Справа № 160/19272/21
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2022-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 липня 2022 року м. Дніпросправа № 160/19272/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Марганецька птахофабрика»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року (головуючий суддя Златін С.В.)

у справі № 160/19272/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Марганецька птахофабрика»

до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальність «Марганецька птахофабрика» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому, просило:

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області форми «р» від 20.09.2021 № на суми 2787701 грн. та від 20.09.2021 № на загальну суму 38987,50 грн. (31190,00 грн. основний платіж, 7797,50 грн. штрафні (фінансові) санкції).

Позовні вимоги обґрунтовані помилковістю висновків контролюючого органу про нереальність господарської операції позивача з ТОВ «Юнія-Транс» контрагент позивача виконав зобов`язання за договором підряду, первинні документи складені сторонами відповідають вимогам чинного законодавства України; порушення ТОВ «Юнія-Транс» податкової дисципліни не є підставою для покладення негативних наслідків на позивача. Також позивач вважає безпідставним висновок відповідача про порушення позивачем правил оподаткування дивідендів, виплачених на користь свого учасника компанії з Кіпру згідно вимог ПК України, Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи (196_016) із змінами, внесеними до неї Протоколом від 11.12.2015 (196_002-15), ратифікованим Верховною Радою України 30.10.2019, який набрав чинності 28.11.2019, та індивідуальної податкової консультації ДПС України від 13.10.2020 N 4261/ІПК/99-00-05-05-02-06. Позивач, виходячи із фактичних взаємовідносин з компанією Амарінго ЛТД, яка є учасником та власником корпоративних прав у статутному капіталі товариства, застосував ставку оподаткування 5% згідно пп. а) п. 2 ст. 10 Конвенції.

Одночасно позивач погоджується із податковим повідомленням-рішенням від 20.09.2021 № в частині суми 23362 грн. і сплатив вказану суму під час розгляду справи.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення від 20.09.2021 № в частині суми грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 7828 грн. та у розмірі штрафних (фінансових) санкцій 1957 грн.

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовлено.

Суд першої інстанції під час розгляду справи встановив факт реальності господарських операцій позивача з ТОВ «Юнія-Транс», внаслідок чого зробив висновок, що податковий кредит на суму ПДВ у розмірі 7828 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «Юнія-Транс» позивачем сформовано правомірно. Стосовно податкового кредиту у розмірі 23362 грн., суд визнав такими, що підтверджені матеріалами справи, випадки віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ по податковим накладним, зареєстрованим в ЄРПН з порушенням строку реєстрації, раніше дати їх реєстрації.

Щодо виявленого відповідачем порушення в ході перевірки позивача порядку оподаткування дивідендів, виплачених на користь свого учасника компанії з Кіпру, наслідком чого стало прийняття податкового повідомлення-рішення від 20.09.2021 № , суд за встановлених у справи обставин погодився з відповідачем, що оподаткування дивідендів позивачем під час їх виплати на користь компанії Амарінго ЛТД у розмірі 5% не відповідає вимогам Конвенції між Урядом України та Урядом Республіки Кіпр, тому повинна застосовуватися ставка податку 10% згідно п. b) п.2 ст. 10 Конвенції.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про оскарження податкового повідомлення-рішення від 20.09.2021 № про збільшення суми грошового зобов`язання в розмірі 2787701,00 грн., позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач зазначає, що згідно до п. 10 Конвенції між Урядом України та Урядом Республіки Кіпр інвестування включає в себе не лише пряме внесення коштів до статутному капіталу Товариства, а й придбання корпоративних прав Товариства, в еквіваленті не менше 100 000 євро. При цьому, на думку скаржника, ані Конвенція, ані інший нормативно-правовий акт не встановлює, що такі кошти повинні бути перераховані на рахунок продавця корпоративних прав. В пункті 2 статті 10 Конвенції прямо передбачено лише придбання корпоративних прав в еквіваленті не менше 100 000 євро, тобто, прямо норма Конвенції зазначає, що необхідно саме придбання корпоративних прав на суму не менше 100 000 євро, а не за ціною не менше 100 000 євро. Учасником - нерезидентом Амарінго ЛТД придбано корпоративні права на загальну суму, що перевищує 100 000 євро, а саме, на суму 172 968,14 євро. Оскільки поняття «інвестування в придбання корпоративних прав» ані умовами Конвенції, ані нормативно-правовими актами України не розкрите, не доведено його механізм чи тлумачення, позивач вважає, що відповідач не може довести, що позивачем невірно застосовано норму права, а саме п. 2 ст. 10 Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданого суду письмового відзиву на апеляційну скаргу просить залишити рішення суду першої інстанції в його оскаржуваній частині без задоволення як законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем в частині відмовлених позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду на предмет його законності та обґрунтованості в цій же частині.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.09.2021 № , яким збільшено суму грошового зобов`язання (податок з доходу нерезидента) в розмірі 2787701,00 грн.

Підставою для прийняття означеного податкового повідомлення-рішення стали висновки контролюючого органу за результатом проведеної документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Марганецька птахофабрика» (акт перевірки від 03.08.2021 № 2710/04-36-07-18/30791702).

Перевіркою встановлено порушення вимоги Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи із змінами, внесеними до неї Протоколом від 11.12.2015, ратифікованим Верховною Радою України 30.10.2019, який набрав чинності 28.11.2019, та вимоги пп. 141.4.1 п. 141.4 ст. 141 ПК України, у результаті чого занижено податок з доходу нерезидента на суму 2787701 грн. за 2020 рік.

До такого висновку контролюючий орган дійшов з огляду на те, що при виплаті дивідендів на користь учасника нерезидента - резидента Кіпру компанії Амарінго ЛТД, товариством застосовано понижену ставку податку на доходи нерезидента в розмірі 5% згідно із міжнародним договором. При цьому передбачена Конвенцією між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр умова щодо володіння безпосередньо принаймні 20 відсотками капіталу компанії, що сплачує дивіденди, дотримана, однак, виходячи з даних бухгалтерського обліку, статистичної звітності, наданих товариством первинних документів та відповідно баз даних податкового органу, сума внеску до статутного капіталу, яка обліковується по рахунку 401 «Статутний капітал» товариства становить 4250565 грн., збільшення або зменшення якого не відбувалось, що не відповідає вимогам пп.а) п.2 ст.10 Конвенції щодо інвестування в придбання корпоративних прав компанії в еквіваленті не менше 100000 євро.

Контролюючий орган вважає, що товариством не дотримано вимоги пп.а) п.2 ст.10 Конвенції в частині інвестування в придбання акцій чи інших прав компанії в еквіваленті не менше 100000 євро при виплаті доходів у вигляді дивідендів на користь компанії Амарінго ЛТД, оскільки нерезидентом придбано частку лише за 515000 грн., що на момент купівлі складало лише 17859,62 євро (по курсу НБУ 28,8359932), у зв`язку з чим, відповідно до пп.b) п.2 ст.10 Конвенції сума податку, що стягується, становить 10% загальної суми дивідендів (у всіх інших випадках).

Виходячи з фактичних обставин справи, норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про правильність висновків контролюючого органу.

Спірним у цій справі є питання дотримання позивачем порядку оподаткування дивідендів, виплачених на користь свого учасника компанії з Кіпру.

За визначенням в пп. 14.1.49 п. 14.1 ст. 14 ПК України дивіденди це платіж, що здійснюється юридичною особою, у тому числі емітентом корпоративних прав, інвестиційних сертифікатів чи інших цінних паперів на користь власника таких корпоративних прав, інвестиційних сертифікатів та інших цінних паперів, що засвідчують право власності інвестора на частку (пай) у майні (активах) емітента, у зв`язку з розподілом частини його прибутку, розрахованого за правилами бухгалтерського обліку.

Для цілей оподаткування до дивідендів прирівнюються також платіж у грошовій чи негрошовій формі, що здійснюється юридичною особою на користь її засновника та/або учасника (учасників) у зв`язку з розподілом чистого прибутку (його частини).

Особливості оподаткування нерезидентів передбачені п. 141.4 ст. 141 ПК України.

Для цілей цього пункту під доходами, отриманими нерезидентом із джерелом їх походження з України, розуміються, зокрема, дивіденди, які сплачуються резидентом (пп. «б» пп. 141.4.1 п. 141.4 ст. 141 ПКУ).

