Справа № 640/25787/19
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 липня 2022 року

м. Київ

справа №640/25787/19

адміністративне провадження №К/990/7404/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Єресько Л.О., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2021 року

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року

у справі №640/25787/19

за позовом ОСОБА_1

до Офісу Генерального прокурора

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу Генерального прокурора, в якому просив:

- визнати неправомірним та скасувати наказ Генеральної прокуратури України від 21 листопада 2019 року №1673ц про звільнення позивача з 25 листопада 2019 року з посади прокурора відділу забезпечення позовної діяльності управління організації представництва Департаменту представництва інтересів держави в суді Генеральної прокуратури України на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру»;

- поновити ОСОБА_1 в органі прокуратури та на посаді прокурора відділу забезпечення позовної діяльності управління організації представництва Департаменту представництва інтересів держави в суді Генеральної прокуратури України або на аналогічній (рівнозначній) посаді в органах прокуратури;

- стягнути з Генеральної прокуратури України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 25 листопада 2019 року по дату винесення судового рішення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року, в задоволенні позову відмовлено.

24 лютого 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі №640/25787/19.

Ухвалою Верховного Суду від 18 квітня 2022 року відмовлено скаржнику у задоволенні клопотання про визнання причин пропуску строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), поважними, поновлення такого строку, а касаційну скаргу залишено без руху з підстав пропуску скаржником строку на касаційне оскарження.

Надано скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги, які зазначені в мотивувальній частині ухвали.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (код 085) копія ухвали суду від 18 квітня 2022 року про залишення касаційної скарги без руху отримана скаржником 27 квітня 2022 року.

16 червня 2022 року до суду касаційної інстанції через систему «Електронний суд» надійшло клопотання скаржника про визнання поважними причин пропуску на касаційне оскарження, поновлення цього строку із зазначенням інших причин пропуску процесуального строку.

Відповідно до вимог частини другої та третьої статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, докази, які надані скаржником на підтвердження вказаних у ньому обставин та, враховуючи дані бази «Діловодство спеціалізованого суду, Суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, в зв`язку з чим такий строк слід поновити.

Таким чином, особою, що подала касаційну скаргу, були усунуті недоліки касаційної скарги, які були зазначені в ухвалі Верховного Суду від 18 квітня 2022 року, що дає змогу вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 КАС України регламентовано перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини (частина третя статті 12 КАС України).

Аналіз зазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмета доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

Статтею 257 КАС України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження.

Як вбачається із даних Єдиного державного реєстру судових рішень, суд першої інстанції розглянув справу №640/25787/19 у спрощеному позовному провадженні.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на підпункти «а», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, вмотивовано обґрунтовує, що:

- касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики через неоднакове застосування адміністративними судами нижчих інстанції норм матеріального права у справах даної категорії;

- справа становить значний суспільний інтерес, що полягає у додержанні положень Конституції України, міжнародно-правових актів, які порушено відповідачем і не захищено судами попередніх інстанцій, необхідності виконання Україною рішень Європейського суду з прав людини;

- суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково, оскільки в силу положень пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України, статті 50 Закону України «Про запобігання корупції», така справа не належить до справ незначної складності.

Таким чином, оскаржуючи судові рішення у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, позивач у касаційній скарзі доводить підстави, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржувані рішення суду підлягають перегляду в касаційному порядку, що є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Підставою касаційного оскарження у даній справі скаржник зазначає пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що на даний час відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статей 1, 2 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», частини п`ятої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» та підпункту 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» №113-ІХ відносно того, що дані норми законів дискримінують прокурорів (працівників прокуратури) у порівнянні з іншими працівниками органів державної законодавчої, виконавчої та судової влади. У тому числі з працівниками правоохоронної системи України (суддями, поліцейськими, працівниками НАБУ, ДБР, СБУ), військовими та іншими державними службовцями (працівниками фіскальних органів, митниками, податківцями, працівниками районних та обласних державних адміністрацій, інших органів державної виконавчої влади тощо), адже до спеціальних законів, що регламентують правовий статус цих працівників, таких дискримінаційних положень як до статті 51 Закону України «Про прокуратуру» не вносилось.

Крім цього, підставою касаційного оскарження позивач зазначає пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України із посиланням пункти 1, 2 частини другої статті 353 КАС України (Суд не дослідив зібрані у справі докази та розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження у взаємозв`язку з положеннями частини другої, пункту 1 частини шостої статті 12 та вимогами статті 50 Закону України «Про запобігання корупції»).

Отже, доводи, які викладені в матеріалах касаційної скарги, вказують на наявність обставин, визначених пунктами 3 та 4 частини четвертої статті 328 КАС України, що є підставою для відкриття касаційного провадження з метою перевірки обставин вказаних скаржником.

Інші доводи касаційної скарги є також достатньо обґрунтованими і вмотивованими та потребують перевірки судом касаційної інстанції у межах правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328, 329, 330, 334 КАС України в редакції Закону №2147-VІІІ, Суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

2. Визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновити процесуальний строк

3. Відкрити касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі №640/25787/19.

4. Встановити десятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття касаційного провадження для подання учасниками справи до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі, доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи та заперечень щодо поданих заяв та клопотань.

5. Витребувати з Окружного адміністративного суду міста Києва справу №640/25787/19.

6. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук

Л.О. Єресько

Ж.М. Мельник-Томенко ,

Судді Верховного Суду