Справа № 460/15375/21
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2022 року м. Рівне №460/15375/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВолодимирецької селищної ради Рівненської області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Володимирецької селищної ради Рівненської області від 31.03.2021 року № 178 в частині відмови в наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність;

- зобов`язати Володимирецьку селищну раду Рівненської області прийняти рішення про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,20 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 ;

- визначити відповідачу 30-денний строк для виконання рішення суду по даній справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Володимирецької селищної ради Рівненської області від 31.03.2021 року № 178 прийнято відповідачем необґрунтовано, відтак підлягає скасуванню.

Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження.

Відповідач надав до суду відзив згідно змісту якого у задоволенні вимог просив суд відмовити. Вказав, що у спірних правовідносинах діяв в межах та на підставі наданих повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

Позивач 22.03.2021 року звернувся до Володимирецької селищної ради Рівненської області з клопотанням про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної дялянки у його власність орієнтовною площею 0,2 та, яка розташована по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

За результатами розгляду заяви позивача, йому було направлено рішення відповідача від 31.03.2021 року № 178 (далі - рішення № 178), зі змісту якого (п. 2 рішення) слідує, що відмовлено громадянам, згідно додатку 2, в дозволі на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Однак позивачу не було надано додатку 2 до вказаного рішення, а у самому рішенні № 178 неможливо встановити коло осіб стосовно якого винесено останнє.

Відтак 18.06.2021 року до відповідача було скеровано адвокатський запит, відповідно до якого, з метою встановлення законності та обґрунтованості рішення Володимирецької селищної ради № 178 від 31.03.2021 року, адвокат позивача просила надати належним чином засвідчену копію додатку 2 до рішення відповідача № 178 від 31.03.2021 року щодо включення ОСОБА_1 в такий додаток.

У відповідь на адвокатський запит надійшов лист від 02.07.2021 року, до якого було додано копію додатку 2 до проекту рішення № 178 від 31.03.2021 року. Також надано копію витягу з протоколу засідання постійною комісією з економічних питань, управління комунальною власністю, житлово-комунального господарства, інвестиційного розвитку, земельних відносин, екології, природокористування та благоустрою від 26.03.2021 року, на якій розглядалась заява позивача.

Відтак з наданого на адвокатський запит додатку 2 до оскаржуваного рішення № 178, позивачу дізнався, що включений у список осіб, яким відмовлено у наданні відповідного дозволу.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

У відповідності до частини 1 статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 6 статті 118 ЗК України також передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно із частини 7 вказаної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 18.10.2018 у справі №806/1316/18 зазначив, що перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, який визначений ч. 7 ст. 118 ЗК України, є вичерпним. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, відповідачем протиправно відмовлено у наданні дозволу на складання проекту землеустрою без будь-яких на те законних підстав.

Враховуючи викладене вище, а також те, що всупереч ч. 2 ст.77 КАС України відповідач не довів правомірності прийнятого ним рішення, оскаржуване рішення підлягає скасуванню в судовому порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Володимирецької селищної ради Рівненської області від 31.03.2021 року № 178 в частині відмови в наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та зобов`язати Володимирецьку селищну раду Рівненської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 22.03.2021 року, про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,2 та, яка розташована по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Суд зазначає, що позовні вимоги в частині щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею, 0,20 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 належить до дискреційних повноважень ради, втручання в які не допускається. Відтак позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає.

Разом з тим, позивач у позовній заяві просить визначити відповідачу 30-денний строк для виконання рішення суду по даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а також приписи статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов`язковості судових рішень та відсутності об`єктивних обставин щодо невиконання судового рішення з боку відповідача, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Стосовно визначення 30-денного строку для виконання рішення суду по даній справі, такий обов`язок законом не передбачено.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Володимирецької селищної ради Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Володимирецької селищної ради Рівненської області від 31.03.2021 року № 178 в частині відмови в наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Зобов`язати Володимирецьку селищну раду Рівненської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 22.03.2021 року, про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,2 та, яка розташована по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Володимирецька селищна рада Рівненської області (вул. Повстанців, 21,смт.Володимирець,Рівненська область,34300, ЄДРПОУ/РНОКПП 04388113)

Повний текст рішення складений 06 липня 2022 року

Суддя Д.Є. Махаринець