Справа № 280/8138/21
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2022 року м. Дніпросправа № 280/8138/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.01.2022 року (головуючий суддя Калашник Ю.В.)

в адміністративній справі №280/8138/21 за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області до відповідача ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління ДПС у Запорізькій області, звернувся 06.09.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 19 691,95 грн. (а.с. 1-4, 46-49).

В обґрунтування позову (з урахуванням уточненого позову) зазначено, що згідно облікової картки платника у відповідача наявна заборгованість, яка виникла в результаті несплати узгоджених сум податкових зобов`язань, нарахованих податковим органом податковими повідомленнями рішеннями. Позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, проте борг у добровільному порядку повністю відповідачем не сплачений, а тому підлягає примусовому стягненню у судовому порядку.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21.01.2022 року позов задоволено:

- стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг з податку на нерухоме манно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у сумі 19 691,95 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов`язаний із несплатою узгодженої суми податкового зобов`язання протягом установленого строку. Сума податкового зобов`язання є узгодженою, оскільки відповідач не оскаржував її ні в адміністративному, ні в судовому порядку, та відповідно в силу закону є податковим боргом. На момент розгляду справи в суді сума податкового у розмірі 19 691,95 грн. відповідачем не сплачена, заборгованість перед бюджетом не погашена, доказів протилежного відповідач суду не надав, відтак суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вказує, що за результатом звірки відповідно до вимог пп.60.1.2 п.60.1 ст.60 ПК України, податкові повідомлення-рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельно ділянки вважаються скасованими, відтак позовні вимоги про стягнення податкового боргу є незаконними та необґрунтованими, оскільки податкові повідомлення-рішення скасовані, податковий борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки-відсутній, що у свою чергу унеможливлює виконання рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи здійснено в письмовому провадженні згідно ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно із інтегрованою карткою платника податків у ОСОБА_1 наявна заборгованість з податку на нерухоме манно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у сумі 19691,95 грн., який виник на підставі наступного.

25.06.2019, контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 0-0808, якими відповідачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме манно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2018 рік на суму 5809,74 грн.

15.05.2020, контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 0-0808, якими відповідачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме манно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2019 рік на суму 6511,97 грн.

09.03.2021, контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 0-0808, якими відповідачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме манно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2020 рік на суму 7370,24 грн.

Указані податкові повідомлення-рішення направлені на адресу відповідача поштою однак повернуті на адресу податкового органу не врученими.

Вказані рішення відповідачем ні у адміністративному, ні у судовому порядку не оскаржені, тому сума визначеного податкового зобов`язання є узгодженим, доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Таким чином, сума податкового зобов`язання з податку на нерухоме манно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості становить 19 691,95 грн.

Позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, а саме: на адресу відповідача надіслана податкова вимога від 24.10.2019 № 946-60 на суму 5862,94 грн., яка повернута на адресу податкового органу не врученою.

У зв`язку з несплатою відповідачем податкової заборгованості у добровільному порядку ГУ ДПС у Запорізькій області звернулось із даним позовом до суду.

Суд першої інстанції позов задовольнив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 Податкового кодексу України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За приписами п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право, у тому числі, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

При цьому, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України).

У відповідності до п.56.1 ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (п.57.3 ст.57 ПК України).

Згідно із п. 58.3 ст. 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що з матеріалів справи вбачається, що податкові повідомлення-рішення від 25.06.2019 №0-0808 (на суму 5809,74грн.), від 15.05.2020 №0-0808 (на суму 6511,97грн.), від 09.03.2021 №0-0808 (на суму 7370,24грн.), якими ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме манно, відмінне від земельної ділянки у сумі 19 691,95 грн. надсилались на адресу: АДРЕСА_1 (а. с. 12, 14, 16).

При цьому, матеріалами справи не підтверджується, що відповідач проживає за вказаною адресою, також матеріалами справи не підтверджується, що відповідач отримав (вручені) вказані податкові повідомлення-рішення.

Зокрема, згідно паспортних даних відповідача ОСОБА_1 знятий з реєстрації (виписаний) 07.11.2000 року з адреси: АДРЕСА_2 .

Отже, матеріали справи не містять докази, що відповідачу були вручені вищезазначені податкові повідомлення-рішення на підставі яких контролюючим органом був сформований висновок про податковий борг позивача.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що податкові повідомлення-рішення, направлені за адресою: АДРЕСА_1 - повернуті на адресу податкового органу не врученими.

Суд першої інстанції зазначає, що вказані податкові повідомлення-рішення відповідачем ні у адміністративному, ні у судовому порядку оскаржені не були, тому сума визначеного податкового зобов`язання є узгодженим.

Натомість з висновком суду першої інстанції, що сума податкового зобов`язання є узгодженою, колегія суддів апеляційної інстанції погодитися не може, оскільки відсутні докази належного вручення відповідачу вказаних податкових повідомлень-рішень.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в апеляційній скарзі відповідач вказує, що 03.12.2021 року ним було направлено до Головного управління ДПС у Запорізькій області лист про проведення звірки з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на підставі пп. 266.7.3, ст. 266 ПКУ, про що було повідомлено суд першої інстанції, однак суд першої інстанції не з`ясував результати проведення вказаної звірки.

Зокрема, матеріали справи містять відповідь Головного управління ДПС у Запорізькій області від 16.12.2021 року №79778/6/08-01-24-16, згідно якої зазначено, що згідно даних АІС «Податковий блок» за ОСОБА_1 рахувався об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_3 , загальною площею 432,1кв.м. На вищезазначений об`єкт нерухомого майна в автоматизованому режимі були сформовані податкові повідомлення-рішення:

- №0-0808 від 25.06.2019 (на суму 5809,74грн.),

- №0-0808 від 15.05.2020 (на суму 6511,97грн.),

- №0-0808 від 09.03.2021 (на суму 7370,24грн.).

При цьому, згідно пп. 266.7.3 ст. 266 ПКУ передбачено право платників податків звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової, що перебувають у власності платника податку.

ОСОБА_1 , листом від 03.12.2021, повідомив контролюючий орган про факт відчуження об`єкта нерухомого майна на підставі договору дарування, а саме:

- на житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_3 , загальною площею 432,1кв.м. право власності припинено 30.12.2016 року.

Запорізьким відділом податків і зборів з фізичних осіб управління податкового адміністрування Головного управління ДПС у Запорізькій області внесені зміни до бази даних ІТС «Податковий блок», а саме відображена дата закінчення права власності на об`єкт нерухомого майна, тим самим припинено нарахування на наступні роки.

За результатами звірки відповідно до вимог пп. 60.1.2 ст. 60 ПКУ податкові повідомлення-рішення:

- №0-0808 від 25.06.2019 (на суму 5809,74грн.),

- №0-0808 від 15.05.2020 (на суму 6511,97грн.),

- №0-0808 від 09.03.2021 (на суму 7370,24грн.) вважаються скасованими (відкликаними).

Одночасно контролюючий орган повідомив, що інтегрована картка платника податків приведена у відповідність.

Податковий борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відсутній.

Отже, контролюючий орган, на підставі результатів звірки самостійно визначив скасованими (відкликаними) податкові повідомлення-рішення: №0-0808 від 25.06.2019 (на суму 5809,74грн.),

№0-0808 від 15.05.2020 (на суму 6511,97грн.), №0-0808 від 09.03.2021 (на суму 7370,24грн.) та вказав, що податковий борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відсутній.

Натомість, суд першої інстанції не дослідив результатів зірки та припустився помилкових висновків про можливість задоволення позову та стягнення податкового боргу.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення вимог податкового органу про стягнення з відповідача податкового боргу.

Вищезазначене є мотивом для врахування судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача та норми законодавства України, що регулює дані правовідносини спростовують доводи позивача.

Доводи апеляційної скарги спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

За результатами апеляційного розгляду слід здійснити розподіл судових витрат на користь відповідача, а саме стягнути за рахунок бюджетних асигнувань позивача витравити зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 3405грн., що підтверджується квитанцію ІD 1268-7889-2571-1213 від 16.02.2022.

Керуючись 241-245, 250, 311, 317, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.01.2022 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Головного управління ДПС у Запорізькій області до відповідача ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 19 691,95грн. відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3405грн. (три тисячі чотириста п`ять гривень).

Постанова набирає законної сили 23.06.2022 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

В повному обсязі постанова виготовлена 29.06.2022.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова