Справа № 140/16358/21
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/16358/21 пров. № А/857/7506/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Запотічного І.І.,

з участю секретаря судового засідання - Дутки І.Р.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - Кузьмич Ю.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській обл. на додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18.04.2022р. в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Анекс Плюс» до Головного управління ДПС у Волинській обл. про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень щодо збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток, зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток (суддя суду І інстанції: Костюкевич С.Ф., час та місце ухвалення додаткового рішення суду І інстанції: 18.04.2022р., м.Луцьк; дата складання повного тексту додаткового рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

28.12.2021р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Анекс Плюс» звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача Головного управління /ГУ/ ДПС у Волинській обл. № від 16.09.2021р., № від 15.09.2021р.; судові витрати покласти на відповідача (Т.1, а.с.1-7).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29.03.2022р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення відповідача ГУ ДПС у Волинській обл. № від 16.09.2021р., № від 15.09.2021р.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ТзОВ «Анекс Плюс» судовий збір в розмірі 22700 грн. (Т.3, а.с.47-54).

05.04.2022р. за допомогою засобів поштового зв`язку позивач ТзОВ «Анекс Плюс» (в особі представника адвоката Федорчук І.Ю.) скерував на адресу суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просив стягнути з відповідача ГУ ДПС у Волинській обл. на його користь судові витрати (витрати на професійну правничу допомогу) в розмірі 20000 грн. (Т.3, а.с.57 і на звороті).

У свою чергу, відповідачем ГУ ДПС у Волинській обл. скеровані письмові заперечення на вказану заяву (Т.3, а.с.65-66).

Відповідно до додаткового рішення суду від 18.04.2022р. заяву ТзОВ «Анекс Плюс» про стягнення витрат на правничу допомогу задоволено частково; стягнуто на користь позивача судові витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ГУ ДПС у Волинській обл. (Т.3, а.с.67-68).

Не погодившись з винесеним додатковим судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ ДПС у Волинській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, просить скасувати додаткове рішення суду та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заяви позивача відмовити (Т.3, а.с.71-87).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що заявлена сума на правничу допомогу є завищеною та необґрунтованою. Заявником необґрунтовано час, який був потрачений на консультування, складання позовної заяви та участь у судових засіданнях. Вищезазначені документи не потребують такої кількості витрачених годин, як зазначає заявник, оскільки в них повторюються обґрунтування та зазначається лише трактування норм права.

Більше того, консультування та підготовка позовної заяви являє собою один вид послуг - підготовка позовної заяви.

Наголошує на тому, що договір про надання правової допомоги № 72/21 від 14.12.2021р. був укладений із ТзОВ «Анекс Плюс» та Адвокатським бюро /АБ/ «Сергій Степанюк і Партнери», а представництво здійснювалося самозайнятою особою - адвокатом Федорчук І.Ю.; будь-яких доказів про належність адвоката Федорчук І.Ю. до АБ «Сергій Степанюк і Партнери» не надано.

Крім того, договір про надання правничої допомоги датований 14.12.2021р., а згідно акту наданих послуг та платіжного доручення зазначено договір від 29.12.2021р.

Враховуючи вищезазначене вважає, що правові підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Волинській обл. витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. є відсутніми.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Апелянтом ГУ ДПС у Волинській обл. оскаржується додаткове рішення суду щодо розподілу судових витрат, зокрема, стягнення на користь позивача понесених витрат на правову допомогу в розмірі 7000 грн.

Приймаючи додаткове рішення, суд першої інстанції керувався тим, що вимоги представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі не підлягають задоволенню, оскільки консультація клієнта з приводу спору, аналіз документів, опрацювання законодавства, підготовка позовної заяви, не вимагали великого обсягу юридичної роботи з огляду на визначену сталу практику розгляду судами даних спорів, а тому не потребували затрат значного часу та коштів, які заявлені представником позивача як витрати на правничу допомогу.

Враховуючи час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг та їх обсяг, кількість судових засідань, в яких брала участь представник позивача, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, а також критерію розумності їхнього розміру в залежності від конкретних обставин справи, на користь позивача із заявлених у вказаному акті витрат необхідно стягнути витрати частково.

Виходячи із критеріїв, визначених ч.9 ст.139 КАС України, принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, суд вважав, що з огляду на зміст наданих послуг, кількість затраченого часу, складність справи, наявні підстави обмежити розмір витрат на правничу допомогу та на користь позивача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо стягнення витрат на правову допомогу адвоката такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Згідно 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому ст.134 КАС України.

За змістом п.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З наведеного слідує, що в підтвердження здійсненої правової допомоги необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування зазначених витрат.

Позивачем заявлено до відшкодування витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою, отриманою в суді першої інстанції від адвоката, в загальному розмірі 20000 грн.

На підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом позивачем представлено наступні письмові докази (в копіях/оригіналах):

договір № 75/71 від 14.12.2021р. про надання правової допомоги, за яким правничу допомогу позивачу надано АБ «Сергій Степанюк і Партнери» (Т.3, а.с.58-59);

акт надання послуг № 72/21-1 від 29.03.2022р., відповідно до якого згідно умов договору про надання правничої допомоги № 72/21 від 29.12.2021р. виконавцем АБ «Сергій Степанюк і Партнери» надані наступні послуги правничої допомоги: консультування клієнта щодо обґрунтованості, мотивованості та законності податкових повідомлень-рішень, наявності правових підстав оскарження рішення контролюючого органу, способу захисту, вивчення і аналіз документів, пошук і узагальнення судової практики в подібних спорах 2 год. вартістю 1240 грн. 50 коп. на загальну суму 2481 грн.; складання позовної заяви і подання до суду - 9 год. вартістю 1240 грн. 50 коп. на загальну суму 11164 грн. 50 коп.; участь в судових засіданнях - 6 год. вартістю 1240 грн. 50 коп. на загальну суму 7443 грн.; а всього 21088 грн. 50 коп. (Т.3, а.с.61);

рахунок на послуги правничої допомоги № 72/21-1 від 29.12.2021р. для оплати авансового платежу згідно умов договору про надання правничої допомоги в сумі 20000 грн. (Т.3, а.с.60);

платіжне доручення № 55555994 від 29.12.2021р., згідно якого ТзОВ «Анекс Плюс» перерахувало на банківський рахунок АБ «Сергій Степанюк і Партнери» грошові кошти в розмірі 20000 грн. на підставі рахунку № 72/21-1 від 29.12.2021р. (Т.3, а.с.62).

Разом з тим, представлені суду документи не доводять факт надання позивачу правової допомоги в суді першої інстанції саме АБ «Сергій Степанюк і Партнери».

Зокрема, під час подачі позовної заяви ТзОВ «Анекс Плюс» до суду першої інстанції інтереси позивача представляв адвокат Войціховський А.В., який діяв на підставі договору про надання правової допомоги № 28/21 від 28.12.2021р., що стверджується змістом ордера серії АС № 1032235 від 28.12.2021р. про надання правничої (правової) допомоги (Т.1, а.с.32).

Цим же адвокатом підписана позовна заява та подане клопотання про долучення додаткових доказів по справі (Т.1, а.с.37).

У подальшому інтереси ТзОВ «Анекс Плюс» представляла адвокат Федорчук І.Ю., яка діяла на підставі ордеру серії АС № 1034503 від 03.02.2022р. про надання правничої (правової) допомоги: підставою видачі ордеру вказано договір про надання правової допомоги № 72/21 від 14.12.2021р. (Т.2, а.с.140).

Наведені ордери про надання правничої (правової) допомоги видані адвокатами, що здійснюють адвокатську діяльність індивідуально.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.1 Закону України № 5076-VI від 05.07.2012р. «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ст.14 вказаного Закону адвокатське бюро є юридичною особою, створеною одним адвокатом, і діє на підставі статуту. Найменування адвокатського бюро повинно включати прізвище адвоката, який його створив.

Адвокатське бюро має самостійний баланс, може відкривати рахунки у банках, мати печатку, штампи і бланки із своїм найменуванням.

Стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське бюро.

Адвокатське бюро може залучати до виконання укладених бюро договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Адвокатське бюро зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності.

Частиною 2 ст.26 цього Закону визначено, що ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Відповідно до п.10 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затв. рішенням Ради адвокатів України № 41 від 12.04.2019р. (в редакції, чинній на момент видачі вказаних ордерів), ордер, який видається адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням, обов`язково має містити підпис адвоката, який надає правничу (правову) допомогу на підставі цього ордера, та підпис керівника адвокатського бюро, адвокатського об`єднання і скріплений печаткою юридичної особи.

В подальшому рішенням Ради адвокатів України № 45 від 29.04.2022р. положення цьому пункту були доповнені новим абзацом наступного змісту: «Під час дії воєнного стану на території України дозволяється видача адвокатським бюро/адвокатським об`єднанням ордеру без скріплення його печаткою юридичної особи та без підпису керівника адвокатського об`єднання, адвокатського бюро. Правовідносини між адвокатом, який надає правничу (правову) допомогу на підставі цього ордера та адвокатським об`єднанням, адвокатським бюро врегульовуються внутрішніми документами цих організаційно правових форм здійснення адвокатської діяльності».

Отже, на момент видачі вищевказаних ордерів діяли вимоги п.10 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затв. рішенням Ради адвокатів України № 41 від 12.04.2019р., які передбачали відповідні вимоги до ордеру, що видається адвокатським бюро: наявність підпису адвоката, який надає правничу (правову) допомогу на підставі цього ордера, та підпису керівника адвокатського бюро, адвокатського об`єднання і скріпленого печаткою юридичної особи.

Наявні у справі ордери таким вимогам не відповідають, оскільки останні видані окремими адвокатами Войціховським А.В. та Федорчук І.Ю., з якими позивач не укладав договори про надання правової допомоги.

Також незважаючи на заперечення ГУ ДПС у Волинській обл. в суді першої інстанції, доводи апеляційної скарги позивачем не надано будь-яких підтверджуючих документів про те, що АБ «Сергій Степанюк і Партнери» залучало до виконання умов договору № 75/71 від 14.12.2021р. вказаних адвокатів на договірних засадах.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як відзначено у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява N 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Апеляційний суд вважає, що позивачем не доведено фактичне понесення витрат на правову допомогу, надану АБ «Сергій Степанюк і Партнери» в рамках договору № 75/71 від 14.12.2021р. про надання правової допомоги в заявленому розмірі 20000 грн.

В частині доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

Враховуючи наведені обставини, приймаючи до уваги відсутність доказів виконання АБ «Сергій Степанюк і Партнери» умов договору № 75/71 від 14.12.2021р. про надання правової допомоги, заявлені до відшкодування витрати в розмірі 20000 грн. є непідтвердженими.

Звідси, позивачем документально не підтверджено факт понесення витрат на правову допомогу в заявленому розмірі, через що суд першої інстанції помилково задовольнив заяву про стягнення витрат на правову допомогу (в частині).

За таких обставин та відповідно до вимог ст.139 КАС України понесені позивачем ТзОВ «Анекс Плюс» витрати на професійну правничу допомогу адвоката не підлягають відшкодуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що у задоволенні заяви про винесення додаткового судового рішення стосовно стягнення судових витрат (понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката) слід відмовити, із вищевикладених підстав.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового винесення додаткового судового рішення та стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката, через що додаткове рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заяви ТзОВ «Анекс Плюс» про винесення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській обл. задовольнити.

Додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18.04.2022р. в адміністративній справі № 140/16358/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Анекс Плюс» про винесення додаткового рішення та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
І. І. Запотічний
Дата складання повного тексту судового рішення: 08.07.2022р.