Справа № 260/3025/21
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2022-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 260/3025/21 пров. № А/857/8036/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Довгополова О.М., Коваля Р.Й.,

з участю секретаря судового засідання Приступи Р.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року у справі № 260/3025/21 (головуючий суддя Іванчулинець Д.В., м. Ужгород, час ухвалення 10:30 год., повний текст рішення складений 13 квітня 2022 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури про стягнення вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

В С Т А Н О В И В :

19 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Закарпатської обласної прокуратури, в якому просив: а) визнати протиправною бездіяльність Закарпатської обласної прокуратури щодо невиплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні;

б) стягнути із Закарпатської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу у зв`язку зі звільненням в розмірі 226812,11 грн.;

в) стягнути із Закарпатської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 20.08.2020 по день винесення судового рішення.

Рішенням від 08 квітня 2022 року Закарпатський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив частково.

Стягнув з Закарпатської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за період з 21 квітня 2021 року по 19 жовтня 2021 року у розмірі 169 122,54 грн..

У задоволенні решти частини позовних вимог суд відмовив.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Закарпатська обласна прокуратура подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також при невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення вихідної допомоги. Однак, суд безпідставно прийняв рішення про стягнення середньої заробітної плати за час затримки виконання рішення суду у справі № 260/3026/20.

При зверненні до суду ОСОБА_1 не заявляв позовної вимоги про стягнення середньої заробітної плати за час затримки виконання рішення суду. Вийшовши за межі позовних вимог, суд фактично розглянув вимоги, які не були заявлені позивачем у межах цієї справи. У процесі розгляду справи ОСОБА_1 позовні вимоги не збільшував, предмет та підстави позову не змінював, клопотання про об`єднання позовних вимог не подавав, а тому підстави для їх вирішення та задоволення відсутні.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи відповідача про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам процесуального права.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримала вимоги поданої апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Позивач заперечив вимоги апеляційної скарги та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 працював в органах прокуратури з 05.04.2005 року по 20.08.2020 року на різних посадах, що підтверджується копією трудової книжки Серії НОМЕР_1 від 05.04.2005 року (а.с.20-26).

Наказом виконувача обов`язків прокурора Закарпатської області Дем`янчука І.І. від 18 серпня 2020 року за № 353к ,,Про звільнення ОСОБА_1 звільнений з посади начальника відділу організації представництва в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів держави в суді та органів прокуратури Закарпатської області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України ,,Про прокуратуру з 20 серпня 2020 року (а.с.13).

Відповідно до абзацу 2 резолютивної частини наказу виконувача обов`язків прокурора Закарпатської області Дем`янчука І.І. від 18 серпня 2020 року за № 353к відділу фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури області доручено провести остаточний розрахунок та виплатити усі належні ОСОБА_1 виплати при звільненні.

Однак, що при звільнені з органів прокуратури ОСОБА_1 не була виплачена вихідна допомога, що і стало однією із підстав для звернення до суду.

Суд також встановив, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року у справі за № 260/3026/20 визнаний протиправним та скасований наказ прокуратури Закарпатської області №353к від 18.08.2020 про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади. Суд поновив ОСОБА_1 на посаді начальника відділу організації представництва в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів держави в суді та органів прокуратури Закарпатської області з 21 серпня 2020 року. Стягнув з Закарпатської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 230996,64 грн (а.с.78-84).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року у справі № 260/3026/20 залишене без змін (а.с.73-77).

19 жовтня 2021 року наказом керівника Закарпатської обласної прокуратури за № 597-к, скасований наказ виконувача обов`язків прокурора Закарпатської області від 18 серпня 2020 року за № 353к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу організації представництва в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів держави в суді та органів прокуратури Закарпатської області, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу організації представництва в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів держави в суді та органів прокуратури Закарпатської області з 21 серпня 2020 року та наказано виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць. Підставою для прийняття відповідного наказу є заява позивача та постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2021 року за № 260/3026/20.

Оскільки позивач поновлений на посаді з дати його незаконного звільнення, суд першої інстанції дійшов висновку, що права на вихідну допомогу при звільненні в останнього не виникало, а тому у задоволенні даної позовних вимоги слід відмовити. Відповідно відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні.

В силу приписів частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення із Закарпатської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 вихідної допомоги у зв`язку зі звільненням та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 20.08.2020 по день винесення судового рішення сторони не оскаржили, а тому суд апеляційної інстанції не перевіряє судове рішення в цій частині позовних вимог.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час невиконання рішення суду про поновлення на посаді, суд першої інстанції виходив з того, що за період з 21 квітня 2021 року (день постановлення рішення про поновлення на посаді) по 19 жовтня 2021 року (день винесення наказу про поновлення на посаді) здійснення фактичного поновлення позивача на посаді відповідач не забезпечив, тому ОСОБА_1 має право на отримання середнього заробітку за вказаний час.

За змістом ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частинами першою, другою та третьою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).

За змістом час тин першої та третьої статті 47 КАС України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

З системного аналізу вказаних норм випливає, що на позивача покладається обов`язок доведення порушення його прав, свобод та інтересів з боку суб`єкта владних повноважень та необхідність їхнього судового захисту у зв`язку з настанням певних наслідків протиправної поведінки відповідача, а суб`єкт владних повноважень повинен довести законність та обґрунтованість прийнятого рішення, вчинених дій або допущеної бездіяльності.

Як убачається з позовної заяви, предметом цього позову є стягнення з відповідача на користь позивача вихідної допомогу у зв`язку зі звільненням та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Колегія суддів зауважує, що одним із принципів адміністративного судочинства є диспозитивність, який надає особам, які беруть участь у справі, можливість вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд. Реалізацією цього принципу є самостійне вирішення позивачем питання, чи звертатися до суду з позовом взагалі, з наступним визначенням підстав, змісту і обсягу позовних вимог, а після винесення судом рішення у справі - окремо вирішувати питання, чи оскаржувати такі судові рішення в апеляційному чи касаційному порядку, у якому обсязі та з яких підстав здійснювати таке оскарження. Суд як незалежний орган не може ініціювати провадження чи навіть захищати права особи без відповідного звернення такої особи.

Матеріали справи не містять доказів звернення ОСОБА_1 із заявою про зміну предмету або підстав позову, питання стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час невиконання рішення суду про поновлення на посаді в судовому засіданні не досліджувалось, позивач не був присутній в судовому засіданні, а тому він міг заявити такі вимоги.

Приписами статті 244 КАС України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Підсумовуючи викладене колегія суддів зазначає, що позивач ОСОБА_1 не звертався до суду із позовними вимогами щодо стягнення середньої заробітної плати за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за період з 21 квітня 2021 року по 19 жовтня 2021 року, письмової заяви про зміну предмету або підстави позову, збільшення розміру позовних вимог до закінчення підготовчого засідання не подавав, дані обставини суд не досліджував, відповідач з такими вимогами не був ознайомлений, внаслідок чого був позбавлений можливості подати заперечення та докази на спростування вказаних обставин.

Таким чином, ухвалюючи рішення про стягнення середньої заробітної плати за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі, суд першої інстанції допустив порушення вимог КАС України, а саме: частини 2 статті 9, згідно якої суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, в межах позовних вимог. При цьому суд може вийти за межі заявлених позовних вимог, а не самостійно змінювати предмет позову та вирішувати питання захисту прав позивача, про які сам позивач не просив.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ч.2 ст. 317 КАС України).

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, допустив порушення норм процесуального права, а тому вважає правильним скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення середньої заробітної плати за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України відсутні підстави для стягнення судових витрат.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст.315, ст. ст. 317, 321, 322 , 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року у справі № 260/3025/21 в частині стягнення з Закарпатської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за період з 21 квітня 2021 року по 19 жовтня 2021 року у розмірі 169 122,54 грн. скасувати.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді О. М. Довгополов
Р. Й. Коваль
Повне судове рішення складено 07.07.2022.