Справа № 600/7374/21-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/7374/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маренич І.В.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

29 червня 2022 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сторчака В. Ю. Смілянця Е. С. ,

за участю: секретаря судового засідання: Шпикуляка Ю.В.

представника позивача: Керницької І.Р.

представника відповідача: Сірман Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом Колективного проектно-кошторисного бюро побуту до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2021 року Колективне проектно-кошторисне бюро побуту звернулося до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради (далі ІДАБК Чернівецької міської ради), в якому просило:

-визнати протиправною та скасувати відмову ІДАБК Чернівецької міської ради від 09.12.2021, реєстраційний номер ЧВ81 у видачі Колективному проектно-кошторисному бюро побуту дозволу на виконання будівельних робіт щодо об`єкта "Будівництво багатоквартирних житлових будинків з об`єктами громадського обслуговування та паркінгом" за адресою: Чернівецька обл., м. Чернівці, вулиця Шептицького Андрея Митрополита, 7;

-зобов`язати ІДАБК Чернівецької міської ради Чернівецької міської ради видати Колективному проектно-кошторисному бюро побуту дозвіл на виконання будівельних робіт щодо об`єкта "Будівництво багатоквартирних житлових будинків з об`єктами громадського обслуговування та паркінгом" за адресою: Чернівецька обл., м. Чернівці, вулиця Шептицького Андрея Митрополита, 7.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року позов задоволено:

-визнано протиправною та скасовано відмову ІДАБК Чернівецької міської ради від 09.12.2021, реєстраційний номер ЧВ81 у видачі Колективному проектно-кошторисному бюро побуту дозволу на виконання будівельних робіт щодо об`єкта "Будівництво багатоквартирних житлових будинків з об`єктами громадського обслуговування та паркінгом" за адресою: Чернівецька обл., м.Чернівці, вулиця Шептицького Андрея Митрополита, 7;

-зобов`язано ІДАБК Чернівецької міської ради видати Колективному проектно-кошторисному бюро побуту дозвіл на виконання будівельних робіт щодо об`єкта "Будівництво багатоквартирних житлових будинків з об`єктами громадського обслуговування та паркінгом" за адресою: Чернівецька обл., м. Чернівці, вулиця Шептицького Андрея Митрополита, 7.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

13.05.2022 від позивача, через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала апеляційну скаргу та просить її задовольнити. В свою чергу, представник позивача заперечила стосовно задоволення апеляційної скарги і просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що Колективне проектно-кошторисне бюро побуту є користувачем (орендарем) земельної ділянки загальною площею 0,2532 га, кадастровий номер :04:003:0017, що розташована за адресою: вул. Митрополита Андрея Шептицького,7 в м.Чернівці, для будівництва та обслуговування багатофункціональної будівлі з підземним паркінгом, на підставі укладеного між Чернівецькою міською радою та Проектно-кошторисним бюро Договору оренди землі №4190 від 29.10.2007.

29.11.2021 позивач подав до ІДАБК Чернівецької міської ради через систему-Реєстр будівельної діяльності заяву та необхідні документи для отримання дозволу на виконання будівельних робіт щодо об`єкта "Будівництво багатоквартирних житлових будинків з об`єктами громадського обслуговування та паркінгом" за адресою: Чернівецька обл., м. Чернівці, вулиця Шептицького Андрея Митрополита, 7.

09.12.2021 відповідачем прийнято рішення ЧВ81 про відмову у видачі Колективному проектно-кошторисному бюро побуту дозволу на виконання будівельних робіт щодо об`єкта "Будівництво багатоквартирних житлових будинків з об`єктами громадського обслуговування та паркінгом" за адресою: Чернівецька обл., м. Чернівці, вулиця Шептицького Андрея Митрополита, 7.

При цьому, ІДАБК Чернівецької міської ради визначено такі підстави відмови позивачу у видачі дозволу на виконання будівельних робіт:

-неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу дозволу, а саме: не в повному обсязі подано проектну документацію на будівництво, розроблену та затверджену в установленому законодавством порядку, чим порушено пункт 28 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466; проектна документація не погоджена центральним органом охорони культурної спадщини, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадини, чим порушено вимоги пункту 14 ч. 2 статті 5 Закону України "Про охорону культурної спадщини";

-невідповідність об`єкта проектній документації на будівництво такого об`єкта та/або вимогам будівельних норм, стандартів і правил, а саме: житловий будинок (поз. 1 на генплані) в осях 2/Г-Д запроектовано з не дотриманням вимог таблиці 1 додатку 3.1 (обов`язковий) ДБН 360-92 "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень".

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Колективне проектно-кошторисне бюро побуту звернулося до суду із вказаним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для його задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлює Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VI (далі Закон № 3038-VI) управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Статтею 26 Закону №3038-VІ визначено, що забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 4-1) проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування); 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 34 Закону №3038-VI замовник має право виконувати будівельні роботи після:

1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю-щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України;

3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (ССЗ) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля".

Зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

Процедура виконання будівельних робіт регулюється приписами статті 37 Закону № 3038-VI.

