Справа № 480/13521/21
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2022 року Справа № 480/13521/21

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши за справилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/13521/21 за позовом ОСОБА_1 до 5-го прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до 5-го прикордонного загону (Сумський прикордонний загін, військова частина НОМЕР_2), в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність 5 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2) щодо не нарахування та не виплатити ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 02.08.2019 по 28.10.2021;

- зобов`язати 5 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 02.08.2019 до дня фактичного розрахунку 28.10.2021.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до наказу начальника 5 прикордонного загону від 01.08.2019 № 220-ОС позивача виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення. Разом з цим, фактично остаточний розрахунок з ним здійснено 29.10.2021. При цьому, нараховуючи та виплачуючи заборгованість належних позивачу при звільнені сум, відповідач не нарахував та не виплатив середнє грошове забезпечення за затримку розрахунку при звільнені, як то передбачено ч. 1 ст. 117 КЗпП України.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, зазначивши, що доходи військовослужбовців Державної прикордонної служби України не є доходами у вигляді заробітної плати, іншими доходами, що нараховуються (виплачуються) у зв`язку з трудовими відносинами, і військовослужбовці не є працівниками відповідно до чинного трудового законодавства, а проходять військову службу. Отже, застосування ст.117 Кодексу законів про працю України є безпідставним.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

В наказі про виключення позивача зі списків частини від 01.08.2019 №220-ос зазначено, які саме виплати нараховуються. Наказ про виключення із списків частини позивача, який по суті є правовою підставою для здійснення нарахувань, пов`язаних із звільненням не оскаржений позивачем. Відтак, правові підстави для застосування ст. 117 КЗпП України при відсутності спору щодо нарахованих сум належних працівникові при звільнені, відсутні.

В подальшому, з прийняттям судових рішень, якими присуджено на користь позивача певні суми коштів, статті 116 та 117 КЗпП України не застосовуються, а зобов`язання роботодавців виплатити заборгованість із заробітної плати та компенсацію замінюється на зобов`язання виконати судові рішення на користь позивача, що не регулюється матеріальними нормами трудового права. Тобто, немає обґрунтованих підстав стверджувати, що ці положення КЗпП України передбачають право на отримання компенсації за затримку виплати заробітної плати, що мала місце після того, як її сума була встановлена судом.

Також відповідач у відзиві зазначає, що навіть якщо допустити, що на користь позивача має бути стягнутий середньомісячний заробіток, то обґрунтованою залишається вимога щодо ненарахування середнього заробітку на суму, яка виплачена позивачу 158578,93 грн., 8,74% від якої складає 13859,80 грн. Але навіть і ця сума не є остаточною, та підлягає зменшенню, бо не враховано той факт, що в вересні 2019 року Відповідачем добровільно було сплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 56477,00 грн., а також те, що по рішенню суду №480/3329/19 виплачено у листопаді 2019 суму в розмірі 30276,90 грн., тому судом додатково має бути застосований принцип співмірності при визначені остаточної суми середнього заробітку.

Представником позивача було подано до суду відповідь на відзив, у якій підтримує позовні вимоги.

Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом начальника 5 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 01.08.2019 № 220-ОС із позивачем, звільненим з військової служби наказом №218-ОС від 30.07.2019, було припинено (розірвано) контракт, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (а.с.10).

Як вбачається з матеріалів справи, на час звільнення позивача з військової служби відповідачем не проведено повного розрахунку по грошовому забезпеченню, а саме не виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні, компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 20 днів 2019 року, грошове забезпечення за серпень 2019 року, компенсацію за неотримане речове майно, індексацію грошового забезпечення, компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки.

Одноразову грошову допомогу при звільненні, компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 20 днів 2019 року та грошове забезпечення за серпень 2019 року в загальному розмірі 158578,93 грн. перераховано позивачу 12.08.2019, що підтверджується витягом розрахунково-платіжної відомості з серпня 2019 р. по вересень 2019 р. (а.с.44) та копією виписки по надходження по картці/рахунку АТ КБ "ПриватБанк" (а.с.11).

Компенсацію за неотримане речове майно в сумі 56477,00 грн. перераховано позивачу 27.09.2019, що підтверджується витягом розрахунково-платіжної відомості з серпня 2019 р. по вересень 2019 р. (а.с.44) та копією виписки по надходження по картці/рахунку АТ КБ "ПриватБанк" (а.с.12).

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.2019 по справі №480/3329/19 задоволено позов ОСОБА_1 до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними. Визнано протиправними дії Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в частині невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з липня 2015 року і по лютий 2018 року на час виключення зі списків особового складу. Зобов`язано Сумський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з липня 2015 року і по лютий 2018 року на час виключення зі списків особового складу. (а.с.15-17).

Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reestr.court.gov.ua/Review/84698958) вказане рішення Сумського окружного адміністративного суду набрало законної сили 28.10.2019.

На виконання рішення суду відповідачем проведено нарахування та виплату 20.11.2019 позивачу індексації грошового забезпечення за період з липня 2015 року і по лютий 2018 року в сумі 30276,90 грн., що вбачається з витягу розрахунково-платіжної відомості з листопад 2019 р. (а.с.45-46) та копії виписки про надходження по картці/рахунку АТ КБ "ПриватБанк" (а.с.13).

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.10.2021 по справі №480/5782/21 задоволено частково позов ОСОБА_1 до 5-го прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. Визнано протиправною бездіяльність 5-го прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2) щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2013 по 2018 роки. Зобов`язано 5-ий прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2013 по 2018 роки. (а.с.18-22).

Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reestr.court.gov.ua/Review/100509570) вказане рішення Сумського окружного адміністративного суду набрало законної сили 23.11.2021.

На виконання рішення суду відповідачем проведено нарахування та виплату позивачу 29.10.2021 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2013 по 2018 роки в сумі 13857,06 грн., що вбачається з розрахункового листа за жовтень 2021 р. (а.с.47) та копії виписки про надходження по картці/рахунку АТ КБ "ПриватБанк" (а.с.14).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно статті 25 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" від 03.04.2003 №661-IV держава забезпечує соціальний захист особового складу Державної прикордонної служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших актів законодавства.

Військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства.

Соціальний захист працівників Державної прикордонної служби України забезпечується на загальних підставах відповідно до законодавства про працю, якщо інше не передбачено трудовим договором.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно з абз. 1 ч. 1 і ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Варто зазначити, що спеціальним законодавством врегульовано основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей: правове становище осіб, які проходять військову службу у тому числі звільнення з військової служби, а також порядок та умови оплати праці, а саме Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України.

Однак, вказаними нормативно-правовими актами не врегульовано порядок виплати грошового забезпечення за час затримки розрахунку.

При цьому, такий порядок встановлений Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).

Згідно з частиною 1 статті 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Строки проведення розрахунку при звільненні та відповідальність за недотримання таких строків визначені статтями 116 та 117 КЗпП України.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено статтею 117 КЗпП України, згідно з приписами якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Суд зазначає, що трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Враховуючи те, що нормами спеціального законодавства не врегульовано порядок виплати військовослужбовцям грошового забезпечення за час затримки розрахунку, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Кодексу законів про працю України.

Верховний Суд у постанові від 06.06.2018 у справі № 803/1105/16 (провадження №К/9901/11863/18) також наголосив на правомірності посилання судів попередніх інстанцій в аналогічних правовідносинах на норми трудового законодавства, вказавши, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, суд критично оцінює посилання представника відповідача на те, що норми Кодексу законів про працю України в даному випадку не можуть застосовуватись.

Дана позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, зазначеними в постанові від 04.12.2019 №825/742/16.

В день звільнення позивача зі служби, 01.08.2019, відповідачем не було виплачено всі суми, що підлягали виплаті при звільненні, а саме: військова частина не виплатила позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні, компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 20 днів 2019 року, грошове забезпечення за серпень 2019 року, компенсацію за неотримане речове майно, індексацію грошового забезпечення, компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, остаточний розрахунок, належних позивачу при звільненні сум, проведений 29.10.2021.

Разом з цим, доказів на підтвердження виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні 5-им прикордонним загоном суду надано не було. А відтак, відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач має право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі по тексту - Порядок №100), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з наданою відповідачем довідкою Військової частини НОМЕР_2 від 28.12.2021 №617 про заробітну плату ОСОБА_1 (а.с. 43), позивачу за період проходження служби було нараховано грошове забезпечення за останні два місяці перед звільненням: за червень-липень 2019 року - 23465,00 грн. Згідно вказаної довідки, середньоденна заробітна плата позивача за останні 2 місяці перед звільненням складає 384,67 грн., а середньомісячна сума грошового забезпечення складає 11732,50 грн.

З огляду на викладене, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, обчислена в повному обсязі за період з 02.08.2019 по 28.10.2021 (562 робочих дня) складає 216184,54 грн. (384,67 грн. х 562 дня).

Разом з тим, суд вважає за необхідне застосувати принцип співмірності при визначенні розміру відшкодування позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, у відповідності до статті 117 Кодексу законів про працю України.

Позицію щодо правомірності застосування судом до спірних правовідносин принципу співмірності під час розрахунку загального розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню на користь позивача, було висловлено касаційною інстанцією в постанові Верховного суду від 24.07.2019 по справі №805/3167/18-а адміністративне провадження №К/9901/9908/19.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 26.02.2020 у справі №821/1083/17 вказала, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

При визначенні розміру компенсації за затримку розрахунку суд вважає за необхідне враховувати розмір середнього заробітку позивача, факт наявності спору між позивачем та відповідачем щодо права отримання коштів при звільненні, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, ступінь вини відповідача, тривалість періоду затримки розрахунку, а також виплату відповідачем належних сум до набрання рішенням суду законної сили. З урахуванням чого, сумою середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок, яка буде співмірною з урахуванням усіх обставин справи, є сума, що дорівнює розміру середньомісячного грошового забезпечення позивача - 11732,50 грн.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльність 5 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2) щодо не нарахування та не виплатити ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 02.08.2019 по 28.10.2021 та зобов`язання 5 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 02.08.2019 до дня фактичного розрахунку 28.10.2021, суд зазначає, що в даному випадку належним способом захисту прав позивача є саме стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільнені за період з 02.08.2019 по 28.10.2021 у сумі 11732,50 грн. А відтак, в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору 908,00 грн, сплаченого згідно квитанції №10901 від 27.11.2021 (а.с. 7).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до 5-го прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Стягнути з 5-го прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2) (АДРЕСА_2, м. Суми, 40030, код ЄДРПОУ НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 02.08.2019 по 28.10.2021 в сумі 11732 (одинадцять тисяч сімсот тридцять дві) грн. 50 коп.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань 5-го прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2) (АДРЕСА_2, м. Суми, 40030, код ЄДРПОУ НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору в розмірі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець