Справа № 754/15504/21
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2022-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Бєлової Л.В.

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 березня 2022 року (м. Київ, дата складання повного тексту - 23.03.2021) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черкаської митниці про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову у справі про порушення митних правил №0027/90200/21, винесену 29.09.2021 начальником Черкаської митниці про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до відповідальності мав встановити, що саме позивач мала право на керування, володіння та розпорядження автомобілем марки «PEUGEOT 307». Винесену постанову позивач вважає протиправною, винесеною з порушенням законодавства, оскільки ввезення автомобіля в Україну здійснювала інша особа, котра шахрайським способом заволодівши паспортом, оформила на позивачку ввезення вищевказаного автомобіля, а відтак вважає відсутніми підстави складання протоколу.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що факти та посилання, наведені в обґрунтування вимог позову, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставинам справи та не відповідають положенням митного законодавства.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 березня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з`ясовано усіх обставин у справі, що мають значення для справи. Апелянт вказує, що жодного автомобіля позивачка не придбавала та не ввозила, в Литовській Республіці не перебувала, крім того, не має та ніколи не мала посвідчення водія, а тому не могла користуватися правами, які визначені у наданій довіреності. З матеріалів справи не вбачається, що саме позивачка заявляла митний режим транзит, жодних підтверджень того, що саме позивачкою вчинялися будь-які юридично-значущі дії, які призвели до ввезення транспортного засобу на митну територію України немає. Крім того, транспортний засіб було передано іншою компанією.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 21.10.2018 через пункт пропуску «Славутич - Комарин» митного поста «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС громадянкою України ОСОБА_1 на митну територію України в митному режимі «транзит» було ввезено автомобіль «PEUGEOT 307» (VIN - номер НОМЕР_1 д/н НОМЕР_2 , країна реєстрації - LT ), що зареєстрований у відповідних реєстраційних органах Литовської Республіки за державним номером EBD307.

22.06.2021 до Київської митниці Держмитслужби для здійснення митного оформлення було подано митну декларацію №UА100710/2021/506392 та рахунок від 27.11.2019 № б/н, відповідно до яких встановлено, що транспортний засіб «PEUGEOT 307» VIN - номер НОМЕР_1 д/н НОМЕР_2 , країна реєстрації - LT) було передано громадянкою ОСОБА_1 громадянину ОСОБА_2 без дозволу митного органу.

10.08.2021 головним державним інспектором Відділу боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Черкаської митниці Жуком М.В. складено протокол за ст. 469 ч. 4 МК України відносно ОСОБА_1 , оскільки в порушення вимог ч. 1 ст. 90, ч. 3 ст. 325 Митного кодексу України, транспортний засіб «PEUGEOT 307» VIN - номер НОМЕР_1 д/н НОМЕР_2 , країна реєстрації - LT), який ввезено на митну територію України в митному режимі «транзит» було передано у користування громадянину України ОСОБА_2 , чим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України.

У відповідності до листа в.о. начальника Меньшикова Д. щодо направлення протоколу про порушення митних правил позивачу направлено примірник протоколу про порушення митних правил № 0027/90200/21 від 10.08.2021, складеного за ч. 4 ст. 469 МК України, а також запропоновано протягом 5 днів з моменту отримання вказаного протоколу про порушення митних правил прибути до Черкаської митниці для надання пояснень по суті справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач отримала поштове направлення 16.08.2021, про що свідчить рекомендоване повідомлення про отримання поштового направлення із зазначенням особистого отримання під розписку.

Постановою начальника Черкаської митниці Меньшикова Д.О. в справі про порушення митних правил № 0027/90200/21 від 29.09.2021 позивача визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 4 ст. 469 МК України, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34000,00 грн, оскільки позивач передала транспортний засіб «PEUGEOT 307» VIN - номер НОМЕР_1 д/н НОМЕР_2 , країна реєстрації - LT), який ввезено на митну територію України в митному режимі «транзит» у користування особі, яка не поміщувала його у митний режим «транзиту».

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач за захистом своїх порушених прав та законних інтересів звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач порушила вимоги ч. 1 ст. 90, ч. 3 ст. 325 Митного кодексу України, а відтак в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, показаннями свідків, тощо.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, щодо якої розглядається справа, опис обставин, установлених при розгляді справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення.

Відповідно до ст. 469 ч. 4 Митного кодексу України передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно до ст. 4 п. 60 МК України транспортні засоби особистого користування це наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Відповідно до ч.5 ст.255 МК України встановлено, що митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Згідно ч. 3 ст. 325 МК України користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем, забороняються, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до абз. 1, 3 ч.5 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Згідно ч.1 ст. 90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 459 МК України суб`єктами адміністративної відповідальності з порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правих підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Відповідно до ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що з електронного листа направленого позивачем на адресу Черкаської митниці за ВХ № 1583/10 вбачаються пояснення позивача, а саме «…Приехать не получится, поэтому пишу письмо. А поясненения простые: была на границе и меня попросили записать машину с евро номерами и все. Больше ничего по этому поводу казать не могу, потому что ничего больше не знаю. Сколько таких машин было провезено через границу несчесть …».

Разом з тим, суд першої інстанції вірно вказав, що позивачем в обґрунтування позовних вимог вказано наступне «…В подальшому, при перетині кордону чоловік, який знаходився за кермом вказаного автомобіля сказав, що сам пройде процедуру оформлення перетину кордону за з цією метою взяв у Позивачки її паспорт. Після того, як позивачка доїхала до м. Києва, більше ані водія, ані автомобіля , на якому її підвозили вона не бачила….».

Таким чином, з вищевикладеного вбачаються неточності у наданні пояснень позивача та в тексті адміністративного позову, котрі різняться між собою, тому суд першої інстанції обґрунтовано поставив під сумнів достовірність доводів позивача щодо безпідставності накладення адміністративного стягнення.

При цьому, в матеріалах справи міститься копія довіреності від 19.10.2018 М 27/10-18 UAB «KINMETA» (м. Вільнюс, Литва, код 302958410), якою уповноважено позивача (паспорт НОМЕР_3 ) керувати і користуватися транспортним засобом «PEUGEOT 307» (VIN - номер НОМЕР_1 д/н НОМЕР_2 , 2003 року випуску, сірого кольору, д.р.н. НОМЕР_2 ), що належить ЗАО «КИНМЕТА» (UAB «KINMETA») на підставі реєстраційного свідоцтва виданого «РЕГИТРП» 2018-10-19.

Таким чином, вказаний документ спростовує твердження позивача щодо непричетності її до перевезення автомобіля та щодо відсутності документів, на підставі яких відповідачем зроблено висновок про доведеність вини позивачки у вчиненні адміністративного правопорушення.

Також, відповідно до даних «Диспетчер ЗМК та Пасажирського пункту пропуску» поміщення транспортного засобу засіб «PEUGEOT 307» (VIN - номер НОМЕР_1 д/н НОМЕР_2 , країна реєстрації - LT ) у митний режим транзиту здійснено саме позивачем.

Позивачем не спростовано наявні докази в матеріалах справи щодо невиконання приписів митного законодавства.

При цьому, позивач вважаючи, що з боку третіх осіб було вчинена по відношенню до неї протиправні дії, зокрема неправомірного використання її паспортних даних, має право звернутися до правоохоронних органів. Однак доказів вчинення таких дій не надано.

На переконання колегія суддів, відповідачем доведено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України, оскільки з досліджених доказів, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що позивач порушила вимоги ч. 1 ст. 90, ч. 3 ст. 325 Митного кодексу України, тому постанова про порушення митних правил №0027/90200/21 від 29.09.2021 є правомірною та не підлягає скасуванню

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 березня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 07.07.2022.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Л.В. Бєлова