Справа № 320/1196/22
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

11 липня 2022 року м. Київ № 320/1196/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши позовну заяву

Військової частини А 2167

до ОСОБА_1

про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась військова частина НОМЕР_1 з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 матеріальну шкоду в сумі 28 233, 74 грн.

Відповідно до вимог частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Судом під час вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлено недоліки позовної заяви, у зв`язку із чим ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали, для усунення недоліків, про які вказано в ухвалі, а саме шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та доказів на підтвердження обставин, що свідчать про існування обставин, що об`єктивно перешкоджали позивачу своєчасно реалізувати право на звернення до суду.

06.07.2022 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви військової частини НОМЕР_1. Позивач просить суд поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом про стягнення з ОСОБА_2 на користь військової частини НОМЕР_1 збитків та вважати, що вказаний строк пропущений з поважних причин. Так позивач вказав, що згідно Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні діє особливий період. В постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі N 205/1993/17-ц (касаційне провадження N 61-1664св 17) установлено, що особливий період діє в Україні від 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 N 303/2014 «Про часткову мобілізацію» (Указ N 303/2014). Також у цій справі наголошується, що Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.

Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій

Позивач - це військова частина, тому з моменту оголошення особливого військова частина НОМЕР_1 бере безпосередню участь в операції об`єднаних сил, забезпеченні її проведенні. Особовий склад військової частини постійно знаходиться на Сході України. А тому позов не було вчасно подано до суду. На даний час військова частина НОМЕР_1 приймає участь у війні з Російською федерацією. За вказаних обставин позивач просить визнати причини пропуску звернення до суду поважними.

Розглянувши заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду та письмові пояснення щодо обґрунтування пропуску такого строку, суд зазначає таке.

Залишаючи дану позовну заяву без руху, суд в ухвалі від 07.02.2022 вказав, що відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

У позовній заяві позивач зазначив, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1387 від 30 серпня 2005 року про результати документальної перевірки служби ПММ військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 притягнуто до матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі, з урахуванням кратності на суму 4878,99 грн.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 за №335 від 20.02.2006 року, про результати перевірки наявності матеріальних засобів служби ПММ у підрозділах 1 механізованого батальйону, притягнуто до матеріальної відповідальності відповідача на суму 2025,65 грн. з урахуванням кратності складає 6076,95 грн.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2006 року, про відшкодування збитків по факту виявленої нестачі матеріальних засобів під час прийому посади начальником штабу 1 механізованого батальйону майором ОСОБА_3 , виявлена нестача майна. Вказана нестача виникла через порушення вимог ст. ст. 119,120 Статуту внутрішньої служби ЗСУ старшим лейтенантом ОСОБА_1 , який не стежив за наявністю і правильною експлуатацією, збереженням і обслуговуванням техніки, озброєння, спорядження, речового та іншого майна у взводі і своєчасно не проводив їх огляд і перевірку наявності. Відповідача притягнуто до повної матеріальної відповідальності на суму 17277,00 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у проміжок часу, зокрема серпня 2005 - червня 2006 року було прийнято накази у яких відображено відомості щодо притягнення до матеріальної відповідальності ОСОБА_1 , відтак фактично командир військової частини був обізнаний про порушення прав військової частини.

При цьому, з даним позовом до суду військова частина НОМЕР_1 звернулася 31.12.2021 що підтверджується відомостями відбитку штемпелю на конверті у якому надійшов позов до суду. Суд зазначає, що строк звернення позивача до суду з вимогою про стягнення коштів з ОСОБА_1 пропущено, оскільки позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду, а зі змісту позовної заяви судом не встановлено поважних причин його пропуску.

Слід зазначити, що судом не приймаються до уваги доводи позивача про те, що позивачем з поважних причин пропущено строк звернення до суду, оскільки доводи позивача про те, що з 2014 року в Україні діє особливий період і військова частина бере безпосередню участь в операції об`єднаних сил та постійно знаходиться на сході України, вказують лише на те, що з 2014 року в Україні діє особливий період. Позивачем не надано до суду доказів стосовно того, що увесь склад військової частини знаходиться поза місцем постійного знаходження.

Крім того, суд зауважує, що позивачем не надано до суду доказів того, що у проміжок 2006- 2014 років до введення в Україні особливого стану військовою частиною НОМЕР_2 вчинялися будь-які дії щодо звернення до суду з даним позов. При цьому проміжок часу тривалістю більше ніж 7 років був більш ніж достатнім для звернення до суду з даним позовом ще до початку особливого періоду в Україні запровадженого в 2014 році.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що викладені позивачем в обґрунтування заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду обставини не є поважними.

Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

При цьому слід враховувати, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (рішення Європейського суду з прав людини від 21.02.1986 справа «Стаббігс та інші проти Великобританії»).

Будь-яких інших належним та допустимих доказів неможливості звернутись до суду за захистом порушеного права у строк, визначений чинним законодавством України, позивачем не надано.

Відтак, суд дійшов висновку, що заява позивача про поновлення пропущеного строку не містить поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Пунктом 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно пунктів 1 та 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Беручи до уваги ту обставину, що позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про існування обставин, що об`єктивно перешкоджали йому звернутись з даним позовом до суду у межах строків, встановлених законом, а судом з позовної заяви та доданих до неї матеріалів не встановлено підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає поверненню.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню позивача до суду з подібним позовом після того, як перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, керуючись статтями 121-123, 161, 169, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

1. Позовну заяву військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, - повернути позивачеві.

2. Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Панова Г. В.