Справа № 460/669/22
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/669/22 пров. № А/857/7059/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Обрізка І.М.,

Онишкевича Т.В.,

секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Рівненської обласної прокуратури на рішення Рівненського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Поліщук О.В.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Рівне о 11 год. 02 хв. 29 березня 2022 року, повне судове рішення складено 30 березня 2022 року, у справі №460/669/22 за позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення,

В С Т А Н О В И В :

10.01.2022 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Рівненської обласної прокуратури, просив стягнути середній заробіток за час затримки виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 у справі №460/3961/20 щодо поновлення на роботі ОСОБА_1 у розмірі 20 976,57 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29 березня 2022 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 у справі № 460/3961/20 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді виконана відповідачем 08.12.2021 шляхом видання наказу № 1294к, яким позивача поновлено на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області з 05.05.2020. Суд першої інстанції дійшов висновку, що у позивача наявне право на отримання середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді відповідно до ст. 236 КЗпП України з 11.11.2021 (наступного дня після проголошення судового рішення у справі №640/22216/20) до 07.12.2021 (до дня, що передує прийняттю наказу про поновлення на посаді). Суд першої інстанції зазначив, що згідно з чинним законодавством нарахування середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу проводиться шляхом множення середньоденної заробітної плати на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком та дійшов висновку, що оскільки позивача поновлено на посаді лише 08.12.2021, що свідчить про затримку виконання судового рішення, позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 11.11.2021 по 07.12.2021 на підставі ст. 236 КЗпП України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Рівненська обласна прокуратура подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 березня 2022 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції від 10.11.2021 у справі №460/3961/20 обласна прокуратура оскаржила таку в касаційному порядку до Верховного Суду та клопотала про зупинення виконання рішення суду апеляційної інстанції. Скаржник вказує, що зважаючи на відкриття касаційного провадження у вказаній справі №460/3961/20 відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Скаржник зазначає, що наголошуючи на негайному виконанні судового рішення, позивач лише 08.12.2021 звернувся до Рівненської обласної прокуратури з заявою про поновлення на посаді на підставі постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 у справі №460/3961/20. Вважає, що обласною прокуратурою в найкоротший термін виконано постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 у справі №460/3961/20 в частині поновлення позивача на посаді, а тому відсутні підстави для виплати середнього заробітку у зв`язку з несвоєчасним виконанням судового рішення про поновлення на роботі.

Представник апелянта в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, позивач надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2021 у справі № 460/3961/20 скасовано рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10.03.2021 та постановлено поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області.

08.12.2021 Рівненською обласною прокуратурою прийнято наказ про поновлення позивача на посаді.

Внаслідок несвоєчасного виконання рішення суду про поновлення на посаді, на думку позивача, у нього виникло право на отримання середнього заробітку за період з 11.10.2021 по 07.12.2021 в розмірі 20 976 грн. 57 коп., тобто за 19 робочих днів, що стало підставою звернення з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно з статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Стаття 14 КАС України визначає, що рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч. 7 ст. 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Як це вірно зазначив суд першої інстанції, системний аналіз законодавчих норм дає підстави для висновку, що належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена ст. 236 КЗпП України.

Як це вірно встановлено судом першої інстанції, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 у справі № 460/3961/20 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10.03.2021 у справі № 460/3961/20 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Першої кадрової комісії Генеральної прокуратури України від 10.04.2022 № 219 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та уміння в застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора». Визнано протиправним та скасовано наказ Рівненської обласної прокуратури від 30.04.2020 № 358к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з 04.05.2020. Поновлено позивача на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області з 05.05.2020. Зобов`язано прокуратуру Рівненської області нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.05.2020 по 10.11.2021.

На виконання судового рішення за заявою позивача, 08.12.2021 наказом керівника Рівненської обласної прокуратури № 1294к скасовано наказ прокурора Рівненської області від 30.04.2020 № 358к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області з 05.05.2020.

Проте, судом першої інстанції при прийнятті рішення про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, не було взято до уваги тієї обставини, що ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.01.2022 зупинено виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 у справі № 460/3961/20, яка винесена за наслідком відкриття Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду 12.01.2022 ухвали про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Рівненської обласної прокуратури на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 у справі №460/3961/20.

Дані обставини існували на день прийняття рішення у справі, що оскаржується Рівненською обласною прокуратурою.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов переконання, що на час задоволення судом першої інстанції позову про стягнення з Рівненської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 по справі № 460/3961/20 про поновлення на посаді ОСОБА_1 за період з 10.11.2021 по 08.12.2021 в розмірі 20 976,57 грн., виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 у справі № 460/3961/20 було зупинено ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.01.2022, а тому суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність у позивача права на отримання середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді відповідно до ст. 236 КЗпП України з 11.11.2021 (наступного дня після проголошення судового рішення у справі №640/22216/20) до 07.12.2021 (до дня, що передує прийняттю наказу про поновлення на посаді).

В свою чергу, суд апеляційної інстанції зауважує, що на час апеляційного перегляду рішення Рівненського окружного адміністративного суду про стягнення з Рівненської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 по справі № 460/3961/20 про поновлення на посаді ОСОБА_1 за період з 10.11.2021 по 08.12.2021 в розмірі 20 976,57 грн., постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04.05.2022 задоволено касаційні скарги Рівненської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора та скасовано Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 і залишено в силі рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10.03.2021, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 про поновлення на посаді відмовлено, що є підставою відмови у задоволенні даного позову судом апеляційної за його безпідставністю.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З врахуванням вказаного, керуючись статтею 317 КАС України, практикою ЄСПЛ щодо виконання остаточного судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при постановленні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції неправильно врахував норми як процесуального так і матеріального права, що має наслідком скасування оскаржуваного рішення та відмови в задоволенні поданого позивачем позову.

Щодо судових витрат, то в силу приписів ст.139 КАС України та вищенаведених висновків суду апеляційної інстанції, такі не належать розподілу.

Керуючись статтями 139, 230, 241, 243, 310, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Рівненської обласної прокуратури задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 березня 2022 року у справі №460/669/22 скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Рівненської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 07.07.2022 згідно з ч.3 ст.321 КАС України