Згідно з пп. 141.4.1 п. 141.4 ст. 141 ПКУ доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними ст. 141 ПК України.

Відповідно до пп. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 ПК Уераїни в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, резидент, у тому числі фізична особа - підприємець, фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, або суб`єкт господарювання (юридична особа чи фізична особа - підприємець), який обрав спрощену систему оподаткування, або інший нерезидент, який провадить господарську діяльність через постійне представництво на території України, які здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.4-141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, що сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності. Вимоги цього абзацу не застосовуються до доходів нерезидентів, що отримуються ними через їх постійні представництва на території України.

Відповідно до п. 3.2 ст. 3 ПК України якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Пунктом 103.1 статті 103 ПК України передбачено, що застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Відповідно до п.103.2 ст.103 ПК України особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу (якщо відповідна умова передбачена міжнародним договором) і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

08.11.2012 між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр підписано Конвенцію про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи, яка ратифікована законом України № 412-VII від 04.07.2013 (дата набрання чинності для України 07.08.2013). Законом України № 243-ІХ від 30.10.2019 ратифіковано Протокол про внесення змін до Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи (дата набрання чинності для України 28.11.2019).

Відповідно до п.1 ст.10 Конвенції дивіденди, що сплачуються компанією, яка є резидентом Договірної Держави, резиденту іншої Договірної Держави, можуть оподатковуватись у цій іншій Державі.

Пунктом 2 статті 10 Конвенції передбачено, що однак такі дивіденди можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, резидентом якої є компанія, що сплачує дивіденди, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо особа - фактичний власник дивідендів є резидентом іншої Договірної Держави, податок, що стягується таким чином, не повинен перевищувати:

a) 5 відсотків від загальної суми дивідендів, якщо фактичний власник володіє не менш ніж 20 відсотками капіталу компанії, що сплачує дивіденди, або інвестував в придбання акцій чи інших прав компанії еквіваленті не менше 100000 євро;

b) 15 відсотків від загальної суми дивідендів у всіх інших випадках.

Відповідно до п.3 ст.10 Конвенції термін "дивіденди" у випадку використання в цій статті означає дохід від акцій або інших прав, які не є борговими вимогами, що дають право на участь у прибутку, а також дохід від інших корпоративних прав, який підлягає такому самому оподаткуванню, як дохід від акцій відповідно до законодавства тієї Держави, резидентом якої є компанія, що розподіляє прибуток.

В той же час відповідно до п. 2 ст. 3 «Загальні визначення» Конвенції під час застосування цієї Конвенції Договірною Державою будь-який термін, не визначений у Конвенції, має, якщо з контексту не випливає інше, те значення, яке надається йому законодавством цієї Держави стосовно податків, на які поширюється дія цієї Конвенції.

Виходячи з наведених норм закону та Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у загальному порядку, при виплаті особою, яка у розумінні Конвенції є "компанією" (у значенні цього терміну, розкритого у п. 1 ст. 3 Конвенції) і резидентом України, доходів, які відповідають визначенню "дивіденди" (п. 3 ст. 10 Конвенції), на користь особи, що є "компанією"(яка у розумінні Конвенції не є "товариством"), резидентом Кіпру та фактичним власником дивідендів, застосовується ставка оподаткування, визначена у пп. а) п. 2 ст. 10 Конвенції у разі виконання цією особою визначених цією нормою Конвенції умов, а саме:

безпосереднє володіння 20 відсотками капіталу компанії, що сплачує дивіденди,

інвестування в придбання акцій чи інших прав компанії в еквіваленті не менше 100 000 євро.

Щодо умови внесення мінімальної (не менше 100 000 євро) суми інвестицій, невиконання якої встановлено відповідачем, суд першої інстанції правильно зауважив, що Конвенція не містить застережень стосовно того, що є "інвестуванням" у розумінні пп. а) п. 2 ст. 10 Конвенції, зокрема в частині корпоративних прав компанії - придбання корпоративних прав (частки) компанії шляхом здійснення прямого внеску до статутного капіталу компанії та/або шляхом купівлі корпоративних прав у їх попереднього власника.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку підлягає врахуванню поняття, визначене в пп.14.1.81 п.14.1 ст.14 ПК України, згідно якому інвестиції - господарські операції, які передбачають придбання основних засобів, нематеріальних активів, корпоративних прав та/або цінних паперів в обмін на кошти або майно.

Також відповідно до ст.1 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) та/або досягається соціальний та екологічний ефект. Такими цінностями можуть бути, зокрема, кошти.

Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, сторонами не спростовано, що позивач виплатив дивіденди у розмірі 55754013 грн. на користь учасника - нерезидента, резиденту компанії Амарінго ЛТД (Республіка Кіпр), що підтверджується копіями протоколів загальних зборів позивача, а також копією податкової декларації з податку на прибуток за 2020 рік з додатком ПН за 2020 рік.

Під час виплати дивідендів позивач утримав податок 5% від суми 55754020 грн., в розмірі 2787701 грн., що також відображено в податковій декларації з податку на прибуток за 2020 рік з додатком ПН за 2020 рік.

Компанія Амарінго ЛТД є компанією, яка заснована та зареєстрована на Кіпрі, що підтверджується відповідним сертифікатом та свідоцтвом про реєстрацію юридичної особи, копії яких містяться у матеріалах справи.

Компанія Амарінго ЛТД є учасником та власником корпоративних прав у статутному капіталі позивача у розмірі 99,56074% (у грошовому еквіваленті 4231894 грн.), що підтверджується Статутом Товариства з обмеженою відповідальністю «Марганецька птахофабрика» та договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Марганецька птахофабрика» від 11.07.2019.

За умовами вказаного договору купівлі-продажу Компанія Амарінго ЛТД придбала у ТОВ «Інтер» (Україна) частку у статутному капіталі ТОВ «Марганецька птахофабрика» у розмірі 99,56074%.

Частка, що відчужується у розмірі 99,56074%, у грошовому еквіваленті становить 4231894 грн.

Ціна купівлі частки у статутному капіталі ТОВ «Марганецька птахофабрика» у розмірі 99,56074% становить за домовленістю сторін 515000 грн., які Компанія Амарінго ЛТД повинна оплатити протягом року з дати укладення договору.

Таким чином, вважається, що компанія Амарінго ЛТД придбала частку у статутному капіталі ТОВ «Марганецька птахофабрика» у розмірі 99,56074% (грошовий еквівалент 4231894 грн.) за 515000 грн.

Оскільки станом на дату придбання корпоративних прав компанією Амарінго ЛТД курс євро склав 28,8359 грн. за 1 євро згідно інформації на офіційному сайті Національного банку України, фактично придбані корпоративні права компанією Амарінго ЛТД у статутному капіталі позивача оцінюються у договорі купівлі-продажу лише у розмірі 17859,68 євро.

Докази сплати компанією Амарінго ЛТД суми 17859,68 євро за частку у статутному капіталі ТОВ «Марганецька птахофабрика» у розмірі 99,56074% позивачем не подані ані контролюючому органу під час перевірки, ані суду під час розгляду справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що компанія Амарінго ЛТД не інвестувала суму, що становить еквівалент 100000 євро.

Твердження позивача, що пункт 2 статті 10 Конвенції прямо передбачає лише придбання корпоративних прав на суму не менше 100 000 євро, а не за ціною не менше 100 000 євро, суд апеляційної інстанції вважає помилковим, таким, що не відповідає наведеним вище нормам в їх сукупності, оскільки, виходячи з визначеного на законодавчому рівні поняття «інвестиції», інвестуванням є вкладення капіталу, в тому числі, коштів, в різні види активів, зокрема, з метою його наступного зростання.

Отже, враховуючи відсутність інвестування у підприємство позивача його учасником нерезидентом, резидентом Кіпру, еквіваленту 100000 євро, виплачені позивачем на користь такого нерезидента дивіденди повинні оподатковуватися за ставкою 10% згідно пп. b) п.2 ст.10 Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи.

За результатами встановленого порушення відповідачем правомірно та обґрунтовано прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 20.09.2021 № .

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Марганецька птахофабрика» залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року у справі № 160/19272/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко