Справа № 156/136/22
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2022-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 156/136/22 пров. № А/857/8039/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Обрізка І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Іваничівського районного суду Волинської області (головуючий суддя Федечко М.О.) про залишення позовної заяви без розгляду, постановлену в смт.Іваничі у відкритому судовому засіданні о 14 год. 36 хв 29 квітня 2022 року, повний текст ухвали складено 04 травня 2022 року, у справі №156/136/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, поліцейського Сектору реагування патрульної поліції ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області Куліш В.І. про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

07.02.2022 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області, поліцейського Сектору реагування патрульної поліції ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області Куліш В.І., просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №618782 від 23 грудня 2021 року, винесену поліцейським СРПП ВП №1 (м.Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП капралом поліції Кулішем В.І.

Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 29 квітня 2022 року позовну заяву залишено без розгляду.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що учасник справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на пред`явлення позову, повинен забезпечити неухильне і своєчасне виконання своїх процесуальних обов`язків, вимог закону і суду, зокрема стосовно належного оформлення позовної заяви, в тому числі подання її у строки, встановлені КАС України або іншими законами, для чого особа має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством. Суд першої інстанції вказав, що чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів, що насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Суд першої інстанції зазначив, що реалізуючи своє право на відмову від отримання постанови, особа має розуміти наслідки вчиненої нею дії, зокрема, початок перебігу строку на оскарження постанови. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, був обізнаний, як стверджує, про порушення своїх прав, знав про винесення оскаржуваної постанови, що дає підстави стверджувати про те, що позивач знав про порушення свого права саме в день винесення даної постанови 23 грудня 2021 року, працівниками поліції повідомлено останнього про строки оскарження винесеної постанови.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Іваничівського районного суду Волинської області від 29 квітня 2022 року та направити справу на продовження судового розгляду до суду першої інстанції. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що разом з поданням позовної заяви, також, подано окрему заяву про поновлення пропущеного строку звернення із позовною заявою до суду, з обґрунтуванням підстав причин такого пропуску. Скаржник вказує, що судом першої інстанції 08.02.2022 винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, де зазначено, що суд визнав причини пропуску строку поважними. Скаржник зазначає, що справа була призначена до судового розгляду, де під час судового засідання позивач надавав усні пояснення по суті пред`явленого позову, а також досліджувались відеодокази. Вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права. Вказує, що відповідач щодо позову та заяви про поновлення строку не заперечував.

Враховуючи положення статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що 23 грудня 2021 року поліцейським СРПП ВП № 1 (м.Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП Куліш В.І. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №618782. Зазначеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.126 КУпАП за порушення п.2.1а ПДР, ч.1 ст.126 КУпАП за порушення п.2.1.б, ч.1 ст.126 КУпАП за порушення п.2.1.ґ ПДР, ч. 6 ст. 121 КУпАП за порушення п.2.9в ПДР, ч.2 ст.122 КУпАП за порушення п.9.9.б ПДР та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн.

Згідно з вказаною постановою ОСОБА_1 23 грудня 2021 року о 13 год. 59 хв. в с. Гряди-Тишковичі вул. Галана керував транспортним засобом ДОНГ ФЕНГ д.н.з НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування, не маючи при собі та не пред`явив реєстраційних документів на транспортний засіб, не мав діючий страховий поліс, був відсутній номерний знак на причепі, при зупинці працівниками поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію.

Вважаючи вказану постанову протиправною, такою, що підлягає скасуванню, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною 1 статті 168 КАС України встановлено, що позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Відповідно до частин 1, 2 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Статтею 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Частинами 1 та 2 статті 123 КАС України регламентовані наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду та вказано, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Умовами застосування наслідків пропуску строку звернення до суду є насамперед його пропуск, а також відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у позовній заяві причин, підтверджених відповідними засобами доказування, та доданих до неї матеріалів.

При цьому, системний аналіз статті 123 КАС України дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що у випадку пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі, позивачу слід надати строк для подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, і лише у випадку неподання такої заяви або якщо підстави, вказані у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Така послідовність дій суду відповідає принципу забезпечення права особи на доступ до суду та судовий захист.

В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 08 лютого 2022 року визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду та поновлено ОСОБА_1 строк звернення з позовною заявою до адміністративного суду. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 09:00 год. 04 березня 2021 року.

Відповідно до довідки секретаря судового засідання від 04.03.2022 розгляд справі відкладено на 30.03.2022 у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Відповідно до протоколу судового засідання від 30.03.2022 в судовому засіданні за участі позивача та представника позивача оголошено позовну заяву, позивачем надано пояснення, досліджено докази, оголошено перерву на 29.04.2022 у зв`язку з закінченням робочого часу.

Відповідно до протоколу судового засідання від 29.04.2022 за участі позивача та представника позивача судом оглянуто відеозапис з місця події, ухвалено закінчити встановлення обставин справи та перевірки їх доказами. Суд видалився до нарадчої кімнати.

Так, суд не повинен тлумачити положення статті 122 КАС України у такий спосіб, щоб створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі. Адміністративний суд керуючись принципом верховенства права, має розглядати право не як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості. Суд має спрямовувати своє провадження на досягнення справедливості, що і є правосуддям.

Окрім того, слід зауважити, що стадії оголошення спірної постанови суб`єктом її прийняття та її вручення/надіслання відмінні між собою та слідую одна за іншою. Оголошення спірної постанови не доводить факту її вручення.

Так, відповідачем у справі не доведено належними доказами надіслання оскаржуваної постанови позивачу після її прийняття.

На переконання суду апеляційної інстанції, судом першої інстанції залишено поза увагою обставини щодо дати подання 07.02.2022 позову до суду та дати одержання 27.01.2022 оскаржуваної постанови на адвокатський запит.

Враховуючи, що, надавши оцінку змісту позовної заяви та заяви про поновлення строку на подання позовної заяви, суд першої інстанції відкрив провадження у справі та вказав, що є достатньо на час постановлення ухвали підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, проте при залишенні позовної заяви без розгляду після відкриття провадження у справі, на переконання суду апеляційної інстанції, вимоги статті 123 КАС України судом першої інстанції не дотримані.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що долучений до матеріалів справи відеозапис обставин події 23.12.2021 подано разом із заявою помічника голови суду на виконання вимог ухвали Іваничівського районного суду Волинської області від 08 лютого 2022 року у справі №156/136/22, така заява судом першої інстанції не зареєстрована відповідно до вимог ведення діловодства у судах, не прийнята головуючим суддею у справі шляхом проставлення відповідної резолюції, а тому відповідна відеофіксація не може розглядатись та оцінюватись судом як належний доказ у справі.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Bellet v. France від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 5 грудня 2018 року (справа №П/9901/736/18) згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним.

Відповідно до частини 1 статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Аналізуючи обставини справи в контексті поданого позову, а, також, аргументи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не вірно застосовано інститут строків звернення до адміністративного суду та порушено норми процесуального права, що має наслідком задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали як такої, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 241, 243, 312, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Іваничівського районного суду Волинської області про залишення позовної заяви без розгляду від 29 квітня 2022 року у справі №156/136/22 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко