Справа № 420/24801/21
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/24801/21
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання незаконним та скасування рішення №59 від 01.09.2021 року та зобов`язання вчинити певні дії,

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

08 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за №59 від 01.09.2021 року в частині скасування рішення №59 від 01.09.2021 року про перехід з пенсії за віком Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком по Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу державної служби роботу в державній митній службі в період, коли ОСОБА_1 , було присвоєно спеціальне звання з 28.12.1994 року по 31.05.2021 року;

- зобов`язати управління Пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року з 28.08.2021 року відповідно до рішення № 59.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28.08.2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про перерахунок пенсії з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком по Закону України «Про державну службу». Однак, 01.09.2021 року відповідачем прийнято рішення № 59 про відмову у перерахунку пенсії. Не погоджуючись із вказаними рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.

Представники відповідачів зазначили обґрунтування правової позиції, що останні діяли у межах наданих йому повноважень, відповідно до Закону, та у спосіб і в порядку визначеному ним, у зв`язку з чим, просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання незаконним та скасування рішення №59 від 01.09.2021 року та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за №59 від 01.09.2021 року в частині скасування рішення №59 від 01.09.2021 року про перехід з пенсії за віком Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком за Законом України «Про державну службу».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період його роботи в державній митній службі з 28.12.1994 року по 31.05.2021 року на посадах, на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання.

Зобов`язано відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.08.2021 року про призначення/перерахунок пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом в рішенні.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири грн. 00 коп.).

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій ставиться про скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 в період з 28.12.1994 року по 31.05.2021 року працював в Кодимській митниці Державного митного комітету України та на митниці у різних структурних підрозділах, що підтверджується трудовою крижкою серії БТ-1 № 8137539 та архівними довідками (а.с.9-12, 19-27, 26).

Також встановлено, що позивач має спеціальне звання «Інспектор митної служби 3 рангу» з 01.04.2004 року, «Інспектор митної служби 2 рангу» з 25.06.2005 року, «Радник митної служби 3 рангу» з 22.08.2006 року.

28.08.2021 року позивач звернувся до управління Пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з питанням перерахунку пенсії з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком по Закону України «Про державну службу».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 01.09.2021 року № 9 позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком по Закону України «Про державну службу», посилаючись на те, що згідно записів трудової книжки стаж роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби на момент набрання чинності Законом України «Про державну службу» становить 3 років 0 місяців, що є недостатньо для призначення пенсії згідно до Закону України «Про державну службу».

Крім цього, було зазначено, що підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року є встановлення за займаною посадою рангу державного службовця.

Зазначене рішення отримано позивачем 03.09.2021 року.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні засади діяльності, статус державних службовців, особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій, оплати праці визначені Законом України «Про державну службу».

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII) визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно пункту 12 Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Положеннями частини першої статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ (далі Закон № 3723-ХІІ) визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З аналізу викладених норм слідує, що право на пенсію державного службовця набуває особа при наявності певних умов: досягнення пенсійного віку; наявність страхового стажу та відповідного стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, лише за наявності зазначених умов та їх сукупності за особою зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Пунктом 8 Закону № 889-VIII визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283 (далі Порядок № 283) (в редакції, чинній на час роботи позивача) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Відповідно до приписів абзаців першого та другого статті 9 Митного кодексу України від 12.12.1991 року № 970-XII безпосереднє здійснення митної справи покладається на митні органи України. Систему органів управління митною справою становлять Державний митний комітет України та митниці України. Митні органи України при проведенні в життя митної політики розв`язують такі головні завдання: а) захист економічних інтересів України; б) контроль за додержанням законодавства України про митну справу; в) забезпечення виконання зобов`язань, які випливають з міжнародних договорів України стосовно митної справи; г) використання засобів митно-тарифного та позатарифного регулювання при переміщенні через митний кордон України товарів та інших предметів; д) вдосконалення митного контролю і оформлення товарів та інших предметів, що переміщуються через митний кордон України; е) комплексний контроль разом з Національним банком України за валютними операціями; є) здійснення заходів щодо захисту інтересів споживачів товарів і додержання учасниками зовнішньоекономічних зв`язків державних інтересів на зовнішньому ринку за участю Міністерства зовнішньоекономічних зв`язків України; ж) створення сприятливих умов для прискорення товарообігу та пасажиропотоку через митний кордон країни; з) боротьба з контрабандою та порушеннями митних правил; и) співробітництво з митними та іншими органами зарубіжних країн, а також з міжнародними організаціями з питань митної справи; і) ведення митної статистики.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань митної служби» у частині четвертій статті 8 Митного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 1992, № 16, ст. 203; 1994 р., № 20, ст. 116) слова «державного управління в галузі митної справи є Державний митний комітет України» замінити словами «в галузі митної справи є Державна митна служба України, яка є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом».

Правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу» (стаття 408 Митного кодексу України від 11.07.2002 року № 92-ІV).

Також, відповідно до статті 588 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VII пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Отже, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивача, та яке діє на теперішній час, визначено, що посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями, а тому періоди роботи (служби) в митних органах зараховуються до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця.

З огляду на те, що Порядком № 283, який набрав законної сили з моменту його опублікування в Урядовому кур`єрі 07.05.1994 року № 71, визначено перелік посад і органів, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби, а тому стаж роботи позивача має обраховуватися з вказаної дати.

Як вбачається iз оскаржуваного рішення від 01.09.2021 № 9 підставою для відмови в призначенні пенсії позивачу є те, що спеціальний стаж позивача склав 3 років 0 місяців та відмовлено у перерахунку пенсії посилаючись на те, що підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року є встановлення за займаною посадою рангу державного службовця.

Так, матеріалами справи підтверджено період роботи позивача з 28.12.1994 року по 31.05.2021 року в Кодимській митниці Державного митного комітету України та на митниці у різних структурних підрозділах, що підтверджується трудовою крижкою серії БТ-1 № 8137539 та архівними довідками (а.с.9-12, 19-27, 26).

Крім цього, позивач має спеціальне звання «Інспектор митної служби 3 рангу» з 01.04.2004 року, «Інспектор митної служби 2 рангу» з 25.06.2005 року, «Радник митної служби 3 рангу» з 22.08.2006 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що на момент звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявою про переведення на пенсію державного службовця, позивачем було дотримано всіх необхідних вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІI і пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ для призначення пенсії у відповідності до вимог статті 37 Закону № 3723-ХІІ, а саме: він досяг необхідного віку, його страховий стаж складає більше 26 років, що підтверджується матеріалами справи, відтак, спірний період роботи позивача, підлягає зарахуванню до спеціального стажу.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Вербицька Н.В.