Так, частинами 1 та 2 статті 37 Закону № 3038-VI врегульовано, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля", підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Дозвіл на виконання будівельних робіт видається органами державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Частиною 3 статті 37 Закону №3038-VI визначено, що для отримання дозволу подається заява, до якої додаються:

1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію;

2) копія розпорядчого документа щодо комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду у разі здійснення комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності (замість копії документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою);

3) проектна документація на будівництво, розроблена та затверджена в установленому законодавством порядку;

4) копія документа, що посвідчує право власності на будинок чи споруду, або згода його власника, засвідчена у встановленому законодавством порядку, на проведення будівельних робіт у разі здійснення реконструкції, реставрації чи капітального ремонту;

5) копії документів про призначення осіб, відповідальних за виконання будівельних робіт, та осіб, які здійснюють авторський і технічний нагляд;

6) інформація про ліцензію, що дає право на виконання будівельних робіт, та кваліфікаційні сертифікати;

7) результати оцінки впливу на довкілля у випадках, визначених Законом України "Про оцінку впливу на довкілля". Копія документа, що посвідчує право власності чи користування Земельною ділянкою, копія договору суперфіцію або копія документа, що посвідчує право власності на будинок чи споруду, не подається у разі, якщо державна реєстрація такого права здійснювалася у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У цьому випадку інформація про документ, який посвідчує відповідне речове право, зазначається у заяві про видачу дозволу на виконання будівельних робіт.

Видача дозволу на виконання будівельних робіт здійснюється з використанням Реєстру будівельної діяльності. У заяві про видачу дозволу на виконання будівельних робіт та у Реєстрі будівельної діяльності зазначається, зокрема, така інформація:

1) кадастровий номер земельної ділянки (для земельних ділянок, право власності чи користування на які виникло до 2004 року,-за наявності) або відмітка про випадок, визначений частиною четвертою статті 34 цього Закону та/або частиною першою статті 12-1 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи"; 2) реєстраційний номер містобудівних умов та обмежень, технічних умов у Реєстрі будівельної діяльності; 3) реєстраційний номер звіту про результати експертизи проектної документації на будівництво об`єкта в Реєстрі будівельної діяльності; 4) реєстраційний номер енергетичного сертифіката в Реєстрі будівельної діяльності; 5) ідентифікатор об`єкта будівництва (закінченого будівництвом об`єкта) (у заяві про видачу дозволу зазначається для об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор об`єкта будівництва (закінченого будівництвом об`єкта) до подання заяви); 6) відомості про складові частини об`єкта (квартири, вбудовані чи вбудовано-прибудовані житлові та нежитлові приміщення в будинку, будівлі, споруді, гаражні бокси, машиномісця, інші житлові та нежитлові приміщення, які після прийняття об`єкта в експлуатацію є самостійними об`єктами нерухомого майна).

У день виготовлення з використанням Реєстру будівельної діяльності дозволу на виконання будівельних робіт програмні засоби електронної системи забезпечують автоматичне направлення до органу з присвоєння адреси повідомлення про необхідність присвоєння адреси об`єкту нового будівництва.

Порядок видачі та анулювання дозволу на виконання будівельних робіт визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 37 Закону №3038-VІ).

В силу ч. 4 ст. 37 Закону №3038- VІ підставою для відмови у видачі дозволу на виконання будівельних робіт є: 1) неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу такого дозволу; 2) невідповідність поданих документів вимогам законодавства; 3) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах; 4) результати оцінки впливу на довкілля у випадках, визначених Законом України "Про оцінку впливу на довкілля".

Рішення про видачу або анулювання дозволу на виконання будівельних робіт може бути розглянуто у порядку нагляду центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (без права видачі дозволу), або оскаржено до суду.

Механізм набуття права на виконання підготовчих та будівельних робіт визначає Порядок виконання підготовчих та будівельних робіт, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2015 року № 747, далі - Порядок №466).

Так, згідно пунктів 27, 28 Порядку №466 дозвіл видається на безоплатній основі відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю з використанням Реєстру будівельної діяльності.

Замовник (його уповноважена особа) подає до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю заяву через електронний кабінет.

До заяви додаються: копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію; копія розпорядчого документа щодо комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду у разі здійснення комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності (замість копії документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою); проектна документація на будівництво, розроблена та затверджена в установленому законодавством порядку; копія документа, що посвідчує право власності на будинок чи споруду, або згода його власника (співвласників), засвідчена у встановленому законодавством порядку, на проведення будівельних робіт у разі здійснення реконструкції, реставрації чи капітального ремонту; копії документів про призначення осіб, відповідальних за виконання будівельних робіт, та осіб, які здійснюють авторський і технічний нагляд; інформація про інженера-консультанта (у разі його залучення); інформація про ліцензію, що дає право на виконання будівельних робіт, та кваліфікаційні сертифікати; результати оцінки впливу на довкілля у випадках, визначених Законом України "Про оцінку впливу на довкілля".

Копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, копія договору суперфіцію або копія документа, що посвідчує право власності на будинок чи споруду, не подається у разі, коли державна реєстрація такого права здійснювалася у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У цьому випадку інформація про документ, який посвідчує відповідне речове право, зазначається у заяві про видачу дозволу на виконання будівельних робіт.

Під час подання заяви через електронний кабінет автоматично програмними засобами здійснюється аналіз даних, зазначених у заяві та поданих документах, на їх повноту, відповідність формату, логічність та достовірність. За результатами такого аналізу формується чек-лист, до якого включається перелік питань, що підлягають перевірці посадовою особою органу архітектурно-будівельного контролю, для прийняття рішення щодо видачі дозволу або відмови у його видачі.

Пунктами 29,30 Порядку №466 встановлено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви: видає дозвіл на виконання будівельних робіт або відмовляє у його видачі з використанням Реєстру будівельної діяльності; під час видачі дозволу на виконання будівельних робіт проставляє відмітку про місцезнаходження об`єкта будівництва на картографічній основі (у разі коли така відмітка не проставлена на картографічній основі до видачі дозволу).

Підставою для відмови у видачі дозволу на виконання будівельних робіт є: неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу такого дозволу; невідповідність поданих документів вимогам законодавства: невідповідність цільового призначення земельної ділянки; наявність у поданих документах порушень містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, зокрема дотримання вимог висотності (блакитна лінія), щільності населення, планувальні обмеження (охоронні зони пам`яток культурної спадщини, межі історичних ареалів, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання, охоронні зони об`єктів природно-заповідного фонду, прибережні захисні смуги, зони санітарної охорони), дотримання охоронних зон об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури та об`єктів підвищеної небезпеки (червоні та жовті лінії), а також зелених насаджень (зелена лінія); виявлення недостовірних відомостей у поданих документах; результати оцінки впливу на довкілля у випадках, визначених Законом України "Про оцінку впливу на довкілля".

Згідно з пунктом 31 Порядку №466 відмова у видачі дозволу на виконання будівельних робіт створюється органом державного архітектурно-будівельного контролю з використанням Реєстру будівельної діяльності. У день створення з використанням Реєстру будівельної діяльності відмови у видачі дозволу на виконання будівельних робіт програмні засоби забезпечують її автоматичне подання до електронного кабінету відповідного замовника. Замовник може після усунення недоліків, що спричинили прийняття рішення про відмову у видачі дозволу на виконання будівельних робіт, повторно звернутися до органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо видачі такого дозволу. Відмова у видачі дозволу на виконання будівельних робіт оприлюднюється на порталі електронної системи автоматично програмними засобами в день її створення.

Під час апеляційного розгляду з`ясовано, що підставами для відмови позивачу у видачі дозволу на виконання будівельних робіт відповідачем зазначено:

1) неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу дозволу, а саме: не в повному обсязі подано проектну документацію на будівництво, розроблену та затверджену в установленому законодавством порядку, чим порушено пункт 28 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466; проектна документація не погоджена центральним органом охорони культурної спадщини, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадини, чим порушено вимоги пункту 14 частини другої статті 5 Закону України "Про охорону культурної спадщини";

2) невідповідність об`єкта проектній документації на будівництво такого об`єкта та/або вимогам будівельних норм, стандартів і правил, а саме: житловий будинок (поз. 1 на генплані) в осях 2/Г-Д запроектовано з не дотриманням вимог таблиці 1 додатку 3.1 (обов`язковий) ДБН 360-92 "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень".

В той же час, на переконання представника Колективного проектно-кошторисного бюро побуту підстави відмови, на які посилається контролюючий орган є необгрунтованими та формальними, а відтак відмова в наданні дозволу не може вважатися правомірною.

В свою чергу, колегія судів, надаючи правову оцінку доводам сторін у даній справі, виходить із наступного.

Відповідно до п. 9 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011 р. №45 (у редакції наказу від 23.03.2012 р. №122), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2011 р. (далі Порядок №45, чинний на момент виникнення спірних правовідносин) проектна документації на будівництво об`єктів розробляється з урахуванням вимог містобудівної документації, вихідних даних на проектування та дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, у тому числі вимог доступності для інвалідів та інших маломобільних груп населення. При проектуванні об`єктів експериментального будівництва враховується також індивідуальні технічні вимоги та вимоги державних будівельних норм щодо науково-технічного супроводу. Проектування виконується на об`єкт будівництва у цілому або за чергами, а також із виділенням пускових комплексів, які можуть забезпечити випуск продукції чи надання послуг частково до повної проектної потужності, якщо це передбачено завданням на проектування. У цьому разі перша стадія проектування, яка схвалюється (затверджується), розробляється в цілому на об`єкт з розподілом по частинах будівництва, розроблення наступної стадії проектування може здійснюватися по кожній окремій частині.

Пунктом 10 Порядку №45 визначено, що склад та зміст проектної документації об`єктів будівництва на всіх стадіях проектування визначаються згідно з будівельними нормами і мають бути достатніми для оцінки проектних рішень та їх реалізації.

П. 3, 4, 4.1 Порядку №45 для забезпечення проектування об`єкта будівництва замовник повинен надати генпроектувальнику (проектувальнику) вихідні дані на проектування. Основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування. Завдання на проектування об`єктів будівництва складається з урахуванням вимог державних будівельних норм ДБН А.2.2-3:2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво" і затверджується замовником за погодженням із генпроектувальником (проектувальником).

ДБН А.2.2-3:2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво" встановлюють склад та зміст проектної документації на нове будівництво, реконструкцію, капітальний ремонт та технічне переоснащення будинків, будівель, споруд будь-якого призначення, їх комплексів або їх частин, лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури. Додаток "Д" до ДБН А.2.2-3:2014 визначає Склад проекту (затверджувальної частини РП) на будівництво об`єктів невиробничого призначення.

При цьому, як вірно звернуто увагу судом першої інстанції, додаток Д до ДБН А.2.2-3:2014 містить довідковий перелік пунктів, які формують склад проекту на проектування відповідно до особливостей об`єктів будівництва не виробничого призначення та відповідно до п. 8.4 ДБН А.2.2-3:2014 Склад та зміст розділів РП з капітального ремонту об`єктів, наведених у додатках Д та Е, може зменшуватись залежно від технічної та технологічної складності робіт, а відтак не включення певних пунктів до складу проекту не є порушенням та не може нести негативних наслідків для позивача в частині можливості отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Також ДБН А.1.1-2-93 "Система стандартизації та нормування в будівництві. Порядок розробки, вимоги до побудови, викладу та оформлення нормативних документів ДБН" встановлено вимоги до розробки державних та галузевих будівельних норм. Документом передбачено, що Додатки до норм можуть бути обов`язковими, рекомендованими та довідковими. Ступінь обов`язковості додатка вказується на його першій сторінці під словом "Додаток".

Таким чином, додаток Д до ДБН А.2.2-3:2014 є довідковим, про що зазначено на його першій сторінці. Довідково-інформаційна документація носить допоміжний характер відповідно до організаційно-розпорядчої документації. Документи цієї системи відіграють службову роль по відношенню до організаційно-правових та розпорядчих документів. Довідково-інформаційні документи не містять доручень, не зобов`язують їх виконувати, як розпорядчі документи, а вимагають дані, на підставі яких приймаються відповідні рішення, тобто ініціюють управлінське рішення, дозволяють вибрати той чи інший спосіб управлінського впливу.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції в тій частині, що відповідачем не зазначено у відзиві та не надано до суду доказів на підтвердження того, що розроблена та затверджена проектна документація не відповідає положенням законодавства або вимогам містобудівної документації, будівельних норм, стандартів та правил, а лише зазначено, що проектна документація подана не у повному обсязі. Позначка додатку "Довідковий" означає, що саме автор Робочого проекту визначає обсяг його розділів і не може бути встановлене порушення норми, яка має багаторівневе застосування.

Отже, посилання відповідача на подання проектної документації на будівництво не в повному обсязі, тобто без дотримання довідкового Додатку Д до ДБН А.2.2-3:2014 є неправомірним та не ґрунтується на правильному застосуванні правових норм.

Надаючи правову оцінку доводам ІДАБК Чернівецької міської ради в частині щодо неподання Колективним проектно-кошторисним бюро побуту документів, необхідних для прийняття рішення про видачу дозволу, колегія суддів виходить зі слідуючого.

У п.14 ст.5 Закону України "Про охорону культурної спадщини" закріплено, що погодження програм та проектів містобудівних, архітектурних та ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт на пам`ятках національного значення, їх територіях, в історико-культурних заповідниках, на історико-культурних заповідних територіях, у зонах охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, а також програм і проектів, реалізація яких може позначитися на об`єктах культурної спадщини належить до повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини.

В свою чергу, частиною 3 ст. 37-2 вказаного Закону передбачено, що проведенню містобудівних та ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт на об`єкті всесвітньої спадщини, його території, в буферній зоні передує інформування Комітету всесвітньої спадщини ЮНЕСКО.

Рекомендації Комітету всесвітньої спадщини ЮНЕСКО щодо проектів містобудівних, архітектурних та ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт на об`єкті всесвітньої спадщини, його території, в буферній зоні є обов`язковими для виконання при проведенні таких робіт.

Головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини є Міністерство культури та інформаційної політики України, відповідно до Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2019 №885.

Так, містобудівною документацією "Коригування історико-архітектурного опорного плану і проекту зон охорони пам`яток та визначення меж і режимів використання історичних ареалів м. Чернівці", затвердженою рішенням Чернівецької міської ради від 28.02.2007 р. №252 та наказом Міністерства культури і туризму України від 16.06.2007 р. №661/0/1607 визначено три історичні ареали в межах міста Чернівців, а саме: Центральний історичний ареал площею 550,05 га, історичний ареал "Гореча" площею 17,39 га та історичний ареал "Садгора" площею 14,66 га.

Рішенням 35 сесії Комітету всесвітньої спадщини відповідно до Конвенції про охорону всесвітньої спадщини, навколо включеного до Списку всесвітньої спадщини об`єкта ЮНЕСКО Резиденції митрополитів Буковини і Далмації у Чернівцях затверджено охоронну буферну зону загальною площею 244, 85 га.

Отже, територія за адресою вул. Шептицького Андрея Митрополита, 7 знаходиться в межах Центрального історичного ареалу м.Чернівців та в межах охоронної буферної зони включено до Списку всесвітньої спадщини об`єкта ЮНЕСКО Резиденції митрополитів Буковини і Далмації у Чернівцях.

На замовлення Колективного проектно-кошторисного бюро побуту розроблено проект будівництва по вул. А.Шептицького,7 в м.Чернівці, який 19.08.2016 отримав позитивний висновок експертизи, у якому зазначено, що проект розроблений відповідно до вихідних даних на проектування з дотриманням вимог до міцності, надійності та довговічності об`єкта будівництва, його експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення, санітарного та епідеміологічного благополуччя населення; охорони праці; екології; пожежної безпеки та енергозбереження.

29.05.2018 позивач звернувся до Міністерства культури України із заявою про погодження проекту будівництва по вул. А. Шептицького, 7 в м.Чернівці, за результатами розгляду якої отримав повідомлення, що останнє повернеться до можливості погодження лише після отримання позитивного висновку від ЦВС ЮНЕСКО (лист вих.№845/10-2/72-18 від 13.08.2018р.).

В подальшому Міністерство культури та інформаційної політики України листом від15.07.2021 №8163/6.11.3 проінформувало Колективне проектно-кошторисне бюро побуту про опрацювання листа Міністерства закордонних справ України від 13.07.2021 № 413/14-194/087-48985, яким було надіслано технічну оцінку ІКОМС щодо проекту будівництва багатоквартирних житлових будинків із об`єктами громадського обслуговування та паркінгом по вул. А.Шептицького, 7 в м Чернівці, а також повідомлено, що надіслано отриману технічну оцінку замовнику містобудівного перетворення.

За інформацією позивача та відповідно матеріалів справи станом на 03.11.2021 будь-яких повідомлень від Міністерства культури та інформаційної політики України щодо розгляду листа Колективного проектно-кошторисного бюро побуту вих.№29/05 від 29.05.2018 щодо погодження проекту будівництва, підприємством не отримано.

За визначенням, наведеним у ст.1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", принцип мовчазної згоди-принцип, згідно з яким суб`єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

Частиною 6 статті 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" врегульовано, що якщо у встановлений законом строк суб`єкту господарювання не видано документ дозвільного характеру або не прийнято рішення про відмову у його видачі, через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб`єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

В силу вимог ст.ст. 4,10 Закону України "Про адміністративні послуги" суб`єкт, який надає адміністративну послугу зобов`язаний дотримуватися принципів законності та юридичної визначеності, відкритості та прозорості, оперативності та своєчасності, неупередженості та справедливості, а граничний строк надання адміністративної послуги не може перевищувати 30 календарних днів з дня подання суб`єктом звернення заяви та документів, необхідних для отримання послуги.

П. 1 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання застосування принципу мовчазної згоди" від 27.01.2010 р. №77 регламентовано, що у разі ненадання у визначений законом строк суб`єкту господарювання документа дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі суб`єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без одержання документа дозвільного характеру через 10 робочих днів з дня закінчення строку, встановленого для видачі документа дозвільного характеру або прийняття рішення про відмову в його видачі, на підставі копії опису прийнятих документів з відміткою про дату їх прийняття.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що передумовою для виникнення в підприємства права застосувати принцип "мовчазної згоди" є факт бездіяльності дозвільного органу, а також наявність таких умов: надання підприємством усіх визначених законом документів для одержання дозволу; закінчення строку розгляду наданих документів (10 робочих днів із дня подання заяви); відсутність відповіді суб`єкта владних повноважень по суті поданої заяви. При цьому, за умови подання суб`єктом господарювання повного пакету документів, у нього виникає право на застосування принципу мовчазної згоди.

Подібна правова позиція щодо застосування принципу "мовчазної згоди" викладена у постановах Верховного Суду від 03.04.2020 р. у справі №640/21505/18, від 05.09.2018 р. у справі №826/11460/17, від 10.01.2019 р. у справі №813/3145/16, від 13.02.2019 р. у справі №826/16335/17, від 21.03.2019 р. у справі №817/498/17, від 16.05.2019 р. у справі №818/600/17, від 21.08.2019 р. у справі №826/25865/15, від 13.02.2019 р. у справі №826/16335/17 та від 21.08.2019 р. у справі №826/25865/15, від 23.11.2021 у справі №580/704/21, від 09.11.2021 у справі №823/2592/18, від 14 .07.2021 у справі № П/811/137/18, від 22.10.2021 у справі № 826/11256/18, від 27.09.2021 у справі № 380/8727/20 та від 30.09.2021 у справі №489/2627/16-а.

Зважаючи на викладене, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що безпідставне та протиправне відтермінування суб`єктом владних повноважень прийняття рішення про видачу або відмову у видачі документу дозвільного характеру є прихованою формою відмови у видачі такого документу та прямо суперечить принципу правової визначеності, на забезпечення якого законом саме і встановлені темпоральні обмеження у прийнятті рішень державою в особі її уповноважених органів.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 18.10.2018 у справі №813/4989/17 та від 27.09.2021 у справі № 380/8727/20.

У цій справі колегія суддів також бере до уваги позицію Європейської комісії за демократію через право (Доповідь Венеціанської комісії № 512/2009 Про верховенство права (Venice Commission: the Rule of Law), що була прийнята на 86-му пленарному засіданні 25-26 березня 2011 року; пункти 11, 12 та 45), яка виходить з того, що у першій половині ХХ ст. верховенство права стало надзвичайно спірною концепцією тому, що архітектори держави загального добробуту тлумачили заперечення дискреційних повноважень влади, як заперечення ним державного втручання. В умовах суспільства, що стає все складнішим, дискреція розглядається як необхідний чинник прийняття рішень. Від середини ХХ ст. досягнуто порозуміння між концепцією верховенства права та питанням дискреційних повноважень. Дискрецію як таку було сприйнято. Проте її слід обмежувати буквою та метою закону, яким повноваження надаються, а так само іншими елементами верховенства права, приміром, шляхом забезпечення кожному доступу до справедливих процедур у безсторонньому та незалежному суді та шляхом застосування закону послідовно і однаково до всіх і у спосіб, позбавлений свавільності та не позбавлений здорового глузду. Комісія зауважує, що застосовуючи формулу accordance to the law ( відповідність закону ), ЄСПЛ загалом вимагає лише того, щоб владна дія держави спиралася на юридичну норму, існуючий зв`язок між демократією та верховенством права гарантував те, що певні дискреційні повноваження держави щодо обмеження прав людини були визначені законом (див.: Case of Iordachi and Others v. Moldova, заява № 25198/02). Також Комісія виходить з того, що потреба у визначеності не означає, що органові, який ухвалює рішення, не повинні надаватись дискреційні повноваження (де це необхідно) за умови наявності процедур, що унеможливлюють зловживання ними; у цьому контексті закон (a law), яким надаються дискреційні повноваження певному державному органові, повинен вказати чітко і зрозуміло на обсяг такої дискреції; не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади; отже, закон повинен вказати на обсяг будь якої такої дискреції та на спосіб її здійснення із достатньою чіткістю, аби особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій влади.

Як було зазначено вище, 29.05.2018 позивач звернувся до Міністерства культури України із заявою про погодження проекту будівництва по вул. А. Шептицького, 7 м. Чернівці. 31.05.2018 Міністерство культури України повідомило останнього, що подані матеріали опрацьовано та взято до уваги, однак зважаючи на розташування об`єкта реконструкції в охоронній (буферній) зоні об`єкту всесвітньої спадщини "Резиденція митрополитів Буковини та Далмації", Міністерство повернеться до розгляду можливості їх погодження лише після отримання позитивного висновку ЦВК ЮНЕСКО.

Листом від 15.07.2021 Міністерство культури та інформаційної політики України повідомило Колективне проектно-кошторисне бюро побуту, що ними в межах визначених повноважень опрацювано лист Міністерства закордонних справ України від 13.07.2021 р., яким було надіслано технічну оцінку ІКОМОС щодо проекту будівництва багатоквартирних житлових будинків із об`єктами громадського обслуговування та паркінгом по вул. Шептицького, 7 у м. Чернівці. Також повідомлено, що отримана технічна оцінка була надіслана замовнику містобудівного перетворення.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що про наявність або відсутність позитивного чи негативного висновку ЦВК ЮНЕСКО, у вказаному листі взагалі не зазначено.

Слід зауважити, що наслідками розгляду заяви заінтересованої особи обов`язковим є прийняття органом, який надає відповідний дозвіл (адміністративну послугу), рішення (позитивного чи негативного). В усіх інших випадках листування з особою-позивачем в цей період, як спростування можливості застосування принципу мовчазної згоди не може бути взяте до уваги, оскільки чинним законодавством передбачено прийняття рішення з боку Мінкультури за результатами розгляду заяви, а не наявність листування. При цьому, неприйняття компетентним суб`єктом владних повноважень відповідного рішення, не може бути підставою для позбавлення суб`єкта, що звернувся у встановленому законом порядку із заявою щодо його прийняття, права здійснювати відповідну діяльність.

З огляду на зазначене, у позивача були обгрунтовані підстави вважати, що останнє отримало погодження проекту будівництва багатоквартирних житлових будинків з об`єктами громадського обслуговування та паркінгом по вул. А.Шептицького, 7 в м. Чернівці від Міністерства культури та інформаційної політики України за принципом "мовчазної згоди".

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, в даному випадку Колективне проектно-кошорисне бюро діяло добросовісно, відкрито і не може нести негативних наслідків від власного розуміння положень законодавства та можливості довільно використовувати свої повноваження Міністерством культури України, правонаступником якого є Міністерство культури та інформаційної політики України.

Поряд з цим, судом першої інстанції правомірно відхилено доводи відповідача про ненадання позивачем технічної оцінки ІКОМОС та відсутність звернення останнього до Мінкультури з питань погодження проектної документації на об`єкт після 15.07.2021 р., оскільки відповідно до Керівних настанов до імплементації Конвенції ЮНЕСКО Про охорону всесвітньої культурної і природної спадщини Українського центру культурних досліджень Міністерства культури України від 2018 р., ІКОМОС є саме консультативним органом Комітету всесвітньої спадщини, основна роль якого полягає в оцінці об`єктів, номінованих на включення до Списку всесвітньої спадщини, у співпраці і діалозі з державою стороною, що подала номінацію, повідомляти результати цієї оцінки Комітету і жодним нормативно-правовим актом не визначено обов`язку позивача подавати відповідачу для отримання дозволу на виконання будівельних робіт технічну оцінку ІКОМОС у складі проекту на будівництву.

Щодо доводів відповідача в частині невідповідності об`єкта проектній документації на будівництво такого об`єкта та/або вимогам будівельних норм, стандартів і правил, а саме: житловий будинок (поз.1 на генплані) в осях 2/Г-Д запроектовано з не дотриманням вимог таблиці 1 додатку 3.1 (обов`язковий) ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», колегія суддів вказує на наступне.

Відповідно до абз. 3 та 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про будівельні норми» будівельні норми нормативний акт технічного характеру, що встановлює обов`язкові вимоги до об`єкта нормування у будівництві; державні будівельні норми нормативний акт, затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері будівництва.

Як з`ясовано під час апеляційного розгляду, на час проектування об`єкта будівництва по вул. А Шептицького, 7 в м.Чернівці, для органів державного управління, місцевого і регіонального самоуправління, підприємств і установ незалежно від форм власності та відомчого підпорядкування, громадських об`єднань і громадян, які здійснюють проектування, будівництво і благоустрій на території міських і сільських поселень діяв ДБН 360-92 ** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (далі - ДБН 360-92 **).

Згідно п. 3.13 ДБН 360-92 **відстань між житловими будинками, житловими і громадськими, а також між виробничими будинками треба приймати на основі розрахунків інсоляції і освітленості відповідно до норм (розділ 10), протипожежних вимог (додаток 3.1).

Протипожежні розриви між будинками або окремо розташованими господарськими спорудами (будівлями) відповідно до ступеня їх вогнестійкості, а також віддаленість ємностей горючої рідини на присадибній ділянці (при опаленні будинків рідким паливом) слід приймати відповідно до протипожежних вимог (додаток 3.1). Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок (3.25* ДБН 360-92 **).

Додатком 3.1 ДБН 360-92 **протипожежні відстані між житловими, громадськими, адміністративно-побутовими будинками промислових підприємств, багатоповерховими гаражами треба приймати за таблицею 1, а між виробничими, сільськогосподарськими будинками, спорудами відповідно до вимог чинних норм.

Протипожежні відстані від житлових, громадських, адміністративно-побутових будинків промислових підприємств, багатоповерхових гаражів до виробничих, сільськогосподарських будинків і споруд треба приймати згідно з таблицею 1.

У таблиці 1 додатку 3.1 ДБН 360-92 ** визначено мінімальні протипожежні відстані між об`єктами будівництва, при цьому встановлено, що мінімальні відстані між об`єктами І та II категорії складності приймати не менше 6 м, III категорії складності не менше 8 м 12 м.

У примітці 8 вказаного додатку передбачено, що відстані між житловими, громадськими, а також житловими і громадськими будівлями не нормуються при сумарній площі забудови, включаючи незабудовану площу між ними, яка дорівнює найбільшій допустимій площі забудови (поверху) одного будинку того ж ступеня вогнестійкості без протипожежних стін відповідно до чинних нормативів за винятком будинків індивідуальної забудови. При визначенні відстані між житловими і громадськими будівлями площу забудови (поверху) треба приймати як для громадських будинків.

В свою чергу, ДБН В.2.2 15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», затверджені наказом Держбуду України від 18.05.2005 № 80 (у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), передбачають, що площа поверху (в межах протипожежного відсіку) залежно від ступеня вогнестійкості та поверховості будинків повинна бути не більшою за вказану в таблиці 2.

Згідно з таблицею 2 ДБН В.2.2 15-2005 нормована площа для будинків III ступеня вогнестійкості становить 1800 кв. м.

Як вбачається зі змісту розробленого та затвердженого проекту будівництва, об`єкт: «Будівництво багатоквартирних житлових будинків з об`єктами громадського обслуговування та паркінгом» за адресою: АДРЕСА_1 належить до III ступеня вогнестійкості.

Разом з тим, відповідно до розробленого та затвердженого проекту на будівництво, площа забудови першого поверху житлового будинку по АДРЕСА_1 становить 407,64 кв.м. Сумарна площа забудови першого поверху житлового будинку разом з незабудованою площею між житловим будинком та сусідньою будівлею є набагато меншою 1800 кв.м., а отже відстані між житловими будинками не нормуються.

Сумарна площа забудови, включаючи незабудовану площу між будинками, не перевищує найбільшу допустиму площу забудови (поверху) з урахуванням ступеню вогнестійкості, визначеного ДБН В.2.2 15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» у розмірі 1800 кв.м., тому за обгрунування позивача, до спірних правовідносин підлягає застосуванню примітка 8 додатку 3.1 ДБН 360-92 ** про те, що між житловим будинком та сусідньою будівлею протипожежні відстані не нормуються.

Вказане свідчить про хибність твердження відповідача про те, що жодної інформації про застосування проектною організацією примітки 8 таблиці 1 додатку 3.1 ДБН 360-92 **при проектуванні об`єкта будівництва ні у позові, ні у доданих до нього документах не зазначено.

Так, позивачем до позовної заяви додано лист ТОВ «Арка-С» від 24.11.2021 вих №08/11 відповідно до якого до вказаного об`єкта будівництва вимоги таблиці 1 додатку 3.1 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» не застосовуються. У відповіді на відзив позивачем детально вказано про застосування проектною організацією до об`єкта будівництва примітки 8 таблиці 1 додатку 3.1 ДБН 360-92 **.

Однак, ІДАБК Чернівецької міської ради протягом усього часу розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій не спростовано тверджень позивача з даного приводу та не надано до суду доказів неможливості застосування примітки 8 додатку 3. 1 ДБН 360-92 **.

Поряд з цим, відповідач не був позбавлений можливості заявити в суді клопотання про проведення у справі будівельно-технічної експертизи, однак таким правом не скористався.

Слід зазначити, що навіть в апеляційній скарзі Інспекцією не наведено жодних доказів про неможливість застосування позивачем примітки 8 додатку 3.1 ДБН 360-92 **.

Також колегія суддів вважає недоведеними твердження відповідача про те, що судом першої інстанції самостійно проведено розрахунки відповідно до вказаної примітки, зазначаючи при цьому ступень вогнестійкості для житлових будинків для осіб похилого віку і сімей з інвалідами, оскільки як свідчить зміст оскаржуваного судового рішення, судом взято до уваги положення ДБН В.2.2 15-2005 та ДБН 360-92 **, а також враховано нормовану площу для будинків III ступеня вогнестійкості й примітку 8 таблиці 1 додатку 3.1 ДБН 360-92 **. При цьому, Інспекція не наводить жодних доводів, які свідчать про помилковість та/або неправильність розрахунків, проведених судом першої інстанції.

Більше того, Інспекцією не спростовано того факту, що на розроблену та затверджену проектну документацію «для будівництва багатоквартирних житлових будинків з об`єктами громадського обслуговування та паркінгом», отримано позитивний комплексний експертний звіт від 19.08.2016р. (серія бланку ХК №3554). Цей експертний звіт є чинним та підтверджує відповідність розробленого проекту вимогам містобудівної документації, державних норм, стандартів і правил (в тому числі в частині дотримання вимог протипожежної безпеки та протипожежних відстаней від сусідніх будинків).

Окрім іншого, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу і на те, що в матеріалах справи міститься постанова Західного апеляційного господарського суду від 03.06.2020, яким залишено без змін рішення Господарського суду Чернівецької області від 05.02.2020 у справі №926/2645/19 за адміністративним позовом Колективного проектно-кошторисного бюро побуту, м. Чернівці до Чернівецької міської ради, м. Чернівці, яким визнано укладеним додатковий договір до договору оренди землі №4190 від 29 жовтня 2007 року із внесеними змінами додатковими договорами №1/4190 від 17 вересня 2010 року, №2/4190 від 13 травня 2013 року, №3/4190 від 19 вересня 2013 року, №4/4190 від 17 листопада 2016 року, №5/4190 від 20 грудня 2016 року у такій редакції : «Чернівецька міська рада, (надалі - Орендодавець), в особі директора департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради Собко Миколи Степановича, який діє на підставі Земельного кодексу України, Податкового кодексу України, законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «;Про оренду землі», Положення про департамент містобудівного комплексу та земельних відносин, затвердженого рішенням 69 сесії Чернівецької міської ради VI скликання від 25.09.2015 р. №1737, Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівцях, затверджене рішенням 33 сесії Чернівецької міської ради V скликання від 23.10.2008 р. № 715 ( зі змінами, внесеними рішеннями 10 сесії Чернівецької міської ради VI скликання від 28.07.2011р. №221 та рішенням 22 сесії Чернівецької міської ради VI скликання від 29.03.2012р. №467) з однієї сторони та Колективне проектно-кошторисне бюро побуту, (надалі - Орендар), в особі директора Бляхарського Ярослава Станіславовича, який діє на підставі Статуту, з другої сторони, уклали цей договір про внесення змін до договору оренди землі від 29.10.2007 року №4190 на земельну ділянку за адресою: вул. Шептицького Андрея Митрополита, 7 в м. Чернівцях, площею 0,2532 га (кадастровий номер :04:003:0017) про наступне: 1. Відповідно до частин 1-10 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та до п. 4.2. договору оренди землі №4190 від 29.10.2007 року пункт 4 договору доповнити реченням: «Договір оренди землі поновлюється з 13.10.2019 р. до 13.10.2022 року (тринадцятого жовтня дві тисячі двадцять другого року) для будівництва та обслуговування багатофункціональної будівлі з підземним паркінгом».

Зі змісту вказаного судового рішення слідує, що позивач з 28.12.2005 є власником на праві приватної спільної часткової власності нежитлової будівлі за адресою: м. Чернівці, вул. Митрополита Андрея Шептицького,7, площею 235,50 кв.м., а відповідачем на підставі рішення 19 сесії Чернівецької міської ради V скликання від 30.08.2007 №384 передано останньому в оренду земельну ділянку для будівництва та обслуговування багатофункціональної будівлі з підземним паркінгом, яка знаходиться в м. Чернівці на вул. Митрополита Андрея Шептицького,7, загальною площею 0,2532 м. кв., кадастровий номер :04:003:0017.

При цьому, до 13 жовтня 2019 року договір оренди на вищевказану земельну ділянку продовжувався шляхом укладення між сторонами додаткових договорів, а з 13.10.2019 до 13.10.2022 року-на підставі судового рішення, яке є чинним.

Вказане свідчить, що у позивача наявні належним чином оформлені документи на право користування земельною ділянкою в м. Чернівці на вул. Митрополита Андрея Шептицького,7, яка передана останньому в оренду самим же відповідачем для будівництва та обслуговування багатофункціональної будівлі з підземним паркінгом.

Частиною 1 ст.77 КАС України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів законності оскаржуваних позивачем дій.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 07 липня 2022 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Сторчак В. Ю. Смілянець Е. С.