Справа № 360/5385/21
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року справа №360/5385/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 2 грудня 2021 р. (повний текст рішення складено 7 грудня 2021 у м. Сєвєродонецьк) у справі № 360/5385/21 (головуючий І інстанції суддя Шембелян В.С.) за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2021 року позивач звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо не розгляду його заяви про призначення пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області розглянути відповідну заяву про призначення виплати пенсії, подану 06.08.2019 (з дати першого звернення за призначенням пенсії), та винести рішення щодо призначення виплати пенсії, відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- стягнути з відповідача кошти в сумі 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяними протиправними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких відповідач відмовив у розгляді заяви про призначення йому пенсії (а.с. 1-15).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 2 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не розгляду по суті звернення заяви Меламеда Вадима Борисовача в інтересах ОСОБА_2 про призначення пенсії, що подана 19.07.2021 разом з доданими документами через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області розглянути заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про призначення пенсії, що подана 19.07.2021 разом з доданими документами через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України, та прийняти рішення відповідно до вимог пенсійного законодавства.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 213-219).

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду у повному обсязі та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що 19.07.2021 представник позивача через вебпортал Пенсійного фонду України звернувся до відповідача зі зверненням (клопотанням), яке за формою не є заявою, передбаченої Додатком № 1 до Порядку № 22-1, у зв`язку з чим зазначене звернення було розглянуто відповідачем відповідно до положень Закону України № 393/96-ВР та за результатами розгляду листом від 18.08.2021 повідомлено представника позивача про можливість повернутись до питання призначення пенсії тільки після звернення із заявою відповідного зразка, паспортом громадянина України та наданням необхідних документів, визначених Порядком № 22-1.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Справа розглянута поза датою, визначеною в ухвалі суду від 31 січня 2022 року, з огляду на прийняття Верховною Радою України Законів України «Про правовий режим воєнного стану» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, від 15 березня 2022 року № 2119-IX, від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, від 22 травня 2022 року № 2263-1Х, якими в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року і продовжено його до 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, задовольняючи часткового позовні вимоги, виходив з того, що за змістом позовної заяви обставини, що в ній викладені, не співпадають з прохальною частиною позову. І за сформульованими позовними вимогами спір вже був вирішений судовим рішенням. Хоча суд не послався на це в мотивувальній частині, але по суті застосував вимоги ч. 2 ст. 9 КАС України вийшовши за межі позовних вимог, оскільки це було необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується довідкою посольства України в державі Ізраїль від 04 березня 2020 року № 6164/19530-зг-3, (в якій дата народження позивача вказана як ІНФОРМАЦІЯ_2 !!!), а також копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон з позначкою, що термін дії паспорта продовжено до 31.08.2018 року. Виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю в 1999 році (а.с.75 зв.бік, 94 зв.бік).

06 серпня 2019 року представник позивача в інтересах останнього звернувся до управління Пенсійного фонду України для призначення пенсії за віком. Оскільки отримав відмову, спір вирішувався в судовому порядку.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 у справі № 360/4653/19, яке постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2020 залишено без змін, у задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 щодо визнання протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 15 серпня 2019 року та зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком з 06 серпня 2019 року - відмовлено повністю. Рішення набрало законної сили 18.03.2020 (а.с. 80-84,86-89).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.06.2021 у справі № 280/2118/21 у задоволенні позовних вимог Меламеда Вадима Борисовича в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено, оскільки паспорт громадянина України для виїзду за кордон від 31.03.1998 був чинним лише до 31.03.2018, отже в порушення вимог законодавства з заявою про призначення пенсії не надано документу, що посвідчує особу заявника. Рішення набрало законної сили. (а.с.96-98).

19.07.2021 представник позивача Меламед В. через вебпортал Пенсійного фонду України подав клопотання № ВЕБ-12001-Ф-С-21-063773 про призначення позивачу пенсії за віком з додатками (а.с.100 зв.бік -101,144-145,146-147).

Як вбачається з додатку № 1 до вказаного клопотання, бланк особистої заяви про призначення пенсії за віком позивачу від 19.07.2021 від його імені підписано власноручно його представником В. Меламедом (а.с.146-146 зв.бік).

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області листом від 18.08.2021 № 1200-0303-8/30827 проінформувало представника позивача щодо порядку призначення пенсії з посиланням на дотримання вимог діючого законодавства щодо подання документів про призначення пенсії до органів Пенсійного фонду України, передбачених Порядком № 22-1 та Положенням № 13-1, а саме: особа, яка звертається за пенсією (незалежно від види пенсії), повинна пред`явити паспорт або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік; запропоновано позивачу подати заяву встановленого зразка та необхідні документи встановлені Порядком № 22-1 (а.с.17 зв. бік 18, 168 зв.бік - 169).

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно з п. 12 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485 (далі - Положення № 28-2), Управління є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс та кошторис видатків, рахунки в органах Казначейства та уповноважених банках, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Частиною 2 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058) передбачено, що заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або уповноваженого ним органу особисто або через представника, що діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Для забезпечення реалізації такого права існує Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Приписами пункту 1.1. Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви (п. 1.9).

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Підпунктами 1, 2, 4, 5 пункту 2.1 розділу II "Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший" Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема: документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; документи про місце проживання (реєстрації) особи; документи, які засвідчують особливий статус особи.

Унормуванням Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду (система надання послуг в електронній формі) (далі - вебпортал) визначено як сукупність програмно-технічних засобів, що забезпечують оперативне приймання, обробку, зберігання та передачу інформації (даних) під час надання послуг громадянам, застрахованим особам та страхувальникам, а також надання установам банків та організаціям, що здійснюють виплату та доставку пенсій, інформації в електронній формі з дотриманням адресності та заходів щодо захисту відповідних видів інформації (даних);

електронна пенсійна справа - сукупність інформації, яка обробляється на базі централізованих інформаційних технологій у формі електронних даних для забезпечення призначення/перерахунку та виплати пенсій, формується та ведеться відповідно до вимогЗаконів України "Про електронні документи та електронний документообіг","Про електронні довірчі послуги" та "Про захист персональних даних", включаючи обов`язкову інформацію про паспортні дані пенсіонера та його місце проживання; копії документів, на підставі яких призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання, допомогу на поховання тощо) та проводиться її виплата; іншу інформацію, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати з часу її призначення до закриття пенсійної справи.

Оскільки заява про призначення пенсії позивачу була подана його представником через веб-портал в електронному вигляді, то на спірні правовідносини розповсюджується дія саме вказаного Положення.

Так, відповідно до вимог абзацу другого - четвертого пункту 6 розділу І Положення у разі звернення про надання персональних даних, які обробляються Пенсійним фондом України, або подання заяв особа, що звертається до органів Пенсійного фонду, надає документи, що посвідчують особу, а у разі звернення за отриманням такої інформації про інших осіб чи подання заяв від імені інших осіб - додатково надає відповідні документи, що підтверджують її повноваження.

Ідентифікація заявника (його представника), у разі звернення про надання персональних даних, які обробляються Пенсійним фондом України, або подання заяв полягає у встановленні особи заявника (його представника), і проводиться на підставі належного йому паспорта громадянина України або тимчасового посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортного документу іноземця або документу, що посвідчує особу без громадянства, посвідки на постійне проживання, посвідчення біженця або іншого документа, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України), свідоцтва про народження дитини та документа, що підтверджує повноваження представника - у разі звернення за отриманням інформації про інших осіб чи подання заяв від імені інших осіб.

Відомості, які встановлюються під час ідентифікації особи: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності); громадянство; дата народження; серія (за наявності), номер паспорта громадянина України або тимчасового посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортного документу іноземця або документу, що посвідчує особу без громадянства, посвідки на постійне проживання, посвідчення біженця або іншого документа, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України), свідоцтва про народження дитини дату його видачі та орган, що його видав; унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності); номер облікової картки застрахованої особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта громадянина України (для громадян, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) - у випадках, передбачених цим Положенням.

Отже, ідентифікація заявника та його представника передбачає встановлення особистих відомостей на підставі поданих документів, в тому числі громадянства вказаних осіб.

Відповідно до вимог абзацу першого пункту 1 розділу ІV Положення надання органами Пенсійного фонду послуг в електронній формі здійснюється з використанням технологій віддаленого доступу (веб-технологій) та автоматизованої передачі і обробки інформації і включає, в тому числі, й подання користувачем електронних послуг через веб-портал з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID заяв, передбачених абзацом другим пункту 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, та заяви про підтвердження стажу роботи відповідно до Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105, разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Отже, звернення представника особи з заявою про призначення пенсії в електронному вигляді через веб-портал з відповідними документами відповідає вказаним вимогам Положення.

При цьому, як зазначено у п.2.23 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»» при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. До заяви, поданої в електронній формі через веб-портал, додаються скановані копії оригіналів документів. На створені електронні копії заявник накладає кваліфікований електронний підпис. У випадку звернення за призначенням пенсії через веб-портал з використанням електронної системи BankID для виплати пенсії заявник або представник заявника, який діє на підставі довіреності, посвідченої нотаріально, законний представник пред`являє до органу, що призначає пенсію, оригінали сканованих копій документів, що підтверджують право на пенсію.

Зі змісту пункту 4.3 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1 вбачається, що створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Таким чином, відповідач мав розглянути звернення представника позивача з заявою про призначення пенсії, що подана через вебпортал, та прийняти рішення за результатом такого звернення про призначення пенсії або про відмову в призначенні пенсії та повідомити про прийняте рішення заявника відповідно до вказаних вимог законодавства.

Судом встановлено, що 19.07.2021 представник позивача через вебпортал Пенсійного фонду України подав звернення № ВЕБ-12001-Ф-С-21-063773 про призначення пенсії за віком (а.с. 100 зв.-101).

Однак, листом Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 18.08.2021 № 1200-0303-8/30827 відмовив позивачу у призначення пенсії за віком (а.с.168 зв.-169).

Оскільки відповідач не приймав такого рішення і лише листом повідомив представника про необхідність дотримання відповідного порядку звернення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач не розглянув заяву про призначення пенсії, що подана представником позивача, відповідно до визначеної законодавством процедури, що призвело до порушення прав позивача. Тому належним способом захисту порушеного права є саме визнання протиправною такої бездіяльності відповідача та зобов`язання розглянути заяву Меламеда Вадима Борисовача в інтересах ОСОБА_2 про призначення пенсії, що подана 19.07.2021 разом з доданими документами через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України, та прийняти рішення відповідно до вимог пенсійного законодавства.

Стосовно вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За унормуванням частини 1 статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

За приписами статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Отже, в позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Всупереч вимогам статей 77, 78 КАС України представник позивача не подав доказів, які б підтверджували факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру, обґрунтування розміру заявленої моральної шкоди, а також інші обставини, що мають значення для вирішення цієї вимоги, а тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню про що правильно зазначено судом першої інстанції.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що суду першої інстанції слід було визначитися саме в резолютивній частині про відмову у задоволенні позовних вимог в частині розгляду заяви позивача про призначення виплати пенсії від 06.08.2019 та винесення рішення щодо призначення виплати пенсії з огляду на те, що в мотивувальній частині суд навів аргументи щодо цих вимог. З огляду на те, що суд першої інстанції фактично виходив з обставин справи за приписами ч. 2 ст. 9 КАС України, то у апеляційної інстанції немає необхідності вирішувати це питання.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші протии Україн від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 5 ст. 250, ст. 311, ст. 316, ст. 321, ч. 1 ст. 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 2 грудня 2021 р. у справі № 360/5385/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 7 липня 2022 року.

Колегія суддів: Г.М. Міронова

А.А. Блохін

І.В. Сіваченко