Справа № 140/3780/22
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року ЛуцькСправа № 140/3780/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі ГУ ПФУ в Хмельницькій області, відповідач 2) про визнання протиправними дій щодо незарахування періоду роботи на Камінь-Каширському консервному заводі з 16 липня 1987 року по 20 січня 2003 року; зобов`язання зарахувати до страхового стажу період роботи на Камінь-Каширському консервному заводі з 16 липня 1987 року по 20 січня 2003 року та призначити пенсію з часу виникнення права на призначення пенсії - з 23 лютого 2022 року.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». За результатами розгляду поданих документів ГУ ПФУ в Хмельницькій області відмовило їй у призначенні пенсії і при цьому не зарахувало період роботи на Камінь-Каширському консервному заводі з 16 липня 1987 року по 20 січня 2003 року за записами трудової книжки. Зараховано лише період перебування у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трьохрічного віку за свідоцтвами про народження дітей, хоч вона у цей період перебувала у трудових відносинах із Камінь-Каширським консервним заводом.

Позивач вважає таке рішення протиправним, оскільки записи трудової книжки завірені підписом голови правління та печаткою. Та обставина, що при заповненні трудової книжки проставлено печатку, яка не читається, і що дата її народження написана іншим чорнилом не може бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи до страхового стажу й позбавляти працівника права на соціальний захист. Як вказала позивач, такі недоліки при заповненні роботодавцем трудової книжки вона не може самостійно усунути, а Камінь-Каширський консервний завод фактично є недіючим підприємством та з цих підстав неможливо надати інші документи для підтвердження факту роботи на заводі.

З урахуванням наведеного позивач просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позовну заяву (а.с.35-38) відповідач 1 позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказав, що після реєстрації в електронному журналі звернень поданої до ГУ ПФУ у Волинській області заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, - ГУ ПФУ у Хмельницькій області, рішенням якого від 12 квітня 2022 року №67 позивачу відмовлено у призначенні пенсії на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки у неї відсутній необхідний стаж (23 роки). До страхового стажу ОСОБА_1 правомірно не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , бо на першій сторінці дата народження позивача дописана іншим чорнилом та є нечитабельною печатка організації, яка заповнювала трудову книжку, чим порушено вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58.

Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву (а.с.63-66) також заперечив проти позовних вимог та вказав, що підставою для відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку згідно з рішенням від 12 квітня 2022 року №67 є відсутність необхідного стажу роботи 23 роки. Оскільки трудова книжка позивача заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, то до страхового стажу неможливо зарахувати періоди роботи за записами такої трудової книжки. Документів щодо підтвердження зазначених періодів роботи позивач не надавала. За поданими документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу страховий стаж ОСОБА_1 становить лише 10 років 02 місяці 04 дні.

З наведених підстав ГУ ПФУ в Хмельницькій області просило відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання ГУ ПФУ в Хмельницькій області про розгляд справив судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася 07 квітня 2022 року до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.81).

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Хмельницькій області було визначено органом, уповноваженим розглянути заяву ОСОБА_1 . Рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 12 квітня 2022 року №67 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. Як вбачається із вказаного рішення, документами підтверджено право ОСОБА_1 на зниження пенсійного віку на 6 років. Необхідний стаж для призначення пенсії за віком за умовами статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для позивача становить 23 роки. Однак страховий стаж ОСОБА_1 10 років 02 місяці 04 дні. До страхового стажу не зараховано: періоди роботи згідно з трудовою книжкою від 16 липня 1987 року № НОМЕР_1 , оскільки на першій сторінці дата народження особи дописана іншим чорнилом та нечитабельна печатка організації, що заповнювала трудову книжку; період догляду за дітьми, потерпілими від Чорнобильської катастрофи, до досягнення ними 12-річного віку. Для зарахування періодів роботи згідно з трудовою книжкою від 16 липня 1987 року № НОМЕР_1 необхідно надати уточнюючі довідки підприємств, на яких працювала ОСОБА_1 , на підставі первинних документів та довідки про реорганізацію цих підприємств (а.с.23).

Не погоджуючись із діями ГУ ПФУ в Хмельницькій області щодо незарахування періоду роботи на Камінь-Каширському консервному заводі з 16 липня 1987 року по 20 січня 2003 року, позивач звернулась із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадяни на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 9 Закону України від 09 березня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV), який набрав чинності 01 січня 2004 року, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Закон України від 28 лютого 1991 року №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-XII) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, визначено статтею 55 Закону №796-ХІІ. Згідно з частиною третьою цієї статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і цього Закону».

За умовами частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Водночас частиною першою статті 55 Закону №796-ХІІ встановлено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (пункт 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ). За змістом примітки до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідачами не заперечується право ОСОБА_1 на зниження їй пенсійного віку на 6 років. Вік заявниці на момент звернення за призначенням пенсії 54 роки.

Разом з тим рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку обумовлене відсутністю страхового стажу, який для неї становить 23 роки.

Спірним до зарахування є стаж, здобутий позивачем у період трудової діяльності з 16 липня 1987 року по 20 січня 2003 року.

Відповідно до абзацу першого частини першої, абзацу першого частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1, зі мінами).

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року №8-1), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Зазначеній нормі Закону №1788-XII відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (абзац другий пункту 1, пункт 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу).

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з частинами першою, третьою статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

З аналізу наведених норм законодавства слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж, є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

У позивача наявна трудова книжка серії № НОМЕР_1 , яка надавалася разом із заявою про призначення пенсії (а.с.46-51).

Відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні пенсії, ГУ ПФУ в Хмельницькій області виходило з того, що до страхового стажу не може бути зараховано період роботи відповідно до трудової книжки від 16 липня 1987 року № НОМЕР_1 , оскільки на першій сторінці трудової книжки дата народження особи дописана іншим чорнилом та нечитабельна печатка організації, що заповнювала трудову книжку.

З цього приводу суд зазначає, що на момент заповнення трудової книжки позивача (16 липня 1987 року) діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02 серпня 1985 року №252, зі змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19 жовтня 1990 року №412; далі - Інструкція №162), у якій вказано, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника; трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню (пункт 1.1 глави 1).

Відповідно до пунктів 2.2, 2.3 глави 2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого терміну від часу прийому на роботу. У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи у роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не записуються. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я, по батькові (повністю, без скорочень чи заміни імені і по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта чи свідоцтва про народження (пункт 2.10 глави 2 Інструкції №162).

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом засвідчує правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього проставляє печатку підприємства (чи печатку відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (пункт 2.11 глави 2 Інструкції №162).

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110). З прийняттям цього наказу Інструкція №162 не застосовується. Поряд з тим Інструкція №58 містить аналогічні положення щодо заповнення трудових книжок, що й попередня Інструкція №162.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій належить трудова книжка, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі №677/277/17.

За висновком Верховного Суду у постанові від 06 березня 2018 року у справі №754/14989/15-а не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є виключно підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність чи відсутність виправлень у записах в трудовій книжці.

На думку суду, сам по собі факт внесення на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки іншим чорнилом відомостей про дату народження позивача не робить таку трудову книжку недійсною, не впливає на зміст відомостей про її трудову діяльність.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 вбачається, що позивач з 16 липня 1987 року прийнята на роботу в Камінь-Каширський завод продтоварів на посаду секретаря-машиніста (запис №1), з 07 вересня 1987 року вона переведена посаду бухгалтера (запис №2). 01 серпня 1988 року Камінь-Каширський завод продтоварів перейменований в консервний завод (запис №3). 04 жовтня 1988 року позивач переведена на посаду бухгалтера-касира (запис №4). Надалі 07 жовтня 1999 року до трудової книжки внесено запис про перетворення державного підприємства Камінь-Каширський консервний завод у відкрите акціонерне товариство (запис №5), а 20 січня 2003 року позивача звільнено з роботи за згодою сторін (запис №6).

Суд зауважує, що у розглядуваному випадку записи трудової книжки між собою пов`язані хронологічно, містять реквізити рішень (їх дату та номер) про призначення на посаду, переведення з посади та звільнення з посади того органу, який їх видав, та завірені його печаткою (останній запис засвідчений печаткою Відкритого акціонерного товариства «Камінь-Каширський консервний завод»). Записи про періоди роботи не містять жодних виправлень. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи відповідачами суду не надано.

Зі змісту записів трудової книжки вдається відслідкувати, що Відкрите акціонерне товариство «Камінь-Каширський консервний завод», з якого позивач звільнена 20 січня 2003 року, утворене внаслідок перетворення Державного підприємства «Камінь-Каширський консервний завод», яке раніше мало найменування Камінь-Каширський завод продтоварів підприємство, яке і вносило перший запис до трудової книжки й заповнювало титульний аркуш трудової книжки. Тобто, записи №1- №6 по суті стосуються безперервної трудової діяльності ОСОБА_1 на одному підприємстві.

Тому та обставина, що печатка організації, яка заповнювала трудову книжку, є нечитабельною, у розглядуваному випадку не є тим недоліком, який може мати наслідком неврахування періодів трудової діяльності позивача при реалізації нею конституційного права на пенсійне забезпечення.

Воднораз суд звертає увагу, що ні у спірному рішенні, ні у відзивах відповідачів не заперечується факт належності трудової книжки серії № НОМЕР_1 саме позивачу.

На думку суду, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його права на соціальний захист - призначення пенсії за віком на загальних підставах. Право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки, а тому внесення запису про дату народження позивача іншим чорнилом та нечитабельна печатка організації, що заповнювала трудову книжку, не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача.

Також суд зазначає, що наявність в органу Пенсійного фонду сумнівів у достовірності відомостей в поданих документах може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак це не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу.

Такі висновки сформовані у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №127/9055/17. Як зазначив Верховний Суд, наявність в органів, що призначають пенсію, права вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено пунктом 4.7 Порядку №22-1.

З матеріалів справи також встановлено, що разом із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 подавала архівну довідку Камінь-Каширської міської ради від 06 квітня 2022 року №76 (а.с.74), якою підтверджується нарахування ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище позивача) заробітної плати за 1989 -1993 роки згідно з відомостями нарахування заробітної плати Камінь-Каширського консервного заводу (за інші періоди - 1987-1988 та 1994-2003 роки відомості нарахування заробітної плати на зберігання не надходили). Цією довідкою додатково підтверджено факт перебування позивача у трудових відносинах з Камінь-Каширським консервним заводом.

Відповідно до спірного рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області страховий стаж позивача на момент звернення із заявою про призначення пенсії становить 10 років 02 місяці 04 дні, з яких 4 роки 3 місяці 25 днів (з 24 вересня 1995 року по 18 січня 2000 року) - період догляду за дитиною до досягнення 3 років, був зарахований до страхового стажу на інших підставах - на підставі свідоцтв про народження дитини, що підтверджується відповідним розрахунком (а.с.24). Цей період пов`язаний з перебуванням ОСОБА_1 у трудових відносинах із Камінь-Каширським консервним заводом (Відкритим акціонерним товариством «Камінь-Каширський консервний завод») та за відомостями трудової книжки відповідачем 1 безпідставно не зараховано увесь період трудової діяльності позивача на заводі (з 16 липня 1987 року по 20 січня 2003 року). Тобто, фактично до трудового стажу не зараховано період з 16 липня 1987 року по 23 вересня 1995 року та з 19 січня 2000 року по 20 січня 2003 року, що з урахуванням наведених вище положень законодавства порушує державні гарантії на пенсійне забезпечення позивача.

Оскільки спірний період роботи позивача протиправно не був зарахований до її страхового стажу при прийнятті ГУ ПФУ в Хмельницькій області рішення від 12 квітня 2022 року №67 про відмову у призначенні пенсії, то з метою ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку, що правильним способом захисту порушеного права буде визнання протиправним та скасування вказаного рішення, а не дій щодо незарахування відповідних періодів роботи до страхового стажу позивача.

У свою чергу, вирішуючи позовну вимогу про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку, суд зазначає, що виконання рішення суду в частині зобов`язання зарахувати до страхового стажу позивача усього періоду роботи з 16 липня 1987 року по 20 січня 2003 року, у тому числі й тих, що не були включені у розрахунок страхового стажу (з 16 липня 1987 року по 23 вересня 1995 року та з 19 січня 2000 року по 20 січня 2003 року), потребуватиме вчинення пенсійним органом дій щодо проведення нового розрахунку страхового стажу.

При цьому до компетенції суду не належить здійснення призначення пенсії та первісного визначення права особи на призначення пенсії, а здійснюється лише контроль правомірності рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень (відповідача) щодо вказаних питань та суд не обраховує дійсний загальний стаж позивача.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, виходячи із наданих суду частиною другою статті 9, статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги підлягають задоволенню частково шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 12 квітня 2022 року №67 про відмову у призначенні позивачу пенсії та зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області, до якого ОСОБА_1 звернулася із відповідною заявою, повторно розглянути заяву від 07 квітня 2022 року про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, зарахувавши до страхового стажу період роботи за записами №1 - №6 трудової книжки НОМЕР_1 . В задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.

Згідно з частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Звертаючись до суду, позивач сплатила судовий збір у сумі 992,40 грн, що підтверджуються квитанцією від 10 травня 2022 року №, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.6, 29).

Доказів про понесення позивачем інших судових витрат матеріали справи не містять.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у сумі 496,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Хмельницькій області, рішенням якого було відмовлено позивачу у призначенні пенсії, що і стало підставою звернення до суду із цим позовом.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29000, Хмельницька область, місто Хмельницький, вулиця Герцена, будинок 10, ідентифікаційний код юридичної особи 21318350) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 12 квітня 2022 року №67 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07 квітня 2022 року про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зарахувавши до страхового стажу період роботи за записами №1 - №6 трудової книжки НОМЕР_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області судові витрати у сумі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість грн 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк