонера.

У зв`язку із неповідомленням Пенсійним фондом України Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про підстави для проведення перерахунку його пенсії та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, позивач вважає, що відповідачем порушено його право на отримання пенсії в належному розмірі.

Також, позивач зазначив, що його право щодо перерахунку пенсії з 01.09.2008 року, з 01.01.2014 року та з 01.05.2017 року є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком в силу вимог ч. 3 ст. 51 Закону № 2262-XII. Отже, звертаючись з даним позовом, позивач вважає, що не пропустив строк, визначений ч. 2 ст. 122 КАС України.

Заперечуючи вимоги адміністративного позову, Пенсійний фонд України, посилаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 24.12.2020 року (справа № 510/1286/16-а), зазначає про порушення позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Відповідач вказує, що оскільки рішення про зміну розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України прийняте не Кабінетом Міністрів України, то відповідно до положень п. 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45 (далі - Порядок № 45) у ПФУ не виникло підстав повідомляти територіальні органи про наявність підстав для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку.

Крім того відповідач вказує, що до ПФУ не надходило повідомлень від МО України про підстави перерахунку пенсії відповідно до наказів від 27.11.2013 року № 814, від 14.02.2017 року № 94, і означені вище накази втратили чинність.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2021 року (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи) адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений.

Визнано протиправною бездіяльність ПФУ щодо не реалізації права ОСОБА_1 на перерахунок пенсії з дати виникнення права на нього без обмеження строком, а саме не повідомлення ГУ ПФУ в Харківській області про необхідність підготовки списку для перерахунку пенсії стосовно ОСОБА_1 в зв`язку з набуттям чинності наказів МО України: від 28.07.2008 року № 377, від 27.11.2013 року № 814 та від 14.02.2017 року № 94.

Зобов`язано ПФУ надати повідомлення ГУ ПФУ в Харківській області про підстави для проведення перерахунку пенсії та про необхідність підготовки списку для перерахунку пенсії стосовно ОСОБА_1 в зв`язку з набуттям чинності наказів МО України: від 28.07.2008 року № 377, від 27.11.2013 року № 814 та від 14.02.2017 року № 94.

За рахунок бюджетних асигнувань ПФУ на користь позивача ОСОБА_1 стягнуто 908 грн у відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Висновок суду вмотивований тим, що довід відповідача щодо звернення до суду ОСОБА_1 поза межами строку звернення до суду є юридично неспроможним, оскільки, заявлена вимога про визнання протиправною бездіяльності, а бездіяльність об`єктивно за змістом має триваючий характер. У зв`язку з чим, підстав для задоволення клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду не має.

З метою захисту права позивача на здійснення перерахунку пенсії з дати виникнення права, суд зазначив, що вимога про зобов`язання Пенсійного фонду України надати повідомлення ГУ ПФУ в Харківській області про підстави для проведення перерахунку пенсії та про необхідність підготовки списку для перерахунку пенсії стосовно ОСОБА_1 в зв`язку з набуттям чинності наказу Міноборони від 28.07.2008 року № 377, наказу Міноборони від 27.11.2013 року № 814 та наказу Міноборони від 14.02.2017 року №9 4 також підлягає задоволенню. Оскільки, втрата чинності вище перелічених наказів Міноборони України не є підставою для зменшення розміру пенсії позивачу, право на яке набуто ним з 02.04.1998 року.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі відповідач Пенсійний фонд України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2021 року про задоволення вимог адміністративного позову ОСОБА_1 та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що розглядаючи справу по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд порушив ст. ст. 122, 123 КАС України, оскільки позивач пропустив строк звернення до суду, не наводячи при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.

На час розгляду справи, відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення відповідно до положень ст. 317 КАС України слід скасувати, з огляду на наступне.

Судом установлено, що позивач полковник ОСОБА_1 , проходив військову службу у Збройних Силах України на посаді старшого викладача кафедри № 31 Харківського вищого воєнного командно-інженерного училища ракетних військ.

Згідно виписки з наказу начальника Харківського вищого воєнного командно-інженерного училища ракетних військ № 515 від 08.12.1992 року, полковника ОСОБА_1 , старшого викладача кафедри № 31, звільненого наказом МО України № 405 від 21.11.1992 року в запас за ст. 59 пункт «а» (за віком) з правом носіння військової форми, та з 24.01.1993 року, виключено із списків особового складу училища та всіх видів забезпечення (а.с. 9).

