Справа № 300/7219/21
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/7219/21 пров. № А/857/6036/22

Восьмий апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Матковської З.М., Улицького В.З.,

за участю секретаря Пославського Д.Б.

представника апелянта Федик Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові справу за апеляційною скаргою Управління Держпраці в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року (ухвалене головуючим суддею Могила А.Б. о 14 год. 09 хв. у м. Івано-Франківськ, повне судове рішення складено 26 січня 2022 року) у справі № 300/7219/21 за адміністративним позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови № 45-ФС від 03.11.2021 про накладення штрафу у розмірі 60000 грн за порушення законодавства про працю та зайнятість населення

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що відповідач в супереч чинного законодавства не повідомив позивача про накладення штрафу. Порушення вказані відповідачем не відповідають фактичним обставинам. Зокрема, організація роботи кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » проводиться двома підприємцями ОСОБА_1 (організація роботи бару) та ОСОБА_2 (організація роботи кухні). За результатами інспекційного відвідування проведеного контролюючим органом протиправно встановлено факт порушення позивачем вимог статей 21-24 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), а саме фактичний допуск до роботи без оформлення трудового договору громадянки ОСОБА_3 , оскільки така проходила стажування у ФОП ОСОБА_2 .

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.01.2022 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці в Івано-Франківській області № 45-ФС від 03.11.2021 про накладення штрафу у розмірі 60000 грн за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що податковий орган під час проведення перевірки не з`ясував належним чином усіх обставин, які дозволяють встановити склад правопорушення в діях саме позивача. Цього не було зроблено і відповідачем у даній справі під час прийняття спірної постанови про накладення штрафу. Відповідачем не надано належних доказів, що ОСОБА_3 виконувала обов`язки саме в інтересах ФОП ОСОБА_1 без належного оформлення трудових відносин.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що документів, які підтверджують факт допуску до роботи ОСОБА_3 не надано, а тому контролюючим органом правомірно встановлено факт порушення позивачем вимог статей 21-24 КЗпП України, а саме фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та надала пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач в судове засідання на виклик суду не з`явився, явку уповноваженої особи не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 24.10.2005. Основним видом економічної діяльності підприємця за КВЕД є 56.29 постачання інших готових страв (а.с.20).

Листом № 10263/5/09-19-07/06-20 від 24.09.2021 Головне управління ДПС в Івано-Франківській області надіслало Управлінню Держпраці в Івано-Франківській області матеріали фактичної перевірки суб`єкта господарювання ОСОБА_1 для прийняття рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про працю (а.с.50-54).

Відповідно до акту (довідки) фактичної перевірки № 090615 від 20.09.2021, посадовими особами податкового органу встановлено порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 законодавства про працю в частині використання праці одного найманого працівника - бармена-офіціанта ОСОБА_3 без укладення трудового договору.

Під час здійснення фактичної перевірки за місцем здійснення позивачем господарської діяльності, в барі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , у ОСОБА_3 відібрані письмові пояснення в яких остання зазначила, що здійснювала продаж товару, що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 . Окрім цього зазначила, що стажується на посаді бармена-офіціанта бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 » протягом двох днів, за встановленим режимом роботи з 11 год. до 23 год. Її роботодавцем є ФОП ОСОБА_1 , проте трудового договору між ними не укладено, заробітну плату ще не отримувала.

На переконання відповідача ОСОБА_3 допущена до роботи саме позивачем, чим порушено вимоги статтей 21-24 КЗпП України.

Листом № 05-07/15-10/6505 від 29.09.2021 Управління повідомило позивача про результати перевірки і розгляд справи про порушення законодавства про працю (а.с.55).

Не погодившись зі змістом порушень, позивач 18.10.2021 надіслав відповідачу письмові пояснення, зазначивши, що кухня бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 » перебуває в оренді фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 . Згідно договору від 02.07.2021 № 955/13/6-21П про організацію професійного навчання безробітних, ОСОБА_3 на замовлення роботодавця від 02.07.2021 направлена на навчання до ФОП ОСОБА_2 (а.с.57).

Першим заступником Управління Держпраці в Івано-Франківській області 25.10.2021 прийнято рішення № ФС/Р186 про проведення розгляду справи про накладення фінансових санкцій відповідно до ст. 265 КЗпП України за порушення вимог законодавства про працю (а.с.62).

На підставі акту (довідки) фактичної перевірки від 20.09.2021 № 090615 начальником Управління Держпраці в Івано-Франківській області винесено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 45-ФС від 03.11.2021, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 60000 грн.(а.с.65).

