Справа № 580/1030/22
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1030/22 Суддя (судді) першої інстанції: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Судді-доповідача Кузьмишиної О.М.,

Суддів : Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Черкаської міської ради, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №17-70 від 20.01.2022 року "Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 ";

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача та прийняти рішення про затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:027:0072; :03:027:0072, та передачу у власність позивачу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що у вересні 2019 року отримав дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки площею 0.0742 га за адресою: АДРЕСА_1 за принципом "мовчазної згоди". Надалі, на замовлення позивача інженером-землевпорядником ФОП ОСОБА_2 розроблено відповідну земельну документацію, проте оскаржуваним рішенням Черкаської міської ради від 20.01.2022 №17-70 відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по зазначеній адресі та у передачі земельної ділянки у власність позивача. Зазначене рішення позивач вважає протиправним, просить його скасувати.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В апеляційній скарзі апелянт наполягає на тому, що отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за принципом «мовчазної згоди), оскільки відповідач тривалий час зволікав з наданням дозволу, не повідомляв про відмову у наданні дозволу та не навів вичерпних мотивів такої відмови. Окрім того, позивач вважає, що охоронна зона пам`яток археології міста Черкаси, заповідна територія «Черкаські берегові схили», історико-археологічна зона «Стародавні Черкаси», зона городища «Замкова гора», зона регулювання забудови, право проходу та проїзду є лише обмеженнями на земельній ділянці, однак в силу приписів Земельного кодексу України не є перешкодою у передачі земельної ділянки у власність.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2022 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Черкаською міською радою подано письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що листом Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради від 10.09.2019 №66310-з позивача повідомлено, що його заява від 20.08.2019 розглянута, підготовлено відповідний проект рішення, який буде розглянутий на засіданні сесії Черкаської міської ради із земельних питань. Надалі 23.09.2019 позивач подав заяву про залишення без розгляду та повернення для доопрацювання справи №66310-з та листом від 23.09.2019 повідомив, що між ним та ФОП ОСОБА_2 укладено договір по розробці документації із землеустрою щодо розроблення документації із землеустрою по відведенню земельної ділянки у власність в АДРЕСА_1 без надання дозволу.

У подальшому оскаржуваним рішенням позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеуцстрою щодо відведення земельної ділянки по зазначеній адресі, оскільки відповідно до витягу з містобудівної документації м. Черкаси на визначення обмежень у використанні території для містобудівних потреб від 16.08.2021 №17085-01-14 та відповідно до містобудівної документації «Внесення змін до генерального плану м. Черкаси (Актуалізація)», затвердженої рішенням Черкаської міської радивід 13.05.2021 №5-318 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 наявні містобудівні обмеження, а саме: охоронна зона пам`яток археології міста Черкаси, заповідна територія «Черкаські берегові схили», історико-археологічна зона «Стародавні Черкаси», зона городища «Замкова гора», зона регулювання забудови, право проходу та проїзду.

Відповідач вважає рішення суду першої інстанції правильним, а обставини справи встановленими повно та об`єктивно, просить залишити його без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.08.2019 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради від 10.09.2019 №663Ю-з позивача повідомлено, що його заява від 20.08.2019 розглянута та вказано, що Управлінням земельних ресурсів та землеустрою департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради підготовлено відповідний проект рішення, який після відповідних погоджень буде розглянутий на засіданні сесії Черкаської міської ради із земельних питань.

Окрім того, в матеріалах справи (а.с.62) міститься копія листа Управління планування та архітектури Черкаської міської ради до ОСОБА_1 від 05.08.2019 №55866-в, у якому зазначено, що земельна ділянка, яка пропонується позивачем для оформлення, має містобудівні обмеження та обтяження землекористування, а саме: пов`язані із розташуванням земельної ділянки в межах об`єднаної зони охорони пам`яток археології та заповідної території «Черкаські берегові схили»; частина земельної ділянки є внутрішньоквартальним проїздом; пов`язані із реалізацією містобудівної документації.

Окрім того Управлінням повідомлено, що Генеральним планом міста, затвердженим рішенням Черкаської міської ради від 29.12.2011 №3-305, на вищезазначеній земельній ділянці передбачена територія зелених насаджень загального користування, а земельна ділянка належить до рекреаційної зони озеленених територій загального користування «Р-Зп», в якій не передбачено будівництво житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Також, 23.09.2019 позивач звернувся із заявою про залишення без розгляду та повернення на доопрацювання справи №663Ю-з від 20.08.2019, після чого листом від 23.09.2019 позивач повідомив Черкаську міську раду, що між ним та ФОП ОСОБА_2 укладено договір від 23.09.2019 по розробці документації із землеустрою щодо розроблення документації із землеустрою по відведенню земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 без надання дозволу із застосуванням принципу «мовчазної згоди».

Надалі, рішенням Черкаської міської ради від 20.01.2022 №17-70 позивачу відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по зазначеній вище адресі та відмовлено у передачі земельної ділянки, оскільки відповідно до витягу з містобудівної документації міста Черкаси на визначення обмежень у використанні території для містобудівних потреб від 16.08.2021 №17085-01-14 та згідно з містобудівною документацією "Внесення змін до генерального плану міста Черкаси (Актуалізація)", затвердженною рішенням Черкаської міської ради від 13.05.2021 №5-318 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 наявні містобудівні обмеження: охоронна зона пам`яток археології міста Черкаси, заповідна територія «Черкаські берегові схили», історико-археологічна зона «Стародавні Черкаси», зона городища «Замкова гора»,зона регулювання забудови, право проходу та проїзду.

Такі обставини зумовили звернення позивача до суду з адміністративним позовом.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції від 11 квітня 2022 року, колегія суддів бере до уваги наступне.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, зокрема, особистого селянського господарства подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частинами сьомою, дев`ятою, десятою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Водночас ухвалення рішення є результатом певної правової процедури, яка йому передує.

На підставі частини першої статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

З аналізу викладеного слідує, що питання надання дозволу на розробку проекту землеустрою тощо, відповідач має вирішувати за наслідками розгляду відповідного клопотання на пленарному засіданні.

Як вже встановлено колегією суддів вище, на заяву ОСОБА_1 від 20.08.2019 відповідачем надано відповідь листом Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради від 10.09.2019 №663Ю-з, у якому повідомлено, що заява від 20.08.2019 розглянута, вказано, що Управлінням земельних ресурсів та землеустрою департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради підготовлено відповідний проект рішення, який після відповідних погоджень буде розглянутий на засіданні сесії Черкаської міської ради із земельних питань.

Окрім того, в матеріалах справи (а.с.62) міститься копія листа Управління планування та архітектури Черкаської міської ради до ОСОБА_1 від 05.08.2019 №55866-в, у якому зазначено, що земельна ділянка, яка пропонується позивачем для оформлення, має містобудівні обмеження та обтяження землекористування (перераховано які саме).

Відтак, подальші дії щодо укладення договору від 23.09.2019 із ФОП ОСОБА_2 по розробці документації із землеустрою щодо розроблення документації із землеустрою по відведенню земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 без надання дозволу із застосуванням принципу «мовчазної згоди», позивач вчиняв, будучи обізнаним про наявність містобудівних обмежень та обтяжень землекористування по вказаній адресі, а також за відсутності рішення Черкаської міської ради стосовно його заяви від 20.08.2019.

За таких обставин колегія суддів вважає, що Черкаська міська рада правильно та обгрунтовано повідомила позивача листом від 27.11.2019 №66310-з про відсутність підстав для застосування принципу "мовчазної згоди".

Таким чином рішенням Черкаської міської ради від 20.01.2022 №17-70 правомірно відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та відмовлено у її передачі у зв`язку з наявністю містобудівних обмежень за наявності порушень частини сьомої статті 118 ЗК України (невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

У сукупності наведеного, колегія суддів зазначає, що позивачем не спростовано висновків суду першої інстанції, не надано належних, достатніх та переконливих доказів у підтримку своєї позиції, як і не доведено порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки колегія суддів доводи апеляційної скарги відхиляє, не змінює та не скасовує рішення суду першої інстанції, відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись статтями 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляціний адміністративний суд у складі колегії суддів,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2022 року у справі №580/1030/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О. Костюк

О.Є. Пилипенко