З 25.01.1993 року позивач перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за вислугу років, яка призначена в порядку та на умовах Закону № 2262-XII у розмірі 75 відсотків грошового забезпечення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 3 ст. 63 Закону № 2262-XII перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Згідно із Законом України № 614-VIII від 15.07.2015 року ст. 51 Закону № 2262-XII доповнено частиною 3 наступного змісту:

«Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком».

При цьому, відповідно до ст. 55 Закону № 2262-XI нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45 (далі - Порядок № 45).

Порядком № 45 визначено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом (далі - особи), або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством (п. 1).

На підставі зазначеного в пункті 1 цього Порядку рішення Кабінету Міністрів України Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв`язку, Адміністрація Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС (далі - державні органи) повідомляють у п`ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям.

Пенсійний фонд України повідомляє у п`ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки).

Головні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії (п. 2).

На підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 (далі - довідка) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком (п. 3).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», з метою впорядкування розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України та наукових установ Збройних Сил України, наказом МО України від 28.07.2008 року № 377 «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України», затверджені схеми розмірів посадових окладів за основними типовими посадами керівного та наукового складу офіцерів військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України.

Листом від 29.08.2008 року за № 248/6/С/1087-д МО України повідомило ПФУ про підстави проведення перерахунку пенсії окремій категорії колишніх військовослужбовців, у зв`язку із зміною розмірів посадових окладів військовослужбовців на підставі означеного наказу (а.с. 10).

Пенсійний фонд України дії, передбачені Порядком № 45, не виконав, - у п`ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (із змінами), постанови Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1089 «Про реорганізацію Національної академії оборони України» (із змінами), постанови Кабінету Міністрів України від 13 травня 2009 року № 467 Про заходи щодо подальшої оптимізації мережі вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів (із змінами) та з метою впорядкування розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) та наукових установ Збройних Сил України наказом МО України від 27.11.2013 року № 814 «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України» затверджені схеми розмірів посадових окладів за основними типовими посадами військовослужбовців із числа керівного та наукового складу військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України, а також розмірів посадових окладів за основними типовими посадами військовослужбовців із числа науково-педагогічного (педагогічного) складу військових навчальних закладів Збройних Сил України (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України).

МО України не повідомило ПФУ про підстави проведення перерахунку пенсії окремій категорії колишніх військовослужбовців, у зв`язку із зміною розмірів посадових окладів військовослужбовців на підставі означеного наказу та Порядку № 45.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (із змінами) та з метою впорядкування розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) та наукових установ Збройних Сил України наказом МО України від 14.02.2017 року «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України» затверджені схеми розмірів посадових окладів за основними типовими посадами військовослужбовців із числа керівного та наукового складу військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України, а також розмірів посадових окладів за основними типовими посадами військовослужбовців із числа науково-педагогічного (педагогічного) складу військових навчальних закладів Збройних Сил України (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України).

МО України не повідомило ПФУ про підстави проведення перерахунку пенсії окремій категорії колишніх військовослужбовців, у зв`язку із зміною розмірів посадових окладів військовослужбовців на підставі означеного наказу та Порядку № 45.

05.11.2020 року позивач звернувся до ПФУ із заявою щодо надання повідомлення ГУ ПФУ в Харківській області про підстави для проведення перерахунку його пенсії у зв`язку з набуттям чинності наказів МО України: від 28.07.2008 року № 377, від 27.11.2013 року № 814 та від 14.02.2017 року № 94.

У відповідь на звернення ОСОБА_1 відповідач у своєму листі повідомив останнього про відсутність підстав для проведення перерахунку його пенсії, оскільки Урядом не приймалося рішень щодо підвищення розмірів грошового забезпечення військовослужбовців і вищевказані накази втратили чинність (а.с. 14-15).

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог адміністративного позову ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає, що підпунктом 1 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право установлювати посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією постановою.

В свою чергу, наказами МО України №: № 377, № 814, № 94 було затверджено схему розмірів посадових окладів за основними типовими посадами керівного та наукового складу офіцерів військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України.

Отже, оскільки Уряд постановою № 1294 делегував право визначати розміри посадових окладів, зокрема, Міністру оборони України, то накази останнього про встановлення таких окладів військовослужбовцям військових навчальних закладів є підставою для проведення перерахунку пенсій відповідним категоріям військовослужбовців у зв`язку з тим, що змінює розмір однієї зі складових грошового забезпечення цих осіб.

Таким чином, у зв`язку із виданням МО України наказів № 377, № 814 та № 94 позивач має право на перерахунок пенсії.

При цьому, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України або органом, якому делеговано право, зокрема, визначати розміри посадових окладів, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган Пенсійного фонду України.

Отже доводи відповідача наведені в апеляційній скарзі з приводу того, що Кабінетом Міністрів України рішень стосовно змін грошового забезпечення військовослужбовців не приймалось, а отже у нього були відсутні повноваження для здійснення перерахунку пенсії позивачу, є безпідставними.

Колегія суддів також зазначає, що питання застосування строків звернення до адміністративного суду передує вирішенню спору по суті.

Частинами 1, 2 та 3 ст. 122 КАС України унормовано, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (ч. 1).

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. < > (ч. 2).

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3).

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 року (справа 240/12017/19) зазначив, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатися».

Під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їх відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважаться такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

З урахуванням наведеного, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав дійшла висновку, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Позивач ОСОБА_1 , у січні 2022 року звертаючись до адміністративного суду зазначає про те, що він, не пропустив строк, визначений ч. 2 ст. 122 КАС України, оскільки перерахунок розміру його пенсії у зв`язку з набуттям чинності вищенаведених наказів МО України не проведений саме з вини ПФУ, а тому його право з урахуванням заявлених позовних вимог щодо перерахунку пенсії з 01.09.2008 року, з 01.01.2014 року та з 01.05.2017 року є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком в силу вимог ч. 3 ст. 51 Закону № 2262-XII.

Також позивач вважає довід відповідача щодо звернення до суду поза межами строку звернення до суду юридично неспроможним, оскільки він оскаржує бездіяльність органу владних повноважень, а бездіяльність об`єктивно за змістом має триваючий характер.

Відхиляючи доводи позивача щодо відсутності підстав вважати, що ним пропущений строк звернення до адміністративного суду, колегія суддів зазначає, що ст. 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закон України від 15.07.2015 року № 614-VIII «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення», яким ст. 51 Закону № 2262-XII доповнена частиною третьою, набрав чинності 01.01.2016 року і сам з цієї дати положення ч. 3 ст. 51 означеного Закону підлягають застосуванню. В свою чергу, наказ МО України від 28.07.2008 року № 377 втратив чинність згідно з наказом МО України від 27.11.2013 року № 814.

Крім того, колегія суддів вказує, що положення ч. 3 ст. 51 Закону № 2262-XII зазначають про не обмеження (в певних випадках) будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії і не регламентують питання строків звернення до адміністративного суду.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані ст. 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 року у справі 240/12017/19 наголосив на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Колегія суддів звертає увагу на те, що таке обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

Колегія суддів наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Як свідчать матеріали справи, звертаючись 05.11.2020 року до відповідача із заявою щодо надання останнім повідомлення ГУ ПФУ в Харківській області про підстави для проведення перерахунку його пенсії у зв`язку з набуттям чинності наказів МО України: від 28.07.2008 року № 377, від 27.11.2013 року № 814 та від 14.02.2017 року № 94, позивач ОСОБА_1 вже знав, що з 29.08.2008 року, з 30.12.2013 року та з 21.04.2017 року (дати набрання чинності наказів МО України) розмір його пенсії не змінився, у зв`язку із змінами розміру посадового окладу особи за відповідною посадою згідно з вищевказаними наказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Матеріали справи посвідчують ту обставину, що позивач ОСОБА_1 не звертався до суду із заявою про визнання поважними причин пропуску ним строків звернення до адміністративного суду та про поновлення цих строків.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги відповідача, скасування оскаржуваного судового рішення з прийняттям нового рішення про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду.

Інші доводи апеляційної скарги означених висновків колегії суддів не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 311, 313, 315, 316, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Пенсійного фонду України задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року скасувати, з прийняттям нового судового рішення про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц