Справа № 160/1058/22
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2022 року Справа № 160/1058/22
18 січня 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю «ГП ЄВРОТЕХ» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці Державної Митної служби України, в якому, з урахуванням уточненого адміністративного позову, просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100380/2021/000436/2 від 19.11.2021 року, а також складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100380/2021/038314.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ТОВ ГП ЄВРОТЕХ та ZHONGCE RUBBER GROUP CO., LTD Китай був укладений зовнішньо-економічний контракт №0103 від 01.03.2020 року. За умовами даного контракту ціна на товар встановлюється в доларах США та вказується у специфікаціях на кожну партію товару. 11.11.2021 року було подано декларацію №UA100380/2021/029693 (номер встановлений після коригування - №UA100380/2021/030545). Під час декларування товару, керуючись ст.ст. 57, 58 Митного кодексу України, відповідно до електронних митних декларацій митна вартість товару була визначена позивачем із застосуванням основного та резервного методів. На підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, позивачем разом з кожною митною декларацією були надані всі наявні документи, передбачені ст. 53 Митного кодексу України, що містять достовірні відомості про визначення митної вартості. Позивач зазначає, що попри надання повного пакету документів відповідачем на етапі перевірки митної декларації було повідомлено позивача шляхом надання картки відмови в прийнятті митної декларації, у зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості згідно статті 55 Митного кодексу України №UA100380/2021/000436/2 від 19.11.2021 року, необхідності подання нової митної декларації та додаткових документів. Позивач вважає безпідставними дії відповідача та висновок про те, що документи, які подані декларантом для підтвердження митної вартості містять розбіжності та неможливість застосування основного методу. Свою позицію ТОВ ГП ЄВРОТЕХ обґрунтовує тим, що ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів, за відстуності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. Тому просить суд скасувати рішення про коригування митної вартості товарів з підстав, наведених у позові.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ГП ЄВРОТЕХ» до Київської митниці Державної Митної служби України про визнання дій протиправним та скасування рішення залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
02.02.2022 року на виконання умов ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, зокрема, подано уточнений адміністративний позов.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Цією ж ухвалою запропоновано відповідачу надати відзив на позов та витребувано від позивача додаткові документи.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст.262 КАС України підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться.
19.04.2022 року відповідачем надано відзив на позов, в якому зазначено, що викладені у позові аргументи є необґрунтованими, посилаючись на вимоги ст.ст. 52, 53, 54, 58 Митного кодексу України. Щодо обставин та підстав прийняття оскаржуваного рішення митним органом було наведено аргументацію: під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів за ЕМД від 11.11.2021 року №UA100380/2021/029693 на підставі розгляду поданих разом з митною декларацією документів встановлено, що документи містять розбіжності та не підтверджують відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, й не містить достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, зокрема:
1. Контрактом передбачено надання специфікації, яка до органу митного оформлення не була надана декларантом, хоча, є обов`язковим та основним документом, який підтверджує митну вартість товару;
2. В платіжному дорученні від 07.10.2021 року №28 вказано інвойс від 01.06.2021 року №ZHX565874AO, який не відноситься до даної поставки товарів, що перевозиться декларантом, що не дає змогу органу митного оформлення однозначно ідентифікувати наданий інвойс та встановити вартість товару по даній поставці;
3. Згідно з договором транспортного експедирування між ТОВ Форца ФОРВАРДИНГ та ТОВ ГП ЄВРОТЕХ від 12.06.2020 року №20/12/06 передбачено надання заявки на здійснення транспортно-експедиторського обслуговування, яка відсутня серед поданих документів до органу митного оформлення, що свідчить про недотримання та порушення з боку декларанта положень договору;
4. Для підтвердження витрат на транспортування надано довідку від 05.11.2021 року №258ФФ-05, яка не належить до документів, що підтверджують транспортні витрати відповідно до МК України;
5. Поданий до органу митного оформлення прайс-лист б/н від 30.08.2021 року, наданий виключно на оцінювану партію товару, що суперечить поняттю дійсності вартості товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі.
Оскаржуване рішення містить необхідну інформацію, передбачену ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України та згідно з ч. 4 ст. 64 Митного кодексу України деталізована інформація надається на вимогу декларанта, однак така вимога до митного органу не надходила. Відповідач вважає прийняте митницею рішення правомірним та таким, що не суперечить законодавству, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Між товариством з обмеженою відповідальністю ГП ЄВРОТЕХ (надалі - позивач, Покупець) та ZHONGCE RUBBER GROUP CO., LTD Китай (надалі - Продавець) укладено зовнішньо-економічний контракт №0103 від 01.03.2020 року.
Відповідно до умов даного контракту:
-п. 1 - продавець продав, а продавець купив шини для сільськогосподарської та індустріальної техніки (далі товар), на умовах вказаних в цьому контракті. Загальна кількість товара по даному контракту складає 500000 одиниць або комплектів. Поставка товару здійснюється партіями. Ціна, кількість, країна походження, конкретної партії товару вказується в специфікації, яка є невід`ємною частиною даного контракту;
-п. 2 кількість товару, який поставляється по даному контракту повинна відповідати специфікації на конкретну партію товару;
-п. 3 продавець повідомляє покупця про дату відвантаження партії товару будь-яким зручним для нього способом, не пізніше трьох днів до дати відвантаження. Умови постачання товару відповідно до правил Інкотермс у редакції 2010 року обговорені у специфікаціях на кожну партію товару, які є невід`ємною частиною контракту.
-п. 4 ціна на товар, що поставляється за цим контрактом, встановлюється в доларах США та вказується у специфікаціях на кожну партію товару. Валюта цього контракту долар США, євро. Валюта розрахунку за цим контрактом долар США, євро. Загальна вартість контракту розраховується згідно з усіма специфікаціями, які є невід`ємною частиною даного контракту, і становить суму вартості всіх партій товару, що поставляються за цим контрактом.
Також, позивачем було надано декларацію митної вартості №898 від 11.11.2021 року, про що зазначено у графі № 7 митної декларації від 11.11.2021 року № UA100380/2021/030545. Митна вартість товарів позивачем була визначена виходячи з ціни контракту відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України за основним методом, зазначеним у ст. 58 Митного України на підставі наданих документів.
Розглянувши подані позивачем документи для підтвердження заявленої у декларації від 11.11.2021 року № UA100380/2021/029693 митної вартості, митний орган 11.11.2021 року направив електронне повідомлення, в якому, посилаючись на положення ст.ст. 53, 54 Митного кодексу України запросив додаткові документи (за наявності) для підтвердження митної вартості імпортованих товарів, а саме: 1) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, 2) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, 3) якщо здійснено страхування - страхові документи, 4) виписку з бухгалтерської документації, 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, 6) копію митної декларації країни відправлення з перекладом, 7) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, в тому числі документи, що містять відомості про вартість навантажувально-розвантажувальних робіт, 9) за власним бажанням надати інші документи.
Позивач у своєму листі на адресу відповідача від 19.11.2021 року зазначив, що не має можливості надати додаткові документи.
Не погодившись із заявленою декларантом митною вартістю товару, відповідачем було відмовлено у митному оформленні товарів та винесене рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 19.11.2021 року №UA100380/2021/000436/2. Різниця платежів між (ПДВ) від митної вартості, визначеної підприємством та скоригованої відповідачем зазначеної у рішенні від 19.11.2021 року №UA100380/2021/000436/2 склала 244372,31 грн.
Як встановлено судом, за результатами опрацювання всіх поданих декларантом митних декларацій та документів до них, Київською митницею Державної Митної служби України були прийнято рішення про коригування митної вартості товарів:
- №UA100380/2021/000436/2 від 19.11.2021 року з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100380/2021/038314.
З оскаржуваних рішень про коригування митної вартості, вбачається, що підставою для їх винесення стало те, що документи, які подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару, містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті товари, а саме:
1. Контрактом передбачено надання специфікації, яка до органу митного оформлення не була надана декларантом, хоча, є обов`язковим та основним документом, який підтверджує митну вартість товару;
2. В платіжному дорученні від 07.10.2021 року №28 вказано інвойс від 01.06.2021 року №ZHX565874AO, який не відноситься до даної поставки товарів, що перевозиться декларантом, що не дає змогу органу митного оформлення однозначно ідентифікувати наданий інвойс та встановити вартість товару по даній поставці;
3. Згідно договору транспортного експедирування між ТОВ Форца ФОРВАРДИНГ та ТОВ ГП ЄВРОТЕХ від 12.06.2020 року №20/12/06 передбачено надання заявки на здійснення транспортно-експедиторського обслуговування, яка відсутня серед поданих документів до органу митного оформлення, що свідчить про недотримання та порушення з боку декларанта положень договору;
4. Для підтвердження витрат на транспортування надано довідку від 05.11.2021 року №258ФФ-05, яка не належить до документів, що підтверджують транспортні витрати відповідно до МК України;
5. Поданий до органу митного оформлення прайс-лист б/н від 30.08.2021 року, виданий виключно на товари, що поставляються за даною МД та мають персональний характер.
6. У графі 7 декларації митної вартості № UA100380/2021/029693 від 11.11.2021 року зазначено обґрунтування обрання декларантом резервного методу визначення митної вартості та у графі 8 зазначено джерело інформації для визначення митної вартості консультація з митним органом. Однак, посадовими особами митниці процедура консультації не проводилась, жодних вимог від декларанта не надходило.
Не погоджуючись з такими доводами відповідача, позивач звернувся з позовом про скасування спірних рішень до суду, що і стало предметом розгляду по суті.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним у відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України).
Відповідно до ч.2 ст.53 Митногокодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості; підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної вище статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.
Приписами ст. 337 Митного кодексу України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою відповідно до статті VІІ ГАТТ 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.
Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 статті 55 Митного кодексу України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до частини 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 статті 57 Митного кодексу України).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 Митного кодексу України).
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 Митного кодексу України).
Відповідно до п. 4 ст. 57 Митного кодексу України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу. Під час консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п`ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
Однією з підстав для прийняття оскаржуваних рішень митним органом зазначено, що в платіжному дорученні від 07.10.2021 року №28 вказано інвойс від 01.06.2021 року №ZHX565874AO, який не відноситься до даної поставки товарів, що перевозиться декларантом, що не дає змогу органу митного оформлення однозначно ідентифікувати наданий інвойс та встановити вартість товару по даній поставці. По даному аргументу суд зазначає наступне.
Основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано до митного органу контракт №0103 від 01.03.2020 року та рахунок-фактура (іnvoice) №CZC21922714AO від 31.08.2021 року (код документа 0380 в графі 44 декларації). Платіжне доручення від 07.10.2021 року №28, на яке посилається відповідач до митної декларації не надавалось.
Інвойс наданий до митного оформлення не містить розбіжностей щодо ціни товару із іншими документами (Специфікаціями, експортними деклараціями, виписками про оплату) та мають всі необхідні реквізити. Наявність певної суперечності щодо номеру інвойсу у різних документах, не впливає на ціну товару та інші складові митної вартості, а отже не є предметом доказування у процедурах контролю за митною вартістю товарів.
За вказаних обставин, даний довод відповідача не є обґрунтованим, а тому відхиляється судом.
Щодо інших доводів відповідача, суд зазначає наступне.
Тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на органі доходів і зборів.
Відповідачем під час розгляду справи не доведено належними та допустимими засобами доказування неправильності заявленої митної вартості товару. Доводи відповідача ґрунтуються лише на припущенням, які не підтвердженні жодними доказами.
У зв`язку з чим судом встановлено, що відомості надані позивачем стосовно митної вартості товарів є об`єктивними, піддаються обчисленню та підтверджуються документально.
У зв`язку з наведеним суд вважає, що доводи, зазначені відповідачем у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності або явні ознаки підробки.
Відповідач не надав суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. А надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари.
Таким чином, суд зробив висновок, що у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.
Суд звертає увагу, що факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування відповідачем, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не можуть слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару.
У постановах від 31.03.2015 року та 02.06.2015 року (справи №№ 21-127а15, 21-498а15 відповідно) Верховний Суд України висловлював позицію, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Відповідно до положень пункту третього частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Відповідно до ст. 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.
У разі, якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.
Відповідно до частин 4,5 ст. 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Суд зазначає, що відмовляючи в митному оформленні товару за першим методом, митний орган послався на неподання позивачем усіх додатково витребуваних документів, що не відповідає обставинам справи, оскільки позивачем відповідно до вищенаведених приписів Митного кодексу України надавались відповідні документи, що підтверджують митну вартість заявленого до розмитнення товару.
Зокрема, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.
У свою чергу, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.
У контексті оцінки доводів сторін, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З урахуванням наведеного, суд зробив висновок про обґрунтованість заявлених позовних вимог про визнання протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100380/2021/000436/2 від 19.11.2021 року, а також складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100380/2021/038314, і наявність підстав для їх задоволення в повному обсязі.
Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 2481,00 грн., що документально підтверджується платіжними дорученнями №1317 від 25.01.2022 року.
Оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 2481,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної Митної служби України.
Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100380/2021/000436/2 від 19.11.2021 року, а також складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100380/2021/038314.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, повний текст рішення суду складено 11.07.2022 року.

Суддя С.В. Ніколайчук