Позивач вважаючи спірну постанову протиправною, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким органом, у відповідності до п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (надалі - Положення № 96), є Державна служба України з питань праці (Держпраці), діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (надалі - Порядок №509), який визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення».

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту).

Штрафи можуть бути накладені серед іншого на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Як згадувалось вище, що оскаржувана постанова про накладення штрафу прийнята на підставі акту перевірки органу ДПС, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю, якою позивача притягнуто до відповідальності на підставі абзацу 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, а саме: за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) та накладено на позивача штраф у розмірі 60000 грн.

Так колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та таке не є предметом оскарження в апеляційній інстанції, що Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області дотримано вимог встановленого механізму накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення під час розгляду справи про накладення на позивача штрафу в розмірі 60000 грн.

Щодо суті встановленого порушення то колегія суддів вважає з потрібне зазначити наступне.

Приписами ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України).

Відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Отже, визначальним для вирішення спірних правовідносин у цій справі є наявність трудових відносин між позивачем та вказаним в акті перевірки фізичною особою.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 здійснює в нежитловому приміщенні площею 41 кв.м (за адресою: АДРЕСА_1 , бар « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») на підставі договору оренди від 02.01.2019, укладеного з ТзОВ «Доміон ЛТД» (а.с.16-19).

Також ж роду договір 02.01.2019 з ТзОВ «Доміон ЛТД» укладено також підприємцем ОСОБА_2 . Орендарем прийнято інше приміщення площею 24 кв.м за цією ж адресою.

ОСОБА_2 фізичною особою-підприємцем зареєстрована 04.10.2001, основним видом економічної діяльності підприємця за КВЕД є 56.10 діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (а.с.21).

Як слідує з матеріалів справи, організація роботи кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » проводиться двома підприємцями ОСОБА_1 (організація роботи бару) та ОСОБА_2 (організація роботи кухні).

Разом з цим, ОСОБА_3 , проходила стажування у ФОП ОСОБА_2 , оскільки між Івано-Франківським обласним центром зайнятості та ФОП ОСОБА_2 , як роботодавцем, укладено договір про організацію професійного навчання безробітних на замовлення роботодавця № 955/13/6-21П від 02.07.2021. Предметом цього договору є організація професійного навчання 4 зареєстрованих безробітних у навчальному закладі на замовлення роботодавця та їх працевлаштування після завершення навчання за направленням Центру зайнятості за професією (спеціальністю) по навчальній програмі. Серед безробітних, які будуть працевлаштовані після завершення навчання числиться ОСОБА_3 (а.с.7-8).

В матеріалах справи також міститься копія договору про надання робочих місць або навчально-виробничих ділянок для проходження слухачами центру Долинського міжшкільного навчально-виробничого комбінату Долинської міської ради Івано-Франківської області, з якого вбачаться, що термін виробничої практики ОСОБА_3 (професія кухар) з 02.07.2021-10.12.2021 (а.с.94).

Допитана в судовому засідання в суді першої інстанції в якості свідка ОСОБА_3 підтвердила проходження нею стажування на кухні бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з метою подальшого працевлаштування.

Більше того, свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні в суд першої інстанції, усвідомлюючи відповідальність за завідомо неправдиві показання, спростувала свої письмові пояснення надані представникам податкового органу під час фактичної перевірки, як такі, що написані нею під їхню диктовку.

Вказані вище свідчення були підтвердженні в суді першої інстанції іншими свідками, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

В ході розгляду справи судом було встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 , бар « ІНФОРМАЦІЯ_1 », на день проведення фактичної перевірки здійснювали підприємницьку діяльність два підприємці ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 перший на барі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а другий на кухні « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де і була виявлена ОСОБА_3 .

Крім цього, під час розгляду справи про накладення штрафу ФОП ОСОБА_1 повідомляв Управління Держпраці в Івано-Франківській області про зазначені обставини з наданням відповідних документів, проте такі до уваги відповідачем взяті не були.

Відтак, матеріалами справи підтверджується, що станом на час проведення фактичної перевірки податковим органом, ОСОБА_3 перебувала на стажуванні у ФОП ОСОБА_2 і жодних доказів на спростування вказаних обставин відповідачем надано не було ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції.

А тому, є підстави для визнання протиправною та скасування спірної постанови, оскільки позивачем не було допущено порушень вимог КЗпП України щодо фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року у справі № 300/7219/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді З. М. Матковська
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 11 липня 2022 року