Справа № 380/630/21
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2022-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/630/21 пров. № А/857/23777/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

секретар судового засідання Дутка І.Р.

за участю представників сторін:

від позивача Щербан Н.Т.

від відповідача Рибак Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року (головуючий суддя Костецький Н.В., м. Львів, проголошено 12:53:16) у справі № 380/630/21 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сапсан» до Львівської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним і скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

16.01.2021 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Львівської митниці, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Галицької митниці Держмитслужби від 23 грудня 2020 року № 219/7.4-19/209000, яким товариству з обмеженою відповідальністю Сапсан збільшення суми грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності з урахуванням штрафних санкцій на суму 24 710,13 грн; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Галицької митниці від 23 грудня 2020 року № 220/7.4-19/209000, яким товариству з обмеженою відповідальністю Сапсан збільшено суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів з урахуванням штрафних санкцій на суму 4942,03 грн.

Позов обґрунтовує тим, що за митною декларацією від 16.10.2019 № UA209110/2019/004873 ТОВ «Сапсан» ввезено товар Металоконструкції алюмінієві - пороги для дверей будівель: планка-поріг для монтажу в дверне-полотно-286 шт. Застосовано преференцію по сплаті ввізного мита 403 товари, що ввозяться в Україну в рамках укладеної Угоди про вільну торгівлю між Україною та державами Європейської асоціації вільної торгівлі (ЄАВТ) від 24.06.2010, яка відображена в графі 36 митної декларації. Після проведеної перевірки відповідачем встановлено, що преференційний режим оподаткування щодо ввезеного товару ТОВ «Сапсан» застосовано неправомірно, оскільки не дотримано правила прямого транспортування товарів з країн Європейської асоціації вільної торгівлі в Україну в рамках дії статті 14 розділу ІІ Протоколу про правила визначення походження до Угоди про вільну торгівлю між Україною та державами Європейської асоціації вільної торгівлі від 24.06.2010. Проте, позивач вказує, що ним не порушено статті 14 розділу ІІ Протоколу про правила визначення походження до Угоди про вільну торгівлю між Україною та державами Європейської асоціації вільної торгівлі від 24.06.2010 ТОВ «Сапсан» транспортування товару із Швейцарської конфедерації відбувалося через Республіку Польща. Товар виїхав з Planet GDZ AG (СН-8317, Neustadstrasse 2, Tagelswagen, Швейцарія) до DTA Broker Sp. z о.o. (Ofiar Katyia 26, 37-700 Przemysl, Польща) та розміщено на митно- ліцензійному складі де зберігався до завантаження на автомобіль ТОВ «Сапсан» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Товар транспортувався із Швейцарії через ряд держав, які належать до Європейського співтовариства, в тому числі і Польща. У Польщі товар був розвантажений та поміщений на митно-ліцензійний склад у місті Перемишль Республіки Польща. До такого варіанту транспортування Протоколу про правила визначення походження до Угоди про вільну торгівлю між Україною та державами Європейської асоціації вільної торгівлі від 24.06.2010 не передбачено обмежень та особливостей при розвантаженні/навантаженні чи зберіганні на складі. Окрім того, відповідачем не вказано в чому саме відбулось порушення «Правил прямого транспортування», що вказує на необгрунтованість винесених податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Галицької митниці Держмитслужби від 23.12.2020 № 219/7.4-19/209000, № 220/7.4-19/209000.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу. Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними та не підлягають до скасування. Задекларовані умови поставки товару згідно ІНКОТЕРМС - FCА PL Przemysl та відповідного CMR від 14.10.2019 і згідно довідки про транспортні витрати, доставка вантажу здійснювалась власним автотранспортом реєстраційним номером НОМЕР_2 з складу Республіки Польща на територію України, митне оформлення товару за вказаною митною декларацією проведено із звільненням від оподаткування ввізним митом, як товару, що ввозиться в Україну в рамках укладеної Угоди про вільну торгівлю між Україною та державами Європейської асоціації вільної торгівлі (ЄАВТ) від 24.06.2010 на підстав декларації інвойсу, складеної уповноваженим (схваленим) експортером, то преференційний режим оподаткування стосовно зазначеного товару застосовано неправомірно, враховуючи факт не дотримання правила прямого транспортування товарів з країн Європейської асоціації вільної торгівлі в Україну в рамках дії статті 14 розділу ІІ Протоколу про правила визначення походження до Угоди про вільну торгівлю між Україною та державами Європейської асоціації вільної торгівлі від 24.06.2010. Позивачем прямого транспортування товарів із країни експорту (Швейцарія) до країни імпорту (України) не відбувалось, оскільки здійснювалось через країну транзиту Республіку Польща. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечує, просить в задоволені такої відмовити.

Представник відповідача підтримує вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

ТОВ «Сапсан» придбало у швейцарської компанії Planet GDZ AG металоконструкції алюмінієві - пороги для дверей будівель: планка-поріг для монтажу у дверне полотно 286 шт. Товар ввезений в Україну через пункт перетину державного кордону України з Республікою Польща «Шегині-Медика».

Згідно з митною декларацією від 16.10.2019 № UA 209110/2019/004873 вартість товару - 7211,84 євро, за курсом НБУ на день митного оформлення - 196751,15 грн. Митна вартість товару - 197681,04 грн.

ТОВ «Сапсан» сплачено митних платежів 39536,21 грн, а саме податок на додану вартість 39536,21 грн, мито сума податку нарахована умовно 19768,10 грн, оскільки за митною декларацією застосовано преференцію по сплаті ввізного мита « 403» - товари, що ввозяться в Україну в рамках укладеної Угоди про вільну торгівлю між Україною та державами Європейської асоціації вільної торгівлі(ЄАВТ) від 24.06.2010, яка відображена в графі 36 митної декларації.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України, наказу Галицької митниці Держмитслужби від 26.02.2020 № 89 Галицькою митницею Держмитслужби у період з 16.03.2020 по 17.03.2020 та 16.11.2020 проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ САПСАН дотримання законодавства з питань митної справи щодо щодо обгрунтованості та законності надання пільг і звільнення від оподаткування за митною декларацією від 16.10.2019 № UA209110/2019/004873.

Галицькою митницею Держмитслужби під час перевірки використані: інформація наявна в АСМО «Інспектор»; електронні копії документів, які наявні в АСМО «Інспектор» та слугували підставою для митного оформлення товару: митна декларація від 16.10.2019 № UA 209110/2019/004873, декларація-інвойс № 1908785, CRM, контракт від 18.09.2019 № 66/19-СН, платіжне доручення від 26.09.2019 № 0408004, довідка про вартість перевезення від 16.10.2019, інформація надіслана листом Львівської митниці ДФС від 02.12.2019 № 2525/7/713-70-80-02/33.

За результатами перевірки Галицькою митницею Держмитслужби складено акт від 18.11.2020 № 111/7.4-19/20783122, відповідно до якого встановлено, порушення статті 14 розділу II Протоколу про правила визначення походження до Угоди про вільну торгівлю між Україною та державами Європейської асоціації вільної торгівлі (ЄАВТ) від 24.06.2010, статті 43, частини 1 статті 257, статті 280 Митного кодексу України в результаті чого занижено податкове зобов`язання по складі ввізного мита за митною декларацією 16.10.2019 № UA 209110/2019/004873 на загальну суму 19768,10 грн; підп. в п. 185.1 ст. 185, п.187.8 ст.187, п. 190.1ст. 190 Податкового кодексу України України в результаті чого занижено додаткове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митною декларацією від 16.10.2019 №UA209110/2019/004873 на загальну суму 3953,62 грн. Вказані порушення встановлені оскільки, задекларовані умови поставки товару згідно ІНКОТЕРМС - FCА PL Przemysl та відповідного CMR від 14.10.2019 і згідно довідки про транспортні витрати, доставка вантажу здійснювалась власним автотранспортом реєстраційним номером НОМЕР_2 з складу Республіки Польща на територію України, митне оформлення товару за вказаною митною декларацією проведено із звільненням від оподаткування ввізним митом, як товару, що ввозиться в Україну в рамках укладеної Угоди про вільну торгівлю між Україною та державами Європейської асоціації вільної торгівлі (ЄАВТ) від 24.06.2010 на підставі декларації інвойсу, складеної уповноваженим (схваленим) експортером, то преференційний режим оподаткування стосовно зазначеного товару застосовано неправомірно, враховуючи факт не дотримання правила прямого транспортування товарів з країн ЄАВТ в Україну в рамках дії статті 14 розділу ІІ Протоколу про правила визначення походження до Угоди про вільну торгівлю між Україною та державами ЄАВТ від 24.06.2010. Відтак, товар підлягає оподаткуванню ввізним митом за повною ставкою ввізного мита відповідно до с т. 48 Митного кодексу України.

На підставі складеного акту перевірки Галицькою митницею Держмитслужби винесено: податкове повідомлення - рішення від 23.12.2020 № 219/7.4-19/209000 відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності» на суму 24 710,13 грн (за податковим зобов`язанням 19768,10 грн, за штрафними санкціями 4942,03 грн); податкове повідомлення - рішення від 23.12.2020 № 220/7.4-19/209000 відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів» на суму 4942,03 грн (за податковим зобов`язанням 3953,62 грн, за штрафними санкціями 988,41 грн).

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Статтею 3 Митного кодексу України визначено порядок переміщення через митний кордон товарів і транспортних засобів, митне регулювання, пов`язане з встановленням та справлянням податків і зборів, процедури митного контролю та оформлення, боротьба з контрабандою та порушеннями митних правил, спрямовані на реалізацію митної політики України, становлять митну справу.

Митна справа є складовою зовнішньополітичної і зовнішньоекономічної діяльності України. У митній справі Україна додержується визнаних у міжнародних відносинах систем класифікації та кодування товарів, єдиної форми декларування експорту та імпорту товарів, митної інформації, інших міжнародних норм і стандартів.

Як передбачено пунктами, 23 24 частини першої статті 4 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (із змінами та доповненнями) митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи (пункт 29 частини першої статті 4 Митного кодексу України).

Згідно з частиною п`ятою статті 255 Митного кодексу України, митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Згідно з частиною першою статті 266 Митного кодексу України декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Відповідно до частин 1, 3 , 4 статті 44 Митного кодексу України для підтвердження країни походження товару митний орган у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати оригінали документів про походження такого товару. У разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару обов`язково заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення в митній декларації назви країни походження товару та відомостей про сертифікат про походження товару: на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Згідно статті 45 Митного кодексу України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей. Запит про проведення перевірки повинен містити виклад обставин, що дали підстави для сумнівів з приводу достовірності задекларованої країни походження товару, посилання на правила визначення походження товарів, що застосовуються в Україні, а також іншу необхідну інформацію. До запиту додається документ, що підлягає перевірці, або його копія, а також у разі необхідності інші відомості, що можуть сприяти проведенню перевірки. Запит про проведення перевірки надсилається протягом 1095 днів з дня подання документа про походження товару, крім випадків, коли така перевірка ініціюється у зв`язку з кримінальним провадженням. У випадках, визначених цією статтею, товар вважається таким, що походить з відповідної країни, з моменту отримання митними органами належним чином оформлених документів про походження товару або затребуваних ними додаткових відомостей.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 345 Митного кодексу України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо: 1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; 2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування; 3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення; 4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі; 5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.

За приписами пункту 3 частини третьої статті 345 Митного кодексу України митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо: 1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; 2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування; 3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення; 4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі; 5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.

Згідно зі статтею 351 Митного кодексу України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств. Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: 1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; 2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Оглядаючи матеріали справи, колегія суддів зазначає, що згідно п. 1 ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України, наказу Галицької митниці Держмитслужби від 26.02.2020 № 89 Галицькою митницею Держмитслужби у період з 16.03.2020 по 17.03.2020 та 16.11.2020 проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ «САПСАН» дотримання законодавства з питань митної справи щодо обгрунтованості та законності надання пільг і звільнення від оподаткування за митною декларацією від 16.10.2019 № UA209110/2019/004873. Проте, в матеріалах справи відсутні будь які докази, що підтверджують обґрунтовану підозру Галицької митниці Держмитслужби про можливе порушення ТОВ «Сапсан» законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.

Апеляційний суд вказує, що апелянт не вказав жодних фактів про виявлення контролюючим органом ознак, що свідчать про можливе порушення позивачем законодавства України з питань державної митної справи та в чому саме вони полягають. Також, у вказаних документах відсутні відомості про отримання інформації про такі порушення позивачем від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів або ж із висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Галицькою митницею Держмитслужби під час перевірки використані: інформація наявна в АСМО «Інспектор»; електронні копії документів, які наявні в АСМО «Інспектор» та слугували підставою для митного оформлення товару: митна декларація від 16.10.2019 № UA 209110/2019/004873, декларація-інвойс № 1908785, CRM, контракт від 18.09.2019 № 66/19-СН, платіжне доручення від 26.09.2019 № 0408004, довідка про вартість перевезення від 16.10.2019, інформація надіслана листом Львівської митниці ДФС від 02.12.2019 № 2525/7/713-70-80-02/33. Таким чином, під час здійснення Галицькою митницею Держмитслужби перевірки, контролюючим органом фактично перевірялися ті самі документи та відомості, які були в наявності під час проведення митного оформлення товару, зворотнього матеріали справи не містять.

Згідно з положеннями ст.280 Митного кодексу України в Україні застосовуються такі види ставок мита: 1) адвалорна - у відсотках до встановленої статтею 279 цього Кодексу бази оподаткування; 2) специфічна - у грошовому розмірі на одиницю бази оподаткування, встановлену статтею 279 цього Кодексу; 3) комбінована, що складається з адвалорної та специфічної ставок мита. Забороняється застосовувати інші, ніж встановлені у частині першій цієї статті, види ставок мита. Ставки мита, крім сезонного та особливих видів мита, встановлюються виключно законами України з питань оподаткування. Ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України. Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Згідно з статтею 281 Митного кодексу України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Згідно положень ст.48 Митного кодексу України орган доходів і зборів відмовляє у випуску товару, якщо цей товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України. Товари, походження яких достовірно не встановлено, випускаються органом доходів і зборів у вільний обіг на митній території України за умови сплати ввізного мита за повними ставками Митного тарифу України. У разі неможливості достовірно встановити країну походження товарів, щодо яких застосовуються особливі види мита (антидемпінгове, компенсаційне, спеціальне або додатковий імпортний збір), такі товари випускаються у вільний обіг на митній території України за умови сплати особливих видів мита. До товарів застосовується (відновлюється) режим найбільшого сприяння за умови одержання органом доходів і зборів не пізніше ніж через 365 днів від дня здійснення митного оформлення цих товарів належним чином оформленого відповідного документа про їх походження.

Згідно положень ст.246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.3 Митного кодексу України у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Колегія суддів зазначає, що ТОВ «Сапсан» придбало у швейцарської компанії Planet GDZ AG металоконструкції алюмінієві - пороги для дверей будівель: планка-поріг для монтажу у дверне полотно - 286шт. Товар ввезений в Україну через пункт перетину державного кордону України з Республікою Польща «Шегині-Медика». Згідно з митною декларацією від 16.10.2019 № UA 209110/2019/004873 вартість товару - 7211,84 євро, за курсом НБУ на день митного оформлення - 196751,15 грн. Митна вартість товару - 197681,04 грн. ТОВ «Сапсан» сплачено митних платежів 39536,21 грн, а саме податок на додану вартість 39536,21 грн, мито сума податку нарахована умовно 19768,10 грн, оскільки за митною декларацією застосовано преференцію по сплаті ввізного мита « 403» - товари, що ввозяться в Україну в рамках укладеної Угоди про вільну торгівлю між Україною та державами Європейської асоціації вільної торгівлі(ЄАВТ) від 24.06.2010, яка відображена в графі 36 митної декларації. Тобто, уповноваженими органами було проведено перевірку наданих позивачем документів та зазначених відомостей, а також підстав для здійснення митного оформлення товару із застосуванням преференційного режиму із застосуванням зменшеної ставки мита, будь-яких порушень на неточностей виявлено не було. Натомість після проведення Галицькою митницею Держмитслужби перевірки тих самих документів та відомостей, які були в наявності під час проведення митного оформлення товару, контролюючим органом встановдено ТОВ «Сапсан» порушення порушення статті 14 розділу II Протоколу про правила визначення походження до Угоди про вільну торгівлю між Україною та державами Європейської асоціації вільної торгівлі (ЄАВТ) від 24.06.2010, статті 43, частини 1 статті 257, статті 280 Митного кодексу України.

Апеляційний суд вказує, що подані позивачем документи для здійснення митного оформлення товару із застосуванням преференційного режиму застосування зменшеної ставки мита були достовірними, не підробленими та чинними. За таких обставин, фактично апелянт за наявності тих самих обставин, що слугували підставою для здійснення митного оформлення товару із застосуванням преференційного режиму із застосуванням зменшеної ставки мита, без встановлення будь-яких винних дій з боку позивача прийшов до протилежного висновку. Колегія суддів вважає, що відповідачем не дотримано одного з елементів критерію «необхідності у демократичному суспільстві», а саме принципу пропорційності, який, в свою чергу, вимагає встановлення балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень, що призвело до негативних наслідків для позивача за відсутності будь-якої вини останнього. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що ТОВ «Сапсан» не порушено статті 14 розділу II Протоколу про правила визначення походження до Угоди про вільну торгівлю між Україною та державами Європейської асоціації вільної торгівлі (ЄАВТ) від 24.06.2010, статті 43, частини 1 статті 257, статті 280 Митного кодексу України, оскільки товар транспортувався позивачем із Швейцарії через ряд держав, які належать до Європейського співтовариства, в тому числі і Республіка Польща. У Республіці Польщі товар розвантажений та поміщений на митно-ліцензійний склад у місті Перемишль Республіки Польща. Суд вказує, що згідно статті 14 розділу II Протоколу про правила визначення походження до Угоди про вільну торгівлю між Україною та державами Європейської асоціації вільної торгівлі (ЄАВТ) від 24.06.2010 до такого варіанту транспортування не передбачено обмежень та особливостей при розвантаженні/навантаженні чи зберіганні на складі.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.242, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 380/630/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 07 липня 2